АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/599/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1069/17Головуючий у 1-й інстанції Якименко Т. О. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Дряниці Ю.В.

секретар: Філоненко О.В.

за участю представників апелянта - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника позивача: ОСОБА_4

представника відповідача Олефір В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6

на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_7 до Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну частку (пай), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області, Котелевська державна нотаріальна контора.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_7 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області, посилаючись на те, що він є спадкоємцем за законом на спадкове майно, що належало його двоюрідній бабусі ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, а саме - на земельну частку (пай) у землі, яка знаходиться на території Микілківської сільської ради Котелевського району у розмірі 6,96 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Належність померлій ОСОБА_9 права на земельну частку (пай) підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області №29-28-0.6-1004/15-16 від 01.07.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_9 була виділена в натурі (на місцевості) земельна ділянка площею 6, 96 га. та на її імя був виданий Сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, зареєстрований за №31 від 28.12.1996 року. Проте, за життя ОСОБА_9 не оформила в установленому законом порядку свого права на належну їй земельну частку (пай). В подальшому, для належного оформлення своїх спадкових прав, позивач звернувся до Котелевської державної нотаріальної контори, однак йому було повідомлено, що нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки ним не був пред»явлений правовстановлюючий документ на вищевказану земельну частку (пай), який би посвідчував право власності спадкодавця ОСОБА_9 на вказане спадкове майно.

З урахуванням наведеного прохав визнати за ним - ОСОБА_7 в цілому в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_9, право власності на земельну частку (пай) розміром 6,96 в умовних кадастрових гектарах у землі колективної власності колишнього КСП «Україна», яка розташована на території Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області та яка на підставі сертифіката серії НОМЕР_2, зареєстрованого Котелевською районною державною адміністрацією в Книзі 28.12.1996 року за №31 до дня смерті належала ОСОБА_9

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року позов ОСОБА_7 до Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну частку (пай), задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай), у розмірі 6,96 умовних кадастрових гектар, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у землі колективної власності колишнього КСП «Україна» і знаходиться на території Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області, і до дня смерті належала ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

З цим рішенням не погодився ОСОБА_6, який в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах ОСОБА_7 до Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну частку (пай), відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на час звернення ОСОБА_7 з вказаним позовом до суду, спірна земельна ділянка у розмірі 6,96 умовних кадастрових гектарах з 22.10.2007 року перебуває у приватній власності ОСОБА_6, та він з 2007 року та по теперішній час її обробляє. Вказує, що Відділу Держгеокадастру у Котелевському районі маються зареєстровані матеріали Технічної документації із землеустрою щодо складання документів,що посвідчують право на земельну ділянку (пай) за 2007 рік, також у ОСОБА_6 мається Державний акт серія НОМЕР_4 від 22.10.2007 року, згідно якого апелянт є власником земельної ділянки площею 6,39 га, кадастровий номер НОМЕР_3, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 45.

Проте, коли апелянтом через представника було подано до Відділу Держгеокадасту у Котелевському районі Полтавської області заяву про внесення відомостей (зміни до них)( до Державного земельного кадастру від 25.02.2017 року по земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, то отримано Рішення відмову у внесені відомостей, до Державного земельного кадастру, через існування критичної помилки, а саме 100% перетинання земельної ділянки з ділянкою кадастровий номер НОМЕР_5. Дана земельна ділянка була зареєстрована за ОСОБА_7 на підставі оскаржуваного судового рішення.

Також вважає, що, оскільки померлій ОСОБА_9, згідно Сертифікату на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_1, було надано лише право користування земельною ділянкою, то право власності в порядку спадкування до спадкоємців не переходе.

У поданих суду письмових запереченнях представник позивача просить закрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_6, посилаючись на те, що скарга подана особою, питання про права і обов»язки якої суд першої інстанції не вирішував, оскільки взагалі не вирішував спору про успадкування земельної ділянки, на яку претендує апелянт, а предметом спору було визнання за позивачем в порядку спадкування права на земельну частку (пай) у землі колективної власності КСП «Україна», яка на підставі Сертифікату до дня смерті належала ОСОБА_9 Разом із тим додані до апеляційної скарги документи стосуються земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сформованої 31.10.2016 року з зовсім іншої підстави, а, оскільки за життя мспадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності на неї в порядку спадкування.

Зазначають, що однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є виділення в натурі належної їм земельної частки (паю), при цьому правові засади такого виділення урегульовані ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а тому скарга та додані до неї матеріали стосуються розпорядження голови Котелевської РДА від 08.09.2004 року №348, яким було затверджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в межах СТОВ «Україна» на території Микілківської сільської ради та жодним чином не стосуються спадкового спору. Вирішеного судом першої інстанції.

У судовому засіданні представники апелянта доводи апеляційної скарги підтримали та прохали її задовольнити.

Представник позивача підтримав доводи, наведені у запереченнях на апеляційну скаргу та прохав її відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав, прохав її відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення позивача та його представника, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що, відповідно до актового запису №19 в Книзі реєстрації актів про смерть Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 29.11.2000 року (а.с.14,15).

Згідно довідки виконавчого комітету Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області №18 від 21.01.2016 року, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. при цьому на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_8 року, з гр. ОСОБА_9 за вищевказаною адресою були зареєстровані: дружина племінника - ОСОБА_10, 1944 р.н. (померла 30.08.2012 року); онук - ОСОБА_7 - 1966 р.н. (а.с.16).

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 06.06.2016 року по справі за заявою ОСОБА_7 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа - Микілківська сільська рада Котелевського району Полтавської області, заяву задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, є двоюрідним онуком - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Встановлено факт, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, перебував на утриманні ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, у тому числі у період з 05.08.1989 року і до її смерті. Вирішено питання судових витрат (а.с.7-8).

