УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Несена Володимира Андрійовича про визнання дій незаконними за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 6 грудня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Несен В.А. було посвідчено довіреність на бланку ВЕІ 3717966, зареєстровану в реєстрі за № 2823, згідно якої він уповноважує ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, кожен з яких має право діяти окремо і незалежно один від одного, бути його представниками в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності та галузевої належності при вирішенні питань з розглядом їх у суді, що його стосуватимуться, та приймати від його імені будь-які рішення на свій розсуд. У цей день, 6 грудня 2006 року він не міг знаходитись у кабінеті нотаріуса, тому що близько 9-ї години ранку після телефонної розмови зі слідчим ОВС СВ РОВС та ЗСОГ СУ УМВС України в Дніпропетровській області Заставським І.А., він, на вимогу останнього, поїхав до приміщення УБОЗУ за адресою: пр. ім. Г «Правда» 40 у м. Дніпропетровську, а о 10 год. 00 хв. цього ж дня був затриманий слідчим Заставським І.А. у порядку ст. 115 ЦПК України за підозрою у вчиненні злочину, і більше цього дня з приміщення УБОЗУ не виходив. Позивач стверджує, що підпис у його довіреності підроблено. Вважає, що відповідач своїми діями, а саме тим, що посвідчив довіреність від його імені без його згоди, без його участі та без вільного волевиявлення, порушив його особисті немайнові права.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із безпідставності позовних вимог.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду в частині мотивів відмови в позові, виходив із того, що позивачем невірно обрано спосіб захисту.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 6 грудня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу НесеномВ.А. було посвідчено довіреність від імені ОСОБА_3, відповідно до якої останній уповноважив ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, кожен з яких має право діяти окремо та незалежно один від одного, подавати до суду позовні заяви, бути представниками в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності при вирішенні питань з розглядом їх у суді.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено в ст. 16 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» за правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі.

Предмет та підстави позову визначає позивач (ст. ст. 27, 31 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржувались дії приватного нотаріуса щодо посвідчення довіреності у зв'язку з порушенням правил вчинення нотаріальної дії без вирішення вимог про захист права.

За таких обставин висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позов пред'явлено до неналежного відповідача та позивачем неправильно обрано спосіб захисту, є передчасним.

Разом із тим, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та законних інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчиненням нотаріальної дії.

У суду апеляційної інстанції не було підстав для відмови в позові з підстав неналежно обрання позивачем способу захисту, ураховуючи правові підстави поданого позову, а також характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, і такі висновки суду не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на захист порушених прав, свобод та інтересів згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ураховуючи також вимоги ст. 1 ЦПК України, згідно з якою завданням цивільного судочинства є, зокрема, своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ураховуючи, що апеляційним судом не встановлені всі фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судове рішення апеляційного суду відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська

Судді:І.М. Завгородня
В.М. Коротун
Т.О. Писана
О.В. Попович