АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4400/17 Головуючий 1 інст. Бородіна Н.М.
Справа № 640/4591/17 Доповідач Котелевець А.В.
Категорія: право власності

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:
головуючого Котелевець А.В.,
суддів Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,
за участю секретаря Огар І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2017 року,
В обґрунтування вимог позивач вказала, що 07 серпня 2014 року надала ОСОБА_2 в борг грошові кошти в розмірі 4000,00 доларів США на придбання автомобіля KIA MAGENTIS, а відповідач взяв на себе зобовязання повернути вказану суму до 01 березня 2016 року чи відмовитися від автомобіля на її користь в рахунок погашення боргу.
В обумовлений строк ОСОБА_2 кошти не повернув та направив повідомлення про відмову від вказаного автомобіля на її користь в рахунок погашення заборгованості.
Відповідач у судовому засіданні першої інстанції позовні вимоги визнав.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального, матеріального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначають, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, пославшись на те, що боргова розписка є договором застави та визначив нікчемність ніким не оспорюваного договору.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із змісту законодавства.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Однак ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції порушив норми процесуального права.

Матеріали справи свідчать, що 07 серпня 2014 року між сторонами в простій письмовій формі був укладений Договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4000 доларів США для придбання автомобіля KIA MAGENTIS та зобовязався повернуту отримані кошти строком до 01 березня 2016 року чи відмовитися від вказаного автомобіля на користь позивача в рахунок погашення боргу.

Згідно з Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, легковий седан В, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі Y6LGE22739L201135, KNAGE58, 08 серпня 2014 року зареєстрований на імя ОСОБА_2

09 березня 2017 року відповідачем направлено повідомлення позивачу про відмову від автомобіля KIA MAGENTIS на її користь в рахунок погашення заборгованості (а. с. 5 - 7).

Посилаючись на підстави, передбачені статтею 527 ЦК України, позивач звернулась у суд із відповідним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року, встановлено факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з серпня 2009 року до лютого 2015 року; визнано автомобіль марки KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1351,20 грн.

Постановою ВП № 52648697 від 29 травня 2017 року старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області вказаний автомобіль марки KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 оголошено в розшук.

За вимогами статті 130 ЦПК України, під час попереднього судового засідання суд має вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Як вбачається зі змісту статтей 33, 36, 119 ЦПК України на позивача покладено обовязок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обовязку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень статті 33 ЦПК України.

Якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотання позивача, не припиняючи розглядати справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (стаття 33 ЦПК України).

Відповідно до статті 304 ЦПК України суд апеляційної інстанції при розгляді справи керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главою I «Апеляційне провадження» розділу V ЦПК України. У звязку з цим, зокрема, в апеляційній інстанції не вирішується питання про залучення до участі у справі осіб, яких не залучив суд першої інстанції (крім правонаступників), оскільки на стадії апеляційного провадження справа вже є розглянутою судом першої інстанції відносно тих осіб, склад яких сформовано у першій інстанції. Лише в цих межах апеляційній суд може перевіряти законність рішення суду першої інстанції (стаття 303 ЦПК України).

За обставин, коли розгляд справи потребує участі усіх осіб, які мають відношення до предмета спору, а питання про залучення усіх належних відповідачів судом першої інстанції не вирішено, апеляційний суд відмовляє у позові з цих підстав. При цьому обґрунтованість позовних вимог (розгляд справи по суті) не перевіряється.

Оскільки автомобіль KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що є предметом вказаної справи, визнано спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2, розгляд справи без участі ОСОБА_3 є неможливим, а судове рішення з визначеним у даному позові складом осіб не може вважатися законним і обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

При цьому ОСОБА_1 не позбавлена права повторно звернутися до суду із позовом до належних відповідачів.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 4 ч. 1. ст. 309, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2017 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити з інших підстав.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

ОСОБА_4