Справа № 329/282/17
Провадження № 2/329/47/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Богослова А.В.,

за участі: секретаря судового засідання - Силаєвої Т.М.,

позивача- Кравцової Н.А.,

відповідача- Піроженка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі- Позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі- Відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що Відповідач є батьком їхньої спільної дитини-Аліни ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач з травня 2016 року з нею та їхньою дитиною не проживає. Матеріально не допомагає утримувати дитину, а вона працює на 0,5 ставки у фізичної особи- підприємця і отримує заробітну платню меншу, ніж прожитковий мінімум. Зазначений доход не дозволяє Позивачці самостійно утримувати дитину. В свою чергу Відповідач має постійну роботу, працює у ПрАТ «Новополтавський карєр» та отримує стабільний дохід у виді заробітної плати. Інших осіб на своєму утриманні Відповідач не має.

У судовому засіданні Позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що допомагає утримувати спільну дитину, зокрема купує їй одяг, взуття, їжу. Однак гроші давати не бажає на утримання дитини, а хоче продовжувати і далі самостійно купувати дитині одяг, взуття і їжу. Також визнав, що він має постійне місце роботи у ПрАТ «Новополтавський карєр» і постійний заробіток, і інших осіб на утриманні не має.

Заслухавши пояснення Позивачки та Відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, Позивачка та Відповідач спільно проживали, але шлюб між собою не реєстрували. З травня 2016 року перестали проживати спільно та вести господарство. Під час спільного проживання в них народилася дочка- Піроженко ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 13 січня 2017 року серії І-ЖС №327796, виданим Чернігівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. У свідоцтві про народження батьком зазначений ОСОБА_2, а матірю ОСОБА_1 На теперішній час Позивачка і Відповідач проживають окремо.

У судовому засіданні сторони визнали та не оспорюють факт їхнього окремого проживання, факт проживання спільної дитини з Позивачкою, що додатково підтверджується довідкою про склад сім'ї Позивачки, виданої виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області №996 від 17.01.2017.

Факт наявності у Відповідача постійної роботи у ПрАТ «Новополтавський карєр» ним визнаний.

Отже вказані обставини, як такі, що визнаються сторонами, в силу положень частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України доказуванню не підлягають. З пояснень Позивачки та Відповідача також вбачається відсутність між ними домовленості про сплату Відповідачем аліментів на утримання спільних дітей.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду.

Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи зміст наведених правових приписів та їх розяснень, а також факт проживання Відповідача окремо від Позивачки і їхньої спільної дитини, зважаючи на відсутність між Позивачкою та Відповідачем домовленості щодо сплати останнім аліментів на утримання спільних дітей, суд приходить до висновку, що з Відповідача на користь Позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання спільної дитини- Піроженко ОСОБА_4.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує наявність у відповідача постійної роботи і відповідно постійного доходу, відсутність будь-яких даних про перебування на утриманні відповідача інших осіб, або ж про наявність у відповідача чи у їхніх спільних з позивачкою дітей захворювань, що потребують додаткових витрат.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивачки аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня предявлення позову, тобто з 17 березня 2017 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з Відповідача на користь Позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 17 березня 2017 року по 16 квітня 2017 року включно.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, при цьому Позивачку законом звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з Відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, для утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць за період з 17 березня 2017 року по 16 квітня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Чернігівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В.Богослов