Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 425/359/17
Провадження № 22ц/782/358/17
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Яреська А.В.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 квітня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок скоєння злочину,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, в обґрунтування якого вказав, що 27 березня 2014 року відповідач умисно наніс йому удари кулаками в ділянку обличчя, чим спричинив позивачу тяжкі тілесні ушкодження , внаслідок чого останній став інвалідом третьої групи.

24 листопада 2014 року відповідач надав позивачу розписку, в якій зобовязався сплатити останньому грошові кошти в розмірі 50000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, яку він поніс на лікування після отримання тілесних ушкоджень.

Вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 січня 2015 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на пять років та звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк.

Також позивач зазначив, що діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, оскільки він пережив біль, стрес, страждання.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду в сумі 50000 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок скоєння злочину задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої ушкодженням здоровя, в розмірі 2773,42 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн. В частині стягнення майнової шкоди у розмірі 47226,58 грн. відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 2773,42 грн. та відмови у стягненні майнової шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги визнав частково, надав заяву в якій позовні вимоги ОСОБА_2 до нього про відшкодування майнової шкоди визнав в сумі 20000 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Із апеляційної скарги вбачається, що рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 квітня 2017 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 20000 грн.ніким із сторін не оскаржується у встановленому законом порядку, а тому не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди в сумі 2773,42 грн., суд першої інстанції виходив із того, що позивачем на підтвердження придбання ліків надано фіскальні чеки тільки на зазначену суму.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі та матеріали справи у їх сукупності в частині відшкодування майнової шкоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право вимагати від відповідача відшкодування майнової шкоди, завданої ушкодженням здоровя.

Вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 січня 2015 року в кримінальному провадженні № 425/2906/14-к ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на пять років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк у вигляді трьох років, зобовязано його періодично зявлятися в органи виконання покарання за місцем проживання на реєстрацію. Вирок набрав законної сили 23 лютого 2015 року. Потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні був ОСОБА_2.

Вказаним вироком встановлено, що 27 березня 2014 року о 20:00 годині ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, під час сварки умисно наніс ОСОБА_2 шість ударів кулаками обох рук в ділянку обличчя праворуч і ліворуч, завдавши йому згідно з висновком судово-медичної експертизи № 87 від 07 серпня 2014 року тілесні ушкодження у вигляді: 1) закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, гематоми скроневої ділянки ліворуч, гематоми вік лівого ока, саден шкіри обличчя, - які в своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я; 2) контузії тяжкого ступеня лівого ока, субкон'юктивального розриву склери, тотального гемофтальму лівого ока з випадінням оболонок, - які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили втрату функцій органу (повна втрата зору на ліве око).

Отже, вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 січня 2015 року встановлена вина відповідача у заподіянні шкоди ОСОБА_2.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Рубіжанської міської лікарні з 29 березня 2014 року по 31 березня 2014 року з діагнозом «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематоми скроневої ділянки ліворуч, гематоми вік лівого ока, перелом латеральної стінки лівої орбіти, контузія важкого ступеня лівого ока, субконьюктівальний розрив склери, тотальний гемофтальм зліва» та надалі переведений до офтальмологічного відділенні обласної лікарні.

З 31 березня 2014 року по 09 квітня 2014 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургії ока Луганської обласної клінічної лікарні з діагнозом «контузія важкого ступеня, розрив кон'юнктиви і склери з випадінням оболонок, тотальний гемофтальм лівого ока», виписаний у задовільному стані, рекомендований облік у окуліста та подальше лікування, що підтверджується випискою з історії хвороби № 7344/495 від 09 квітня 2014 року відділення мікрохірургії ока Луганської обласної клінічної лікарні.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 87 нанесені ОСОБА_2 тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознаками втрати функції органу - повна втрата зору на ліве око.

ОСОБА_2 з 25 червня 2014 року є інвалідом третьої групи безстроково за загальним захворюванням по зору, про що свідчить копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ № 609395.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди визнанні в сумі 20000 грн. та не заперечувалося, що позивачу шкода заподіяна у більшому розмірі ніж стягнуто судом першої інстанції.

З даною сумою відшкодування майнової шкоди в судовому засіданні погодився і позивач.

Визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнової шкоди слід змінити, збільшивши суму відшкодування майнової шкоди, завданої ушкодженням здоровя з 2773 (дві тисячі сімсот сімдесят три) грн. 42 коп. до 20000 (двадцять тисяч) грн. та виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «В частині стягнення майнової шкоди у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. відмовити».

Керуючись ст.ст. 303,309,319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 квітня 2017 року в оскаржуваній частині змінити, збільшивши суму відшкодування майнової шкоди, завданої ушкодженням здоровя з 2773 (дві тисячі сімсот сімдесят три) грн. 42 коп. до 20000 (двадцять тисяч) грн. та виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«В частині стягнення майнової шкоди у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. відмовити».

Рішення суду набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: