Справа № 569/3670/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 16 жовтня 2014 року №2745 в частині спадкування квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1; визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 16518006 від 16 жовтня 2014 року відносно реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

В судове засідання третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 не зявилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 10 липня 2007 року по цивільній справі №2-5060/07 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл майна позовні вимоги позивача задоволено. Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 з виплатою їй грошової компенсації за належну їй частку в сумі 115000 (сто п'ятнадцять тисяч) гривень. Залишено у приватній власності ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3.

Рішення суду набрало законної сили.

26 січня 2014 року ОСОБА_4 померла в м.Рамат-Ган держава Ізраїль.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть (переклад з івриту) виданим в бюро реєстрації населення м.Єрусалима 22 липня 2014 року з якого вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла 26 січня 2014 року в м.Рамат-Ган.

З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи (ксерокопії) №07/2014 до майна померлого 26 січня 2014 року ОСОБА_4, заведеної приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вбачається, що 24 червня 2014 року ОСОБА_2 (яка являється донькою померлої ОСОБА_1М.) звернулась до нотаріуса з письмовою заявою у якій зазначила, що вона приймає спадщину після смерті її матері ОСОБА_4, що померла 26 січня 2014 року. Дана заява була зареєстрована приватним нотаріусом ОСОБА_3 03 липня 2014 року.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 жовтня 2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №2745 вбачається, що ОСОБА_3, приватний нотаріус рівненського міського нотаріального округу посвідчила, що на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна громадянки ОСОБА_5 Ізраїль ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 яка померла 26 січня 2014 року є її донька громадянка ОСОБА_5 Ізраїль ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з ? частки квартири №10, що знаходиться в будинку №29, розташованому по вулиці Княгині Ольги в м.Рівне.

08 грудня 2014 року позивач з метою реєстрації права власності на вказану квартиру звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно та отримав відповідь про відмову у державній реєстрації прав власності на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у звязку з тим, що заявлене ним право вже зареєстровано, а саме 16 жовтня 2014 року за відповідачем по справі.

Позивач вважає, що відповідач не мала права на спадкове майно, а саме спірну квартиру, оскільки рішенням Рівненського міського суду від 10 липня 2007 року підтверджується його право на цілу квартиру.

Дане твердження суд вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, і даної обставини не заперечили позивач та представник позивача станом на день розгляду справи в суді, на виконання рішення Рівненського міського суду від 10 липня 2007 року, після набранням якого законної сили минуло майже десять років, позивач ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_4 лише 21 475 грн. на його виконання з визначених судом 115000,00 грн. Тобто ні ОСОБА_4, ні її правонаступник відповідач по справі на момент розгляду даної цивільної справи не отримали свою частку у спірному майні.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

ОСОБА_5 реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п.53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у звязку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що ні позивачем ні його представником суду не було подано доказів для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та не наведено підстав, які б стверджували, що дане свідоцтво винесено з порушенням норм чинного законодавства, а також те, що право власності ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2, яка є її правонаступником на ? частку спірної квартири не припинилося, рішення суду від 10 липня 2007 року самим ОСОБА_1 не виконано, а тому і підстав для визнання за ним права власності на спірну квартиру немає у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.182,331,364 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :