Справа № 313/450/17
Провадження № 2/313/202/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2017 року смт. Веселе

Веселівський районний суду Запорізької області у складі: головуючого судді Кравцова С.О., при секретарі судового засідання Василенко Л.В., розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні смт. Веселе справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, суд

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги обґрунтували тим, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 За час шлюбу мали сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

29 липня 2016 року чоловік ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 29 липня 2016 року Виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Веселівського району Запорізької області, серії І-ЖС№ 355771.

З 1967 року по день смерті чоловік разом із позивачем та сином по день смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вулиця імені ОСОБА_5, будинок № 72.

За час життя чоловік мав у власності будинок та земельну ділянку площею 0,28 та, яка , цільове призначення, якої є для ведення підсобного господарства. Факт того, що чоловік був власником цієї земельної ділянки підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії виданим 03 листопада 1995 року ОСОБА_2 сільською радою.

Таким чином, після смерті чоловіка залишилася дана земельна ділянка, яку позивачка повинна прийняти в спадщину, так як будь-яких інших спадкоємців на дану земельну ділянку не має.

Але, вказана земельна ділянка не може бути прийнята у спадщину, так як у вказаному Державному акті мається виправлення щодо по батькові чоловіка Олексійович та помилково зазначено номер будинку «8», який перекреслено, а потім 74 замість 72. Тобто невірно вказана нумерація будинку. З яких причин вказано помилково номер будинку 74 замість 72, позивачки не відомо. Хоча весь час проживаючи у будинку з чоловіком його нумерація не змінювалася.

У звязку з вказаними обставинами, 28 березня 2017 року державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріально дії та рекомендовано звернутися до суду з відповідною позовною заявою, що і стало причиною для звернення до суду.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Запорізької області до судового засідання не зявилась, але надали до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3, який помер 29 липня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС№ 355771 від 29 липня 2016 року, відкрилась спадщина яка складається з земельної ділянки площею 0,28 га, що розташована на території будинку № 72 по вулиці імені ОСОБА_5 (Щорса) в с. Менчикури Веселівського району Запорізької області, що належало йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 000003 №204, копія якого мається у матеріалах справи.

Проте, позивач ОСОБА_1 не змогла прийняти у спадщину дану земельну ділянку, оскільки у даному Державному акті містяться підчистка щодо по-батькові її чоловіка та помилково зазначено номер будинку «8», який перекреслено, а потім 74 замість 72.

Згідно до ст. 17 Закону України від 01.07.2004 року № 1952 IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст.

Можливість внесення змін чи виправлень до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою чи державного акта на право власності на земельну ділянку законодавством не передбачена.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги»

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 57-60, 88, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 327, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою с піски Авдіївського району Донецької області, право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,28 га, яка розташована за адресою: Запорізька область Веселівський район село Менчикури вулиця Івана Франка (Щорса), будинок 72, цільове призначення для ведення підсобного господарства, яка належала на праві власності померлому 29 липня 2016 року ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 000003 № 204, виданого 03 листопада 1995 року ОСОБА_2 сільською радою Веселівського району Запорізької області.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6