Справа №345/4263/16-ц
Провадження № 2/345/123/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2017 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Якиміва Р.В.,

секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищенаведеним позов, стверджуючи, що з 13.10.2010 року перебував в шлюбі з ОСОБА_2 у вересні 2015 року вони придбали двохкімнатну квартиру по вул. Л.Українки, 15а/215 в м. Калуші Івано-Франківської області, яка була зареєстрована за відповідачем, ОСОБА_2

Оскільки сімейне життя в них не склалося рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.09.2016 року шлюб між ними було розірвано.

Позивач зазначив, що спочатку в них з відповідачем була домовленість про продаж квартири та розподіл коштів, отриманих від продажу. Однак в подальшому ОСОБА_2 категорично відмовилася від продажу квартири. Оскільки дійти згоди про добровільний розподіл спільного майна вони не можуть, ОСОБА_1 просить суд провести поділ вказаної квартири та виділити йому та відповідачеві по ? частині квартири АДРЕСА_1 івано-Франківської області.

В судове засідання позивач не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про визнання позову, справу просила розглядати в її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 13.10.2010 року перебували в шлюбі, який був розірваний рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.09.2016 року (а.с.7).

В шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого за № 2142 ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2, розмір частки 1/1. Даний факт підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 8).

Згідно звіту про оцінку майна станом на 28.04.2017 року ринкова вартість вказаної квартири становить 431 906,00 гривень.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею проживають діти.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", зокрема п. 23 передбачено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи те, що квартира була набута сторонами під час перебування в шлюбі, суд вважає за доцільне провести розподіл належного подружжю нерухомого майна та виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_2.

На підставі викладеного, ст.ст. 60, 63, 70 СК України, ст. 325, 368,370 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 59, 60, 209, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня тримання копії рішення.

Суддя