Справа № 136/200/17 Провадження № 22-ц/772/1349/2017Головуючий в суді першої інстанції Кривенко Д. Т.
Категорія 39 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Голоти Л. О.,

суддів : Зайцева А.Ю., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судових засідань Топольська В.О.

та з участю:позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04.04.2017 року,

встановила:

13 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_6 він не звернувся вчасно до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини, оскільки в цей час важко хворіла його малолітня дочка. Тривале лікуванням дочки та виниклий тягар утримання сім»ї позивач просить визнати поважними причинами пропуску строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини та визначити йому додатковий строк для подачі заяви.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 04.04.2017 року позовні вимоги задоволено. Визначено ОСОБА_3, додатковий двохмісячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили для подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04.04.2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у визначенні додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі заявник вважає вказане рішення суду необґрунтованим та незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права без повного та всебічного з'ясованих обставин справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, яка доводилась сторонам спору матір'ю в підтвердження чому надано свідоцтва про народження сторін. Після її смерті відкрилась спадщина.

Із матеріалів спадкової справи до майна померлої ОСОБА_6, які були витребувані судом встановлено, що спадщина відкрилась за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті спадкодавець не зробила.

Своїм правом на спадкування скористався відповідач ОСОБА_4, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини (а.с.21). Факт постійного проживання із спадкодавцем доведено паспортними документами відповідача та довідкою органу місцевого самоврядування (а.с.28-30).

Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем померлої за законом першої черги. В установлений законом строк позивач не подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, однак бажає її прийняти після смерті своєї матері.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, позивач пропустив з поважної причини, оскільки в період, коли померла ОСОБА_6, дочка позивача ОСОБА_7 важко хворіла. Факт хвороби підтверджено виписками з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_7 датованих 2008 роком відповідними місяцями згідно яких встановлено, що дитина народилась хворою, їй було поставлено діагноз: Дисплазія кульшових суглобів, Гострий реніт ГРВІ. Дитина перебувала під постійним медичним наглядом кваліфікованих лікарів, проводились щомісячні обстеження, в результаті чого було виявлено нові діагнози (а.с.8-13) , що в свою чергу потребувало постійного догляду в силу віку та хвороби дитини зі сторони батьків.

Згідно Виписок з медичної картки амбулаторного хворого (а.с.53-92, 94) судом з'ясовано, що син позивача ОСОБА_8 також має вроджені вади, постійно хворів, діагноз гемолітичний-уремічний синдром, внаслідок гострого порушення мозкового кругообігу, тощо. Дитина перебувала під постійним медичним наглядом, потребувала постійного лікування в медичних закладах, в умовах санаторіїв, що неможливе без участі батьків.

Однак з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості позовних вимог погодитися не можна.

Закон передбачає, що у випадку пропуску спадкоємцем строку, встановленого для прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про її прийняття до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд зробив необгрунтований висновок про наявність у позивача поважних причин, які є підставою для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Слід врахувати роз'яснення, викладені у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», де підкреслено, що у справах стосовно права на спадщину в наявності має бути відмова нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину; поважними причинами для задоволення заявленої в суд вимоги слід визнавати такі, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Єдиною причиною неподання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини ОСОБА_3 вказує те, що його діти хворіли.

Але разом з тим, як вірно зазначив апелянт з дня смерті матері сторін минуло 9 років.

Позивач звернувся з такою заявою лише 09.02.2017 року./а.с.36/

У шестимісячний строк з дня смерті матері сторін (з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_2), позивач лише один раз звертався за медичною допомогою 25.11.2008 року./а.с.12/

Інші докази щодо звернення за медичною допомогою з приводу хвороби дітей не стосуються вище вказаного шестимісячного строку.

Суд першої інстанції не звернув увагу на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 26 вересня 2012 року ( справа № 6-85цс14 ), про обов'язок спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний термін подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом першої інстанції не враховано роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де в п.2 зазначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Тобто, хвороба дітей позивача не може вважатися підставою для визнання поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки заяву мав би подати особисто чи надіслати поштовим зв'язком саме позивач.

Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що у ОСОБА_3 не було перешкод для подання відповідної заяви в нотаріальну контору та об'єктивно відсутні поважні причини невчинення дій з прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні від 04 квітня 2017 року. Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що за встановлених фактичних обставин є підстави для задоволення позову у зв'язку з наявністю поважних причин, через які позивач пропустив процесуальний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Суд помилився у застосуванні норм матеріального права, які регулюють виниклі і наявні між сторонами у справі правовідносини, не дав належну правову оцінку цим правовідносинам та не застосував норми матеріального права, що їх регулюють, а відтак є всі законні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 309 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування рі-шення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04.04.2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л. О. Голота

Судді А.Ю. Зайцев

В.П. Рибчинський

/підписи/

Згідно з оригіналом: