Провадження №22-ц/784/1923/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 489/4094/15-ц Головуючий І інстанції - Тихонова Н.С.
Провадження № 22-ц/784/1923/17 Доповідач - Темнікова В.І. Категорія 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Приватного підприємства (далі - ПП) «Дача 274» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що не набула права користування нерухомим майном, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні майном, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що він є власником гаражу НОМЕР_1, що розташований в Автогаражному кооперативі «Чайка» в м. Миколаєві, по вул. 28-ї Армії, 4-А. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.04.2011р., та рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 31.08.2011 р. (яким його частково змінено) були визнані незаконними рішення правління АГК «Чайка» та виконкому міськради про передачу вищевказаного гаражу НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_1, та встановлено неправомірність ним його набуття. Тим же рішенням ОСОБА_1 відмовлено у визнанні за ним права власності на гараж. Однак, ОСОБА_1 продовжує неправомірно та безпідставно користуватися нежитловим приміщенням спірного гаражу, в тому числі встановив на нього свої замки, і тим самим чинить перешкоди законному власнику - позивачу у користуванні гаражем. Тоді як вищевказаними рішеннями судів, за участю в справі ОСОБА_1, встановлено, що він не є правомірним або добросовісним набувачем спірного гаражу, а також встановлено, що він не є і ніколи не був власником цього гаражу. Позивач вважає, що власник майна має право вимагати усунення будь - яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а тому просив суд визнати ОСОБА_1 таким, що не набув право користування гаражем НОМЕР_1, розташованим в Автогаражному кооперативі «Чайка» в м. Миколаєві, та зобов'язати ОСОБА_1 не чинити позивачу перешкод у користуванні вказаним гаражем.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2015 року позовні вимоги ПП «Дача 274» задоволено. Судом вирішено зобов'язати ОСОБА_1 не чинити позивачу перешкод в користуванні гаражем НОМЕР_1 в Обслуговуючому автогаражному кооперативі «Чайка» в м. Миколаєві. В задоволенні позовних про визнання особи такою, що не набула права користування нерухомим майном - відмовлено. 16 листопада 2015 року додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним заочним рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча про час і місце розгляду спави були повідомлені належним чином, оскільки вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі відповідно до ч.5 ст. 76 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були досліджені і оцінені в їх сукупності всі надані докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Виходячи з наданих доказів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача.

Приймаючи рішення по справі, суд виходив з того, що відповідно до рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 31.08.2011 р. право власності на гараж НОМЕР_1, який розташований в автогаражному кооперативі «Чайка» було визнано за ОСОБА_2 Згідно Свідоцтва про право власності від 18.07.2014 р., гараж НОМЕР_1, який розташований в Обслуговуючому автогаражному кооперативі «Чайка», належить на праві власності ПП «Дача 274».

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тому суд дійшов висновку, що станом на теперішній час, спірний гараж належить на праві власності ПП «Дача 274».

Також судом було встановлено, що гаражем НОМЕР_1 в Обслуговуючому автогаражному кооперативі «Чайка», без належних правових підстав, одноосібно та самовільно користується відповідач ОСОБА_1 Відповідач встановив на гараж інші замки та чинить перешкоди законному власнику у користуванні своїм майном.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Суд вважав встановленим, що відповідач ОСОБА_1 неправомірно займає вищевказаний гараж, чим заважає його власнику реалізовувати свої права щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, тому дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині зобов'язання ОСОБА_1 не чинити ПП «Дача 274» перешкод в користуванні гаражем НОМЕР_1 в Обслуговуючому автогаражному кооперативі «Чайка» в м.Миколаєві, а в іншій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є зайвими, оскільки не набуття права користування майном не потребує визнання.

Висновки суду відповідають матеріалам справи та законодавству, яке регулює спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що про перехід права власності на спірний гараж від ОСОБА_2 до ПП «Дача 274» відповідач дізнався тільки з тексту рішення, яке оскаржується, а також про те, що він не отримував ніяких звернень від ПП «Дача 274» стосовно порушення його прав користування гаражем, не мають вирішального значення по справі, а отже не є підставою для скасування чи зміни рішення.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про те, що предмет спору не пов'язаний з інтересами позивача - ПП «Дача 274», а фактично стосується особистих інтересів ОСОБА_2 в отриманні матеріальної вигоди від використання гаражу та уникнення цивільно- матеріальної відповідальності за невиконання зобов'язання перед відповідачем, так як згідно Свідоцтва про право власності від 18.07.2014 р., спірний гараж НОМЕР_1 на даний час належить на праві власності ПП «Дача 274». Те, що раніше право власності на даний гараж рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 31.08.2011р. було визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування та було зобов'язано відповідача повернути ОСОБА_2 даний гараж, не змінює правового положення цього гаража на даний час. Доказів про те, що ОСОБА_2 має якісь цивільно- матеріальні зобов'язання перед відповідачем до апеляційної скарги не додано.

Не є підставою для скасування рішення в межах заявлених вимог по даній справі, також доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував того, що в 2013р. відповідач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди і по тій справі ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.02.2013р. було накладено арешт на спірний гараж, про існування якого було відомо ОСОБА_2, а також про те, що правочин між ОСОБА_2 та ПП «Дача 274» стосовно спірного гаражу є оспорюваним і може бути визнаний недійсним у зв'язку з викладеними обставинами, що він не міг заявити вимог про це, оскільки розгляд справи відбувся заочно без його участі, так як суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а апеляційний суд згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції в установленому законом порядку.

Матеріали справи не містять даних про звернення відповідача до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 18.07.2014 р., а тому у суду апеляційної інстанції не має повноважень перевіряти дані обставини та приймати стосовно них будь- яке рішення, так як такий позов не був заявлений в суді першої інстанції, що само по собі не перешкоджає відповідачу звернутися до суду з таким позовом, якщо він вважає, що його право порушено. На даний час відповідач скористався таким своїм правом та заернувся до суду з позовом ппро скасування Свідоцтва про право власності від 18.07.2014 р. У разі задоволення цього позову рішення по даній справі при наявності для цього підстав може бути переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами.

З урахуванням викладено, підстави для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку.

Головуючий

Судді