Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Фірма верхнього одягу «Фея» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Фірма верхнього одягу «Фея» (далі -ПАТ «Фірма верхнього одягу «Фея») про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 72 858 грн 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що з 1998 року по 2014 рік вона працювала в ПАТ «Фірма верхнього одягу «Фея» на посаді начальника експериментального цеху. Наказом від 15 вересня 2014 року № 66-к її звільнено за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю (ч.3 ст. 38 КЗпП України), проведено розрахунок при звільненні у розмірі 13 763 грн 26 коп. На момент її звільнення не була виплачена сума допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Ці кошти надійшли на її картковий рахунок 03 жовтня 2014 року в сумі 3 989 грн 32 коп. та 03 листопада 2014 року в сумі 1 731 грн 96 коп. Кошти, які перераховані 03 жовтня 2014 року за лікарняним листком АГК № 895057 (період хвороби 19 червня-08 липня 2014 року), виплачені відповідачем не уповному обсязі, недоплата становила 33грн 64 коп., що встановлено рішенням апеляційного суду Донецької області від 28 жовтня 2015 року. Вказаним рішенням апеляційний суд Донецької області зобов'язав ПАТ «Фірма верхнього одягу «Фея» виплатити їй ці кошти, невиплачені при звільненні.

Посилаючись на те, що відповідачем не були своєчасно виплачені належні їй при звільненні суми, ОСОБА_6 стягнути із відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, тобто з 15 вересня 2014 року по 02 грудня 2015 року (дата повернення суми у розмірі 33 грн 64 коп.).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 17 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що з 1998 року по 2014 рік ОСОБА_6 працювала в ПАТ «Фірма верхнього одягу «Фея» на посаді начальника експериментального цеху. Наказом від 15 вересня 2014 року № 66-к її звільнено за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю (ч. 3 ст. 38 КЗпП України), проведено розрахунок при звільненні у розмірі 13 763 грн 26 коп.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 28 жовтня 2015 року задоволено позов ОСОБА_6 до ПАТ «Фірма верхнього одягу «Фея» про стягнення суми матеріального забезпечення задоволено. Стягнуто з ПАТ «Фірма верхнього одягу «Фея» на користь ОСОБА_6 33 грн 64 коп. Вказаним рішенням суду встановлено, що згідно листа непрацездатності АГК № 895057 ОСОБА_6 перебувала на лікарняному з 16 червня 2014 року по 08 липня 2014 року .

Матеріальне забезпечення у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за період із 19 червня 2014 року по 23 червня 2014 року у розмірі 672 грн 84 коп. виплачено ОСОБА_6 за рахунок коштів підприємства у складі заробітної плати за липень. Виплати за 10 днів тимчасової непрацездатності за період із 24 червня по 08 липня 2014 року за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатностібули здійснені 03 жовтня 2014 року в розмірі 2 242 грн 80 коп. після перерахування коштів з Фонду .

Також у вищезазначеному рішенні вказано, що колегія суддів погоджується з доводами заявника про те, що нарахування сум матеріального забезпечення за вказаним лікарняним листком було здійснено відповідачем у липні 2014 року, та здійснена останнім виплата за три дні за рахунок коштів підприємства саме у період виплати заробітної плати за липень 2014 року. Виходячи з того, що підприємством безпідставно стягнуто із суми матеріального забезпечення за лікарняним листком за період з 24 червня 2014 року по 08 липня 2014 року в розмірі 2242 грн 80 коп. військовий збір, який складає 33 грн 64 коп., ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_6

Сума неправомірно стягнуто військового збору у розмірі 33 грн 64 коп. отримана позивачем 02 грудня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили із того, що допомога по тимчасовій непрацездатності починаючи з шостого дня непрацездатності виплачується Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а підприємство лише забезпечує їх виплату працівникам. Отже, застрахована особа при звільненні повинна отримати всі суми, що належать їй від підприємства. Оскільки суми матеріального забезпечення застрахована особа отримує від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, тому в даному випадку порушення вимог ст. 116 КЗпП Українивідсутнє.

Колегія суддів погоджується із такими висновками судів.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За змістом наведеної норми всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП Українивідповідальність.

Разом з тим, за положеннями ст. 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Згідно з ч. 2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (діяв на момент виникнення спірних правовідносин) допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на

виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Застрахованим особам,які працюють на сезонних і тимчасових роботах, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, надається не більш як за 75 календарних днів протягом календарного року.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Судами встановлено, що страхувальник-роботодавець звернувся до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності із відповідними заявами-розрахунками для фінансування матеріального забезпечення листків непрацездатності, наданих позивачем, у тому числі й спірного листка непрацездатності АГК № 895057 (період хвороби 19 червня-08 липня 2014 року); виплату матеріального забезпечення за цим листком непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснив відразу після надходження суми коштів з Фонду.

Повно та всебічно дослідивши наведені обставини справи на підставі оцінки кожного здобутого доказу окремо та усіх доказів у їх сукупності з дотриманням правил, передбачених ст. ст. 185, 187, 189, 212 ЦПК України, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність вини ПАТ «Фірма верхнього одягу «Фея» у затримці виплати позивачу належних їй при звільненні сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України.

Спірність суми у розмірі 33 грн 64 коп. виникла у зв'язку із виконанням ПАТ «Фірма верхнього одягу «Фея» функцій податкового агента на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України», що набрав чинності 03 серпня 2014 року та яким запроваджено військовий збір.

Неправильне застосування податковим агентом вказаного закону (застосування до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності), встановлене рішенням апеляційного суду Донецької області від 28 жовтня 2015 року, що мало наслідком повернення ОСОБА_6 суми у розмірі 33 грн 64 коп., не свідчить про затримку підприємством розрахунку при звільненні та не становить підставу покладення на відповідача відповідальності за ст. 117 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик