У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення та за зустрічним позовом про захист прав споживачів та визнання частково недійсним кредитного та іпотечного договору, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»; банк) звернулося до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 14 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір № 231Є/V-u, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 140 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13 грудня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитом договором, 14 грудня 2007 року між сторонами укладено договір іпотеки № 231Є/V-u, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нежитлове приміщення загальною площею 230,00 кв. м, житловою площею 21,20 кв. м по АДРЕСА_1 ціну якого визначено у розмірі 1 024 140 гривень.

Крім того, 14 грудня 2007 року між сторонами укладено договір застави товару в обороті, за умовами якого заставодавець надав у заставу банку товар в обороті (солодкі вироби в асортименті) за оцінкою банку 9 000 доларів США (45 450 гривень).

Поряд з цим, того ж дня між сторонами укладено договір застави майна, відповідно до умов якого відповідачем у заставу банку передано шкіряний набір меблів для вітальні за оцінкою банку 1 750 доларів США (8 837 гривень 50 копійок) та набір меблів для кухні - 2 100 доларів США (10 605 гривень).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 17 червня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 154 683,95 долари США (2 819 083 гривні 52 копійки), з яких: заборгованість за кредитом - 81 109,07 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 66 079,06 доларів США; заборгованість за комісією за користування кредитом - 1 017,02 доларів США; заборгованість за пенею за користування кредитом - 7 495,82 доларів США, в рахунок погашення якої банк просив суд передати у заклад банку шляхом вилучення у відповідача належне на праві власності заставлене майно, звернувши на нього стягнення шляхом продажу з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предметів застави від імені заставодавця; звернути стягнення на будинок та земельну ділянку загальною площею 230,00 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу (на підставі договору іпотеки) від 27 січня 2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для його продажу, а також виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у будинку із зняттям їх з реєстраційного обліку.

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання окремих частин кредитного договору несправедливими та недійсними, в обгрунтування якого зазначила, що окремі умови, укладеного 14 грудня 2007 року між сторонами кредитного договору суперечать ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині, що стосується правових підстав вимагати дострокового повернення кредиту, а також є несправедливими по відношенню до позичальника.

Крім того, вказувала, що відповідачем всупереч ст. 524 ЦК України використано долар США як валюту зобов'язання та у спірному договорі містяться несправедливі умови, що передбачають розподіл між сторонами валютного ризику.

При цьому, банком без її повідомлення та за відсутності підстав збільшено проценту ставку за прострочення заборгованості.

В зв'язку з вищевикладеним та уточнивши позовні вимоги, просила визнати несправедливими та недійсними п. п. 1.1., 1.3., 2.3.1., 2.3.3., 2.3.9., 4.3., 4.7., 6.1., 6.8. укладеного між сторонами кредитного договору та викласти п. 4.7. цього договору у новій редакції.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 08 лютого 2013 року первісний позов задоволено.

Передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) належне їй на праві власності заставлене майно, яке зазначенов договорі застави 1 № б/н від 14.12.2007 p., а саме (солодкі вироби в асортименті), стан відмінний, дисконт 70 %.

Передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1) належне їй на праві власності заставлене майно, визначено в договорі застави 2 № б/н від 14.12.2007 p., а саме: шкіряний набір меблів для вітальні коричневого кольору, 2007 р.в., (диван. 2 крісла), стан відмінний, дисконт 30 %, набір меблів для кухні червоного кольору, виготовлена на замовлення, 2007 р.в., стан відмінний, дисконт 30 %.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 231/V-U від 14.12.2007 року 41 626,15 доларів США:

- звернуто стягнення на майно, яке зазначено в договорі застави № б/н

від 14.12.2007 p., а саме: заставлене майно, яке зазначено в договорі застави 1

№ б/н від 14.12.2007 p., а саме (солодкі вироби в асортименті), стан відмінний, дисконт 70 %, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця;

- звернуто стягнення на майно, яке зазначено в договорі застави 2 № б/н

від 14.12.2007 p., а саме: шкіряний набір меблів для вітальні коричневого кольору, 2007 р.в., (диван, 2 крісла), стан їй, дисконт 30 %, набір меблів для кухні червоного кольору, виготовлена на замовлення, 2007 р.в., стан відмінний, дисконт 30 %, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця;

- звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку загальною площею 230,00 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № б/н від 07.12.2007 р.) ПАТ КБ «ПриватБанк» () з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселено відповідача, який зареєстрований і проживає у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС м. Ужгород.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» () сплачене позивачем державне мито в сумі 1 708,50 гривень і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

В зустрічному позові відмовлено повністю.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2013 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 08 лютого 2013 року в частині задоволених позовних вимог за первісним позовом змінено, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 231Є/V-U від 14 грудня 2007 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 на загальну суму: 141 626,15 доларів США з яких: 130 630,02 доларів США заборгованість за кредитом; 4 093,79 долара США заборгованість по процентам за користування кредитом; 45,54 долара США заборгованість по комісії за користування кредитом; 82,94 долара США заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 31,25 долар США заборгованість по штрафу (фіксована частина) і 6742,61 долари США заборгованість по штрафу (процентна складова), звернуто стягнення:

на предмет застави за договором застави товару в обороті від 14 грудня 2007 року: товари в обороті (солодкі вироби в асортименті) заставною вартістю 45 450 гривень, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем від імені заставодавця договору купівлі-продажу предмету застави;

на предмети застави за договором застави майна від 14 грудня 2007 року: шкіряний набір меблів для вітальні коричневого кольору, 2007 р.в. (диван,

2 крісла) заставною вартістю 8 837,50 гривень; набір меблів для кухні, червоного кольору, виготовленої під замовлення, 2007 р.в., заставною вартістю

10 605,00 гривень - шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем від імені заставодавця договору купівлі-продажу предмету застави

на предмет іпотеки за іпотечним договором від 07 грудня 2007 року:

кафе-бар магазин, загальною площею 160,6 кв.м., що знаходяться за адресою по АДРЕСА_1, реєстраційний

№ 14372310, які на праві власності належать іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 квітня 2007 року, виданого на підставі рішення Ужгородського міськвиконкому № 97 від 23 березня 2006 року заставною вартістю 1 024 140 гривень, які розташовані на земельній ділянці площею 230 кв.м., шляхом застосування процедури продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд за початковою іпотечною ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, але у будь-якому разі не менше за вартість визначену в іпотечному договорі, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

У задоволенні первісного позову про звернення стягнення на земельну ділянку та виселення з житла - відмовлено.

У решті вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 20 листопада 2013 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 лютого 2013 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2013 року частині вирішення вимог позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави і виселення скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишено без змін.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 20 березня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення - задоволено.

В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку загальною площею 230,00 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 27.01.2006 р.) ПАТ КБ «ПриватБанк» () з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселено ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» у справі за позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення та зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів 1 708,50 грн. судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів - відмовлено.

УхвалоюУжгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 23 жовтня 2015 року виправлено описку врішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення та за зустрічним позовом ОСОБА_5, що діє в інтересах ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання частково недійсним кредитного договору та іпотечного договорів, вказавши дійсною датою договору іпотеки укладеного між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 07.12.2007 р., а також визнано дійсним предметом іпотеки даного договору кафе-бар та магазин по АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня 2016 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 20 березня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на будинок та земельну ділянку загальною площею 230,00 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ж та виселення ОСОБА_4 та інших осіб - скасовано, і в цій частині позову ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня 2016 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 23 жовтня 2015 року в частині виправлення описки в рішенні цього ж суду від 20.03.2015 року, а також визнання дійсним предметом іпотеки даного договору кафе-бар та магазин по АДРЕСА_1 - скасовано.

В решті ухвалу залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норма матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на будинок, земельну ділянку і виселення та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що за договором іпотеки забезпечується виконання зобов'язання позичальника, що випливають з кредитного договору від 14 грудня 2007 року № 202Є/V-u, а банк мотивує правові підстави для звернення на предмет іпотеки наявність заборгованості за кредитним договором № 231Є/V-u.

Встановивши, що виправлення в іпотечному договорі зроблено нотаріусом без участі відповідачки і таке виправлення відсутнє у її примірнику договору іпотеки та врахувавши, що в іпотеці перебуває кафе-бар та магазин, вимоги про звернення стягнення на яке позивачем не заявлялись, а земельна ділянка в іпотеку не передавалась, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині звернення стягнення на будинок та земельну ділянку та виселення.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вимог за зустрічним позовом, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не наведено правового обгрунтування та не надано доказів на підтвердження визнання несправедливими та недійсними оскаржуваних пунктів кредитного договору, а тому обґрунтовано погодився з висновком про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович