Справа № 442/6686/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/783/2720/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, -

в с т а н о в и л а:

01.02.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, обґрунтовуючи її тим, що заступником Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір С.Т. на підставі виконавчого листа № 442/6689/13-ц, виданого 01.07.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом було відкрито провадження ВП № 48451092 про стягнення боргу з позичальника на користь ПАТ „Укрсоцбанк", в межах якого було передано на реалізацію належне йому єдине нерухоме майно - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Покликаючись на Закон України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" зазначив, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України „Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України „Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Крім того, в даній квартирі на даний час проживають та зареєстровані його малолітні діти. Відповідно до вимог п. 3 розділу II „Передача майна на реалізацію" Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮУ від 29.09.2016 № 2831/5, зазначено, що заявка на реалізацію арештованого майна подається державним виконавцем разом із визначеними положенням документами. Серед таких документів у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, повинна додаватися копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду. Жодного із зазначених документів в матеріалах виконавчого провадження немає.

З урахуванням вищенаведеного, просив суд визнати дії Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області , пов»язані з підготовкою проекту заявки на реалізацію арештованого майна, а саме трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, затвердження даної заявки та направлення її державному підприємству, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи реалізації арештованого майна протиправними.

Оскаржуваною ухвалою скаргу задоволено частково. Визнано дії державного виконавця Дрогобицького ВДВС ГТУЮ у Львівській області щодо затвердження заявки на реалізацію арештованого майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 та направлення її державному підприємству, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавство на здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи реалізації арештованого майна протиправними. В решті скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції помилково взято до уваги довідку ТзОВ «Галичанка» про фактичне місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, районним судом не враховано, що ОСОБА_2 без згоди іпотекодержателя - ПАТ «Укрсоцбанк», зареєстрував у квартирі АДРЕСА_1 неповнолітніх дітей після укладення договору іпотеки, а тому реєстрація неповнолітніх осіб у вказаній квартирі є незаконною та такою, що здійснена без дозволу іпотекодержателя. Зазначає, що в разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, під час виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки , попередній дозвіл органів опіки та піклування не вимагається.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статей 1, 11 Закону України „Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, який діяв на момент відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що на виконанні Дрогобицького МРВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження ВП № 48451092 з виконання виконавчого листа № 442/6686/13-ц, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про звернення стягнення на заставлене, згідно Іпотечного договору від 19.06.2007 за реєстровим № 576 майно, що належить ОСОБА_2, а саме: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 79,6 кв.м, житловою площею 48.8 кв.м, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (п. 4.6.2 Іпотечного договору) з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ „Укрсоцбанк" в сумі 87 937,55 дол. США та 58 454,96 грн та 1 820,00 грн судових витрат (1 700,00 грн державного мита та 120,00 грн витрат на ІТЗ розгляду справи).

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем було підготовлено проект на реалізацію арештованого майна, а саме трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, затверджено дану заявку начальником Дрогобицькому МРВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області та направлено її відповідному підприємству, яке здійснює його реалізацію.

Тобто, державним виконавцем в ході виконавчого провадження було передано на реалізацію належне ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, на час укладання договору іпотеки -19.06.2007р. ОСОБА_2 у квартирі, яка була передана в іпотеку банку не проживав, неповнолітні діти не були зареєстровані в квартирі, що є предметом іпотеки.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2013 № 442/6686/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.06.2015 задоволено позов ПАТ „Укрсоцбанк" звернуто стягнененя на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та виселено ОСОБА_2 з квартири в судовому.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 та визнаючи дії державного виконавця неправомірними, районний суд виходив з того, що відповідно п. 1 Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014р., не може бути примусово стягнуто стягнення на нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України „Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України „Про іпотеку", якщо майно виступає як забезпечення зобов'язань громадян України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку, та відповідно до вимог п. 3 розділу II „Передача майна на реалізацію" Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за 1301/29431 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, державним виконавцем повинна бути додана копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду. Жодного із зазначених документів в матеріалах виконавчого провадження немає.

Відтак, районний суд прийшов до висновку, що за наявності визначених вище підстав (наявність та чинність мораторію на реалізацію спірної квартири та наявність прав на нього дітей без дозволу органу опіки та піклування чи рішення суду про припинення таких прав) начальник державної виконавчої служби повинен був би повернути проект заявки на реалізацію арештованого майнна державному виконавцю. Проте вказаних дій зі сторони керівника ВДВС вчинено не було, заявка на реалізацію майна була затверджена та передана організатору електронних торгів, в компетенцію якого уже не входить перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства. Таким чином, на реалізації внаслідок протиправних дій державної виконавчої служби перебуває майно яке з визначених законодавством підстав, не може бути об'єктом реалізації.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних мотивів.

Відповідно до положень п. 3 розділу II „Передача майна на реалізацію" Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за 1301/29431 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, державним виконавцем повинна бути додана копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Визнаючи неправомірними дії державного виконавця, пов»язані з передачею на реалізацію предмета іпотеки - квартири, районним судом не враховано, що на виконанні Дрогобицького МРВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження ВП № 48451092 з виконання виконавчого листа № 442/6686/13-ц, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про звернення стягнення на заставлене, згідно Іпотечного договору від 19.06.2007 за реєстровим № 576 майно, що належить ОСОБА_2, а саме: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 79,6 кв.м, житловою площею 48.8 кв.м, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Питання про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та про права неповнолітніх дітей, які згідно довідки ТзОВ «Галичанка» (належним чином не завірена), проживають в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.148, т.1) було предметом спору за позовом банку до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2013 року№ 442/6686/13-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2015 року, позов ПАТ „Укрсоцбанк" задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки та виселено ОСОБА_2 з вищезазначеної квартири.

Крім того, як вбачається зі змісту іпотечного договору від 19.06.2007 року, укладеного між АКБ „Укрсоцбанк" та ОСОБА_2, місцем свого проживання останній зазначав АДРЕСА_2. Згідно ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Тому, на думку колегії суддів, дії державного виконавця, пов»язані з передачею на реалізацію нерухомого майна при наявності рішення суду про звернення стягнення на це майно відповідають п. 3 розділу II „Передача майна на реалізацію" Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5.

Крім того, подаючи скаргу на дії державного виконавця, скаржник умисно зазначив обставини, які не відповідають фактичним обставинам справи, а саме, що заступником Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір С.Т. на підставі виконавчого листа № 442/6689/13-ц, виданого 01.07.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом було відкрито провадження ВП № 48451092 про стягнення боргу з позичальника на користь ПАТ „Укрсоцбанк", в межах якого було передано на реалізацію належне йому єдине нерухоме майно - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, що відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5, вимагає у разі передачі на реалізацію такого нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, долучення державним виконавцем до заявки на реалізацію цього майна копії дозволу органів опіки та піклування.

З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням у справі нової ухвали про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312., 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.