Провадження № 2/219/306/2017
31 березня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Брежнева О.А.
секретаря Котинської А.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Бахмутської міської ради до ОСОБА_1, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що на території АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_1, яка є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 02 лютого 2016 року та по теперішній час в Бахмутській дитячій лікарні перебуває малолітня дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина перебуває у закладі на підставі заяви матері, яка просила влаштувати дитину до державного закладу на шість місяців та рішення виконавчого комітету Артемівської міської ради від 17 березня 2016 року №67 «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини в державний заклад на повне державне утримання». Батько в свідоцтві про народження дитини записаний відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до інформації, наданої Бахмутським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 20 травня 2016 року встановлено, що з моменту народження дитини ОСОБА_1 проживала разом з сином за адресою: АДРЕСА_1. При інспектуванні даного помешкання було з'ясовано, що належні умови для проживання, розвитку та виховання новонародженої дитини відсутні, санітарно-гігієнічні умови незадовільні, забезпеченість речами першої необхідності для повноцінного догляду за дитиною низька. За заявою матері малюка влаштовано до дитячої лікарні. 19 вересня 2016 року складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. З 02 лютого 2016 року по теперішній час у педіатричному відділенні Бахмутської дитячої лікарні перебуває малолітня дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. За весь час перебування дитини у стаціонарному відділенні мати або інші родичі дитину не відвідували, станом здоров'я не цікавились. З урахуванням наведених обставин, вирішили звернутися до суду з вимогою позбавити батьківських прав відповідача.
В судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до пункту 5 частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України шляхом надсилання судової повістки за місцем його реєстрації, про що є відповідні поштові повідомлення, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8) народився ОСОБА_2, його батьками є: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_1, відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, батько (а.с.7) вищевказаної дитини вказаній зі слів матері.
Відповідно до копії рішення виконкому Артемівської міської ради від 17 березня 2016 року за №67 (а.с.9), тимчасово влаштовано малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в державний заклад на повне державне утримання.
Згідно довідки від 19 жовтня 2016 року (а.с.12) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрована і не проживає, тому довідку про склад сім'ї та її характеристику надати не є можливим.
З листа Бахмутського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с.13) від 20 травня 2016 року вбачається, що з 15 лютого 2016 року відповідач принизила виконувати умови договору та плану соціального супроводу.
Відповідно до листа від 18 жовтня 2016 року (а.с.14) головного лікаря КЗОЗ «Бахмутської дитячої лікарні» з 02 лютого 2016 року по теперішній час в педіатричному відділенні лікарні знаходиться дитина ОСОБА_2, за весь час перебування дитини у стаціонарі мати або інші родичі дитину не відвідували, станом здоров'я не цікавилися.
Згідно висновку органу опіки та піклування Бахмутської міської ради від 31 жовтня 2016 року, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 у відношенні її малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Орган опіки та піклування Бахмутської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 у відношенні до її малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача має місце ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків та неналежне їх виконання, воно не було пов'язано як об'єктивними так і суб'єктивними причинами. За таких обставин у суду є усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача та позбавити її батьківських прав, яка на теперішній час не має бажання спілкуватися з сином, не сплачує кошти на його утримання. Наданий суду висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає прийняти до уваги під час ухвалення рішення, оскільки як було встановлено в судовому засіданні належних та достатніх роз'яснювальних заходів з відповідачем за час звернення позивача до служби у справах дітей про позбавлення відповідача батьківських прав було проведено достатньо, але це не принесло бажаних результатів щодо виконання нею її батьківських прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Відповідно до ч.3 статті 10, ч.1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
За таких обставин суд вважає, що позивачем було належним чином доведено, що на теперішній час є обґрунтовані підстави для застосування крайнього заходу відносно відповідача та позбавлення її батьківських прав, у зв'язку з чим позовні вимоги органу опіки та піклування Бахмутської міської ради до ОСОБА_1, про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України.
Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України).
Разом з тим, позивачем, надано суду достовірних та достатніх доказів в обґрунтування доводів про той факт, що слід стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, та інші істотні обставини, які підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Згідно з п.3 ч. 2 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Роз'яснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 Сімейного кодексу України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України.
Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-225 ЦПК України, ст.ст. 155, 157, 164, 166, 179, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, з урахуванням Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» суд
Позовні вимоги органу опіки та піклування Бахмутської міської ради до ОСОБА_1, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відношенні до її малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Передати малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на опікування органу опіки та піклування Бахмутської міської ради.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь установи чи особи, яка в подальшому буде опікуватись дитиною, щомісячно починаючи з 01 листопада 2016 року і до досягнення нею повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Повний текст рішення суду виготовлено 04 квітня 2017 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя
Суддя О.А.Брежнев