Справа № 209/3441/15-ц
Провадження № 2/209/173/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Кам'янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Замкової Я.В.,

при секретарі Шепель О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї на свою користь заборгованості в розмірі 21763,12 грн. за кредитним договором № б/н від 11.05.2007 року, а також сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н від 11 травня 2007 року відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 травня 2015 року має заборгованість у розмірі 21763,12 гривень, яка складається з наступного: 4624,97 гривень заборгованість за кредитом; 15625,62 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 1012,53 гривень штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 21763,12 гривень за кредитним договором, також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач в судовому засданні позов не визнала повністю, заперечувала проти задоволення позову. Просила суд застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог. Пояснила, що 11.05.2007 року отримувала кредитну картку ПАТ КБ "Приватбанк" разом з зарплатною карткою. Восени 2009 року повернула позивачу зарплатну і кредитну карту в відділенні ПАТ КБ "Приватбанк" після звільнення з роботи, довідку про відсутність заборгованості не брала, інших карток від ПАТ КБ "Приватбанк" не отримувала. Повернула кредитні кошти в 2009 році, більше ніяких операцій по картам не здійснювала, нових карток не отримувала. Перед здачею карток позивачу, банк сам погашав заборгованість здійснюючи відрахування з її рахунків по заробітній платі та дитячої картки ПАТ КБ "Приватбанк", тому вважала, що банк погасив заборгованість шляхом списання коштів з її рахунків.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги згідно заявленого позову. Пояснив, що відповідач отримала 14.05.2011 року першу картку № 964950 за кредитним договором від 11.05.2007 року. Цей кредит був отриманий відповідачем для погашення боргу за придбаний нею телефон. Борг за телефон був виплачений повністю, дату він не пам'ятає. Кошти в кредит на телефон були отримані відповідачем у сумі 838,80 грн. Останній платіж за кредитним договором за користування кредитними коштами був здійснений відповідачем 09.07.2010 року в розмірі 50 грн. Як здійснювались платежі йому не відомо. Кредитна картка перевипускалась 09.10.2009 року. Відповідач мала можливість здійснювати погашення заборгованості без картки на рахунок, який не змінювався з перевипуском карт. Докази отримання нею картки є в журналі в архіві ПАТ КБ "Приватбанк", де ставився підпис відповідача за отримання картки. Довідка про отримання перевипущеної кредитної картки від 09.10.2009 року в кредитній справі не збереглася. Станом на 09.10.2009 року по кредитній картці відповідача рахувалась непогашена заборгованість. Згідно раніше наданого фото відповідача з карткою, йому не відомо по якому рахунку була видана кредитна картка на фото. Вважає, що строк позовної давності по останній картці не сплив, просив суд позов задовольнити повністю.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні обставини.

11 травня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 964950 від 11.05.2007 року строком дії до січня 2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір. (а.с. 14-26, 135-140). Ці обставини повністю визнані відповідачем у справі.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно ст.ст.6,627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525,526,530,629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В позовній заяві позивач посилаючись на розрахунок заборгованості ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 8-13), зазначає, що станом на 31.05.2015 року відповідач має заборгованість по кредитному договору б/н від 11 травня 2007 року у розмірі 21763,12 гривень.

На обгрунтування позовних вимог, позивачем надано суду оригінал довідки про кредитні картки (а.с. 86), копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (Справка об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 30 дней льготного периода», 121006203) від 09.10.2009 року (а.с. 95), копію фото клієнта з продуктом картою (а.с. 96), копії виписки по рахункам ОСОБА_1 з 01.01.1999 року по 31.12.2016 року (а.с. 99-107, 113-122).

Ці обставини і докази повністю заперечувались відповідачем у судовому засіданні з посиланням на відсутність доказів отримання нею перевипущених карток і користування кредитними картками після закінчення строку дії картки № 964950, отриманої нею згідно анкети-заяви від 11.05.2007 року.

21.11.2016 року за заявою відповідача, судом ухвалено витребувати з ПАТ КБ "Приватбанк" відомості про особисте отримання ОСОБА_1, кредитної карти № 644103 від 09.10.2009 року, будь-які заяви, розписки від її імені про отримання вказаної кредитної картки на руки, тощо, або будь-які фото з банкоматів, відділень ПАТ "КБ Приватбанк" чи інших електронних платіжних систем щодо зняття коштів ОСОБА_1 з кредитної картки № 644103 від 09.10.2009 року.

Однак, дана ухвала суду від 21.11.2016 року позивачем не виконана, як пояснив представник позивача в судовому засіданні, зазначені відомості не збереглись у позивача.

Крім цього, 05.01.2017 року ухвалою суду задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів та призначення у справі почеркознавчої експертизи. Ухвалено витребувати з ПАТ КБ «Приватбанк» оригінали матеріалів кредитної справи на імя ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 11.05.2007 року, у тому числі оригінал довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (Справка об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 30 дней льготного периода», 121006203) від 09.10.2009 року; призначено у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконано підпис на довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (Справка об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 30 дней льготного периода», 121006203) від 09.10.2009 року ОСОБА_1 чи іншою особою? Розгляд справи зупинено до отримання висновку експерта.

Проте, ухвала суду про витребування доказів та призначення експертизи від 05 січня 2017 року позивачем також не виконана, оскільки ПАТ КБ "ПриватБанк" не надав до суду оригіналів кредитної справи на імя ОСОБА_1 та оригіналу довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (Справка об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 30 дней льготного периода», 121006203) від 09.10.2009 року, у зв'язку з чим, з вини позивача експертиза у справі не проведена та ухвалою суду від 04.05.2017 року, відновлено провадження у цивільній справі за позовом, справа призначена до розгляду у судовому засіданні.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, оригінали матеріалів всієї кредитної справи на імя ОСОБА_1 та оригінал довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (Справка об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 30 дней льготного периода», 121006203) від 09.10.2009 року - не збереглись, окрім документів на придбання телефону відповідачем, її заяв та анкет від 11.05.2007 року, які надано ним у судовому засіданні.

Надані представником позивача договір купівлі-продажу мобільного телефону відповідачем, її заява та анкети від 11.05.2007 року (а.с. 135-140), були оглянуті в судовому засіданні 22.05.2017 року, проте не містять відомостей щодо укладання між сторонами кредитних договорів від 13.02.2009 року і від 09.10.2009 року та отримання відповідачем кредитних карток за цими договорами, а лише вказують на те, що строк кредитного договору між сторонами від 11.05.2017 року встановлювався з 11.05.2007 року по 11.11.2007 року з наданням відповідачу кредитної картки № 964950 (а.с. 137).

Наявні в матеріалах справи оригінал і копія довідки про кредитні картки (а.с. 77, 86) не підтверджують обставин їх отримання відповідачем, а лише містять інформацію про картки.

Суд не приймає як доказ у справі надану позивачем копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (Справка об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 30 дней льготного периода», 121006203) від 09.10.2009 року (а.с. 95), оскільки остання не була представлена суду в оригіналі, оспорювалась відповідачем і з вини позивача по ній не проведена почеркознавча експертиза на достовірність підпису відповідача за її клопотанням, а тому не підтверджує факту особистого отримання відповідачем під розпис кредитної картки № 644103 від 09.10.2009 року.

Копія фото клієнта з продуктом картою (а.с. 96) містить дату створення і зміну файлу - 30.03.2012 року, що не відноситься до періоду випуску кредитних карт позивачем для відповідача, а тому не приймається судом як доказ у справі.

Надані позивачем копії виписки по рахункам ОСОБА_1 з 01.01.1999 року по 31.12.2016 року (а.с. 99-107, 113-122), не містять інформацію про платника, його підпис, призначення платежів, і не є безперечним доказом отримання відповідачем кредитних карток № 201992 від 13.02.2009 року і № 644103 від 09.10.2009 року та визнання нею кредитної заборгованості після закінчення строку дії кредитної картки № 964950 отриманої нею згідно анкети-заяви від 11.05.2007 року.

Також, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи представника позивача щодо здійснення відповідачем останнього платежу по кредиту 09.07.2010 року в сумі 50 грн., який зазначений в розрахунку заборгованості (а.с. 11 оберт), оскільки позивачем не надано суду відповідних довідок, квитанцій чи розрахункових документів, за якими можливо підтвердити достовірність цієї обставини та ідентифікувати платника.

Крім цього, згідно пояснень в судовому засіданні представника позивача, відповідач мала можливість здійснювати погашення заборгованості без картки на рахунок, який не змінювався з перевипуском карт, що свідчить про технічну можливість поповнення кредитного рахунку без використання кредитної карти і не підтверджує обставин користування відповідачем кредитними картами після січня 2009 року.

Суд критично відноситься до пояснень представника позивача щодо наявності доказів отримання кредитних карток відповідачем - в журналі в архіві ПАТ КБ "Приватбанк," де розписувався відповідач, оскільки судом за клопотання відповідача двічі виносились ухвали від 21 листопада 2016 року (а.с. 91) і 05.01.2017 року (а.с. 126-127) про витребування наявних письмових доказів у позивача, проте вказані представником позивача докази за весь час розгляду справи суду не надані.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 10 ЦПК України.

В судовому засіданні, заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 оспорювала укладення з позивачем 13.02.2009 року і 09.10.2009 року кредитних договорів та отримання від позивача перевипущених кредитних карток за цими договорами.

У порушення вимог ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, позивачем не доведено, що по закінченню строку дії картки № 964950 в січні 2009 року, що видавалась ОСОБА_1, банком видавались відповідачу кредитні картки № 201992 від 13.02.2009 року і № 644103 від 09.10.2009 року, у зв'язку з чим остання не була держателем вказаних карт в розумінні Умов та правил надання банківських послуг.

Докази, які б свідчили про продовження строку дії картки № 964950 отриману згідно анкети - заяви від 11.05.2007 року, матеріали справи не містять, та згідно пояснень представника позивача в судовому засіданні, термін дії вказаної кредитної картки не продовжувався.

За правилами цивільного законодавства, будь-який кредитний договір має укладатись обовязково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що повязані з його нікчемністю? сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності? волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні Пам'ятки клієнта, Довідки про умови кредитування і Тарифи банку від 13.02.2009 року і 09.10.2009 року, підписаних відповідачем, які разом з анкетою-заявою є невід'ємними частинами кредитного договору та визначають його умови, обставини щодо отримання і використання кредитних карток після 31.01.2009 року, погашення кредиту, строку, розміру та складових щомісячного зобов'язання ОСОБА_1, не можна вважати встановленими.

Аналізуючи надані позивачем письмові докази в їх сукупності, в судовому засіданні не встановлено обставин досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору після закінчення строку дії кредитної картки № 964950 отриманої згідно договору б/н 11.05.2007 року: мету, суму і строк кредиту? умови і порядок його видачі та погашення? відсоткові ставки? порядок плати за кредит? порядок зміни та припинення дії договору? відповідальність сторін за невиконання умов договору.

За відсутності належних письмових доказів щодо отримання відповідачем перевипущених кредитних карток № 201992 від 13.02.2009 року і № 644103 від 09.10.2009 року, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні за їх недоведеністю.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи сторони позивача щодо отримання позивачем перевипущених карток і користування нею кредитними картками № 201992 від 13.02.2009 року з терміном дії по 09/09, № 644103 від 09.10.2009 року з терміном дії по 09/13.

З цих підстав, заява відповідача про застосування до виниклих спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14 цс 14, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до розділу ІІ п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (а.с. 19-20), строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 цих Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 цих Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до матеріалів справи відповідач отримав кредитну картку 11.05.2007 року з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, яким згідно відомостей наданих позивачем є січень 2009 року.

Оскільки, умовами кредитного договору б/н від 11.05.2007 року передбачено строк погашення кредиту у повному обсязі і таким строком є останній день місяця, вказаного на картці № 964950 від 11.05.2007 року, а саме січень 2009 року, тобто з 01 лютого 2009 року розпочався перебіг строку позовної давності, який закінчився 01 лютого 2012 року.

Щодо здійсення позивачем останнього платежу по вищезазначеній кредитній картці, останнє поповнення карткового рахунку готівкою відповідачем було здійснено 30.12.2008 року в сумі 2100 грн. (а.с. 105). В той час як позивач звернувся до суду із відповідним позовом лише у серпні 2015 року, тобто більш ніж через три роки після закінчення строку позовної давності.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про необгрунтованість і недоведеність доводів позивача про обчислення строку позовної давності з 09.2013 року, та вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Я.В. Замкова