АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/4925/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/809/К/17 ОСОБА_1
Категорія 27 (І) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

30 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.

за участю: представника позивач ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 13 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2011 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_5 "ПриватБанк" ( надалі ПАТ КБ«ПриватБан») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №SAMDN 1842 від 14.11.2007 року, за умовами якого, відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 15000 грн. зі сплатою 22,80 % на рік за користування кредитом у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. У звязку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань станом на 30.10.2011 року утворилася заборгованість у розмірі 34154,63 грн., яку позивач просить суд стягнути на свою користь та судові витрати.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2012 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_4В на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором 34154,63 грн. та судовий збір у розмірі 341,55 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 червня 2015 року заява ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог. Зокрема, вважає, що суд розглянув справу за її відсутності, належним чином не повідомив. Судом не враховано, що позивачем пропущено строк позовної давності, з урахуванням кожного щомісячного платежу. Умови збільшення строку позовної давності нею не підписувались. В порушення вимог законодавства з умовами та правилами вона не була ознайомлена.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_4 підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та видно з матеріалів справи, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_4 укладено 14.11.2007 року кредитний договір №SAMDN 1842 за умовами якого, відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 15000 грн. зі сплатою 22,80 % на рік за користування кредитом у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Додатковою угодою укладеною між сторонами 28 листопада 2007 року до договору п.1.1 Договору виклали в новій редакції( а.с. 5,6).

Згідно п.4 укладеного договору на протязі строку дії договору ОСОБА_5 надав клієнту карти, зокрема №131603,№061706, про їх отримання міститься підпис клієнта ( а.с.5).

У звязку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунком станом на 30.10.2011 року утворилася заборгованість у розмірі 34154,63 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 15000, заборгованості за відсотками 14134,51 грн., заборгованість за комісією -2917,52 грн., штраф-2102,6 грн. ( а.с.4).

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не виконуються зобовязання за кредитним договором, тому стягнув заборгованість у розмірі визначеному позивачем.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції у повному обсязі, з наступних підстав.

Між сторонами виникли правовідносини, стосовно виконання боржником зобовязань по кредитному договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Нормами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст. 530,631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у ч. 1 ст. 611, ч. ч. 2-4 ст. 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності за зверненням до суду за захистом порушених прав щодо періодичних - щомісячних платежів по укладеному договору.

З огляду на умови укладеного договору п.1 в редакції додаткової угоди №2 від 28.11.207 року: «строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки».

Згідно довідки виписки по картковому рахунку відкритому на імя відповідача та зазначеного в договорі №131603 строк її дії до 11/09 ( а.с.170).

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З огляду на дату подання позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду засобами поштового звязку 25 листопада 2011 року та строк дії картки до 11/09 листопада 2009 року, та виникнення поточної заборгованості у відповідача з 29 листопада 2008 року трирічний строк позовної давності, передбачений ст.267 ЦК України позивачем не пропущений.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року справа № 6-1412 цс 16 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 13 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :