26.05.2017 року Провадження №2/425/269/17
Справа №425/768/17
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Романовського Є.О.,
за участю секретаря Вада Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду і м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 01.03.2017 року вона за договором купівлі продажу набула право власності на кв. № 1 зі службовими будівлями, розташовану в буд. №8 по пров. Б.Хмельницького м. Рубіжному Луганської області та земельну ділянку через представника за довіреністю - ОСОБА_3 На час укладання договору купівлі продажу в зазначеній квартирі була зареєстрована відповідач, з якою договір найму не укладався та яка не проживає в зазначеній квартирі з травня 2015 року, а мешкає в
с. Отважне Кіровського району Автономної Республіки Крим. В даний час в добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку, комунальні послуги не сплачує, чим перешкоджає їй як власнику квартири здійснювати право користування та розпорядження цим майном.
На підставі викладеного, просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою №1 зі службовими будівлямив будинку № 8 по пров. Б.Хмельницького в
м. Рубіжному Луганської області, визнавши відповідача такою, що втратила право користування даною квартирою.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
В судове засіданні відповідач не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» та через оголошення в газеті «Урядовий курєр», причина неявки не відома. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило.
За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення.
26 травня 2017 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира зі службовими будівлями, обєкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі продажу квартири зі службовими будівлями від 01.03.2017 року за № 221 та витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.03.2017 року № 81570137 (а. с. 4-7).
Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 01.03.2017 року за № 222 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 81570502, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка розміром 0,0646 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 8 - 10).
Згідно технічного паспорту від 13.11.1992 року, інвентарний номер 346, реєстровий № 412/20 доп., власником АДРЕСА_2 є ОСОБА_2С.(а.с. 11-12).
Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради від 13.03.2017 року № 201733272 у АДРЕСА_3, яка належить
ОСОБА_1, зареєстрована ОСОБА_2С.(колишній власник) (а.с.13).
Актом від 21.03.2017 року щодо встановлення факту проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_4, встановлено, що ОСОБА_2 в даній квартирі з січня 2015 року не проживає, виїхала до Автономної Республіки Крим (а. с. 15).
Відповідно до довіреності від 13.05.2015 року № 955 ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 продати від її імені квартиру зі службовими будівлями і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 14).
Свідок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що були сусідами відповідача, яка тривалий час мешкала за адресою: Луганська область м. Рубіжне
АДРЕСА_5 та останнім часом багато хворіла і тому родичі забрали її до Автономної Республіки Крим, а будинок продали ОСОБА_1
У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником квартири, в якій залишається зареєстрованим відповідач, яка з січня 2015 року в квартирі позивача не проживає.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, не будучи власником квартири зі службовими будівлями за адресою: Луганська область, м. Рубіжне,
АДРЕСА_6, чи членом сімї власника житла, але будучи зареєстрованим у ньому, позбавляє власника даної квартири права вільно користуватися та розпоряджатися належною їй власністю. Після встановлення зазначених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4, підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 5-11, 57-60, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.
Заочне рішення може бути переглянуто Рубіжанським міським судом Луганської області шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення до цього суду протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання позивачем апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення, якщо таку заяву не було подано.
У разі подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили після закінчення строку на подання ним апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання ним апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Є.О. Романовський