Справа № 128/925/17
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_3, після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Мир», що знаходиться в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його діти: позивач ОСОБА_1 та його сестра -відповідач ОСОБА_2 Мати сторін - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2

В установлений законом 6-ти місячний строк позивач звернувся в Вінницьку районну державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини і 31.03.2004 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Мир» та знаходиться в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах.

Сестра позивача - відповідач ОСОБА_2 спадщину після смерті батька не прийняла та на неї не претендує.

В даний час позивач звернувся в Вінницьку районну державну нотаріальну контору по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який залишився після смерті батька. Однак, державний нотаріус своєю постановою відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, ціле будинковолодіння, яке складається з одного жилого будинку з надвірними будівлями і розташоване в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3. Членами колгоспного двору згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки значились -дружина ОСОБА_4, дочка ОСОБА_5.

Станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 набули ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/3, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

В 1991 році сестра позивача - ОСОБА_5 виїхала на навчання в м. Вінницю.

27.09.1992 року вона вийшла заміж за ОСОБА_6 та змінила прізвище «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5». Після реєстрації шлюбу відповідач ОСОБА_2 стала проживати в будинку батьків свого чоловіка, відповідно вибула з колгоспного двору. Оскільки відповідачка ОСОБА_2 з 1992 року в спірному будинку не проживає, своєю працею та коштами вона не брала участі в веденні спільного господарства двору, свою частку не витребувала у встановлений законом трьохрічний строк, позивач вважає, що вона втратила право на частку в майні колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв спадкоємиць першої черги - її чоловік, а батько позивача - ОСОБА_3, вступивши відповідно до вимог ст.549 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) в оперативне управління спадковим майном, оскільки проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою. Інші спадкоємці першої черги - позивач та відповідач по справі спадщину після смерті матері не прийняли та на неї не претендували.

Таким чином, будинковололдіння АДРЕСА_1 належало лише ОСОБА_3.

За наведених обставин, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 19 жовтня 2002 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Байдак В.П. не з`явилися, надали суду заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність, позов підтримують, змін та доповнень не мають, просять його задоволити.

Відповідач, представник Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 14.03.1990 року один цілий жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_3 (а.с. 14).

Членами колгоспного двору, станом на вказану дату, згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки значились -дружина ОСОБА_4, дочка ОСОБА_5 (а.с. 20 - 27).

Станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 набули ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно діючого на той час Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно з ч.1 ст.120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів.

Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/3, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

27.09.1992 року ОСОБА_4 вийшла заміж за ОСОБА_6 та змінила прізвище «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Після реєстрації шлюбу відповідач ОСОБА_2 стала проживати в будинку батьків свого чоловіка, що підтверджується довідкою Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 250 від 07.04.2017 року (а.с. 15).

Відповідно до виписки із погосподарської книги Степанівської сільської ради Вінницького району за 1995-2000 роки відповідач ОСОБА_2 вибула з колгоспного двору.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 з 1992 року в спірному будинку не проживає, своєю працею та коштами вона не брала участі в веденні спільного господарства двору, свою частку не витребувала у встановлений законом трьохрічний строк, тому втратила право на частку в майні колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.04.2017 року (а.с. 10).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв спадкоємиць першої черги - її чоловік, а батько позивача - ОСОБА_3, вступивши відповідно до вимог ст.549 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) в оперативне управління спадковим майном, оскільки проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою, що підтверджується виписками з погосподарської книги (а.с. 20 - 27).

Інші спадкоємці першої черги - позивач та відповідач по справі спадщину після смерті матері не прийняли та на неї не претендували.

Таким чином, будинковололдіння АДРЕСА_1 належало лише ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 31.03.2003 року (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки паю у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Мир», що знаходиться в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його діти: позивач ОСОБА_1 та його сестра - відповідач ОСОБА_2

В установлений законом 6-ти місячний строк позивач звернувся в Вінницьку районну державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини і 31.03.2004 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Мир» та знаходиться в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 19).

Відповідач ОСОБА_2 спадщину після смерті батька не прийняла та на неї не претендує.

Позивач звернувся в Вінницьку районну державну нотаріальну контору по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який залишився після смерті батька ОСОБА_3, однак державний нотаріус своєю постановою відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого виконкомом Степанівської сільської ради народних депутатів 14.03.1990 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів від 19.05.1988 року, зазначено, що ціле будинковолодіння, яке складається з одного жилого будинку з надвірними будівлями і розташоване в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області по вул. Коцюбинського №4, належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 та позивачу рекомендовано звернутись до суду, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2017 року №552/02-17 (а.с. 28).

Дані правовідносини регулюються:

- ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом;

- ст. 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 123 ч. 2 ЦКУРСР розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За даних обставин суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. 328, 1261, 1267 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 59, 60, 174, 197, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку «А», веранди «а», сараю «Б», погребу з шийкою «В», сараю «Е», огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3 та належав на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 14.03.1990 року ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: