Номер провадження 2/331/870/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2017 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Богач О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи Орендне підприємство «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 про визнання права власності на 13/50 частини житлового будинку в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 про визнання права власності на 13/50 частини житлового будинку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 19.06.1996 року між ОСОБА_2 та сином позивача ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 13/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1, який був зареєстрований Запорізькою Товарною Біржею «Правобережна» 19.06.1996 року за реєстраційним № н-141 та 26.06.1996 року зареєстрований в ОП «ЗМБТІ» за № 4441. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивача ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина на 13/50 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, однак при зверненні до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_1 було відмовлено у зв'язку з тим, що зазначений договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить визнати право власності на 13/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1 за ним після смерті сина ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні висловила думку на розсуд суду за наявних у справі документів.

Треті особи у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованим Орджонікідзевським відділом ЗАГС, серії НОМЕР_1 від 28.08.1974 року.

19.06.1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу 13/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1, який зареєстрований на Запорізькій Товарній Біржі «Правобережна», про що зроблений запис в «Журналі реєстрацій правочинів» за № Н-141 від 19.06.1996 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серії НОМЕР_2 від 17.09.2016 року.

26.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_3, яка була зареєстрована за № 721 та на підставі якої заведено спадкову справу № 254/2016.

Постановою державного нотаріусу Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. від 10.04.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_3 на 13/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1, на підставі того, що договір купівлі-продажу не відповідає вимогам законодавства України, що діяло на момент його реєстрації, а саме відсутнє нотаріальне посвідчення договору.

Згідно з п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року, правовідносини, які виникли до 01.01.2004 року регулюються законодавством, яке діяло на момент їх виникнення.

Відповідно до статті 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

На виконання вимог ст.227 ЦК УРСР (1963 року) договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації.

За змістом статтей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з договору купівлі-продажу, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такі умови були досягнуті: оговорена ціна, момент передачі грошей та встановленої частини житлового будинку, час укладення договору купівлі-продажу та всі ці умови ними були виконані, що відображено в біржовому договорі.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Реєстрація Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_3 права власності на 13/50 частин будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на червень 1996 року не суперечила чинному законодавству.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України в першу чергу на право спадкування мають діти спадкодавця, другий з подружжя та батьки.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є рідним батьком ОСОБА_3, суд вважає, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сина, ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Світлицька