З довідки №29-28-0.6-1004/15-16 від 01.07.2016 року, виданої Відділом Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області, вбачається, що, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Котелевською районною державною адміністрацією по КСП «Україна», ОСОБА_9 отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, загальною площею 6,96 умовних кадастрових гектарах, сертифікат зареєстрований в Книзі 28.12.1996 року за № 31 (а.с.9).

06.07.2016 року Котелевською державною нотаріальною контори було надано відповідь ОСОБА_7 №619/02-14, в якій повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на його ім'я на право на земельну частку (пай) площею 6,96 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області, неможливо, оскільки ОСОБА_7 не надано нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначене спадкове майно (а.с.12).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що, оскільки відповідачем повністю визнано пред'явлений позов, що є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачам відомі та зрозумілі, то наявні підстави для визнання за ОСОБА_7 права власності на спірну земельну ділянку.

Такі висновками місцевого суду відповідають встановленим обставинам справи та нормам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Частиною 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За змістом п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла на час смерті спадкодавця) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно із нормами ст.2 ЗУ «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

У пп. 11, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 судам роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

При цьому відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки №29-28-0.6-1004/15-16 від 01.07.2016 року, виданої Відділом Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області, ОСОБА_9 отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, загальною площею 6,96 умовних кадастрових гектарах, сертифікат зареєстрований в Книзі 28.12.1996 року за №31 (а.с.9).

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 29.11.2000 року, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, та після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай) загальною площею 6,96 умовних кадастрових гектарах, яку має намір успадкувати позивач. Проте, через відсутність сертифікату, який був втрачений, що підтверджується копією оголошення до газети «Народна трибуна» (а.с.13. зворот), ОСОБА_7 не має можливості успадкувати земельну частку (пай) (а.с.12), тому він як спадкоємець вправі порушувати питання про успадкування цієї земельної частки (паю).

Статтею 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач у передбаченому законом порядку набув права на спадкування земельної частки (паю) загальною площею 6,96 умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області і відповідач це визнав та не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що на час звернення ОСОБА_7 з вказаним позовом до суду, спірна земельна ділянка у розмірі 6,96 умовних кадастрових гектарів, згідно Державного акту серії НОМЕР_8 від 22.10.2007 року, перебувала у приватній власності ОСОБА_6 та має площу 6,39 га з кадастровим номером НОМЕР_3, а тому визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку порушує права апелянта, є безпідставними, оскільки даним судовим рішенням за ОСОБА_7 визнано в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) у розмірі 6,96 умовних кадастрових гектар без виділу її в натурі на місцевості, без зазначення меж даної ділянки, та відповідно за відсутності кадастрового номеру.

З огляду на викладене оскаржуваним судовим рішенням жодних прав апелянта порушено не було.

Окрім того, як убачається з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11.03.2017 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна №82227129 від 13.03.2014 року, за ОСОБА_7 було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_5, площею 6.3873 га лише 31.10.2016 року, підставою такого набуття стало: розпорядження Котелевської районної державної адміністрації №332 від 17.10.2016 року та рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року (а.с.53-54).

Таким чином, оскаржуваним рішенням суду було лише визнано за особою в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) у розмірі 6,96 умовних кадастрових гектар, а виділ її в окрему земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_5, що 100% перетнулась з належною ОСОБА_6 земельною ділянкою під кадастровим номером НОМЕР_3, було здійснено пізніше відповідними органами згідно наданої їм компетенції.

Відповідно до п.«ґ»ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено організаційно-правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості).

Статтею 13 даного закону визначено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Відповідно до розпорядження голови Котелевської РДА «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в межах СТОВ «Україна» від 08.09.2004 року №348 на території Микілківської сільської ради», затверджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в межах СТОВ «Україна» на території Микілківської сільської ради загальною площею 1081,03 га, яким передбачено: місце розташування кожної із 154 земельних часток (паїв) загальною площею 1077,01 га; створення мережі під'їзних шляхів на площі 4,02 га рільних земель. Передано у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без встановлення меж кожної з них в натурі (на місцевості) та видано державні акти на право власності на землю громадянам згідно списку, зокрема, і ОСОБА_9, площею 0,56 га та 6,39 га. Затверджено уточнену вартість земельної частки (паю) в сумі 88873,8 грн. (з урахуванням коефіцієнту індексації 2,465 станом на 1.01.2004 року) та її площа в розмірі 6,99 кадастрових гектарів. Визначено щодо повернення громадянами при отриманні державних актів на право власності на земельну ділянку до районної державної адміністрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.117).

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги стосуються саме даного розпорядження голови Котелевської РДА від 08.09.2004 року на №348, яким і було затверджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), та жодним чином не відносяться до спадкового спору, вирішеного судом першої інстанції.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що, оскільки померлій ОСОБА_9, згідно Сертифікату на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_1 було надано лише право користування земельною ділянкою, а право власності в порядку спадкування до спадкоємців не переходить, не заслуговує на увагу, оскільки, як зазначено вище, право на земельну частку (пай) можє бути об'єктом спадкування.

Так, згідно п.17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України» сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правоустановлючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власниками земельних часток (паїв) у натурі земельних ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.

З вищевикладеного вбачається, що за життя ОСОБА_9 не набула статусу власника земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_5, та судом першої інстанції взагалі не вирішувався спір про її успадкування Позивачем, а тому оскаржуваним рішенням права апелянта жодним чином не порушено.

Інші доводи апеляційної скарги не містять нових засобів доказування, не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.16,303,304,307,308,.316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6, - відмовити.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ : /підпис/ С.М. Бондаревська

/підпис/ Ю.В. Дряниця

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун