26.05.2017 227/1569/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 травня 2017 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Тимофєєва Г.Л., розглянувши заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Харцизької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів на його утримання.

Розглянувши подану позовну заяву, суд вважає, що її слід залишити без руху, оскільки вона подана з порушенням ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивачем при подачі позову заявлено дві вимоги, зокрема про позбавлення батьківських прав - за яку судовий збір підлягає сплаті на загальних підставах та про стягнення аліментів - позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

При зверненні до суду ОСОБА_3 звернулась з клопотанням про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення по суті.

Розглянувши клопотання про відстрочку щодо сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України при відстроченні та розстроченні судових витрат, суд враховує майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Також, у відповідності до ст.8 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі за текстом - Закон) з урахуванням майнового стану суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч.2 ст.9 Закону).

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами.

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування судів. Конституційний Суд у рішенні від 24.06.99 №6-рп/99 зазначив, що зменшення належного забезпечення суддів є формою фінансового впливу на них, що ставить під сумнів гарантовану Конституцією незалежність судової влади України, а отже - і конституційне право людини та громадянина на судовий захист, оскільки реалізація конституційних положень про гарантії судового захисту прав і свобод людини та громадянина пов'язана із створенням державою належних умов для діяльності суддів.

Отже, від своєчасного надходження коштів від сплати судового збору напряму залежить належне функціонування судової системи, тому звільнення від сплати судового збору повинно відбуватись у виключних випадках, з належним документальним обґрунтуванням тяжкого матеріального стану заявника.

Позивач, звертаючись до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору не надав жодного доказу погіршеного майнового стану, не навів жодної поважної причини, що унеможливлює сплату ним судового збору. Варто зауважити, що законодавчо встановлений порядок звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав відповідача.

Згідно п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при зверненні фізичною особою до суду з позовною заявою не майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 640,00 грн. та надати до суду оригінал квитанції про його сплату.

Згідно п.5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до роз'яснень п. 15 Пленуму ВССУ №3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В порушення вимог п.5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позивачем не викладено жодної обставини в обґрунтування своїх вимог, як підставу позбавлення батьківських прав відповідача в розумінні ст.164 СК України. Зокрема, ухилення батька від виконання батьківських обов'язків, жорстоке поводження з дитиною, або він є хронічним алкоголіком або наркоманом, тощо.

В порушення вимог п.6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачем взагалі не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Крім того, до матеріалів справи не долучено письмовий висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, який має бути складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно із частиною 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Разом з цим суд роз'яснює, що, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше, заява вважається неподаною і повертається позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.121, 208-210, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору по справі про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Харцизької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених у даній ухвалі недоліків - 5 (п'ять) днів з дня отримання копії ухвали і попередити, що у випадку не виконання ухвали судді, заяву буде визнано не поданою та повернуто заявнику.

Копію ухвали направити позивачу для виконання.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Л.Тимофєєва

26.05.2017