Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді - Бедьо В.І.,

при секретарі - Пазяк С.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, з третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_5 сільської ради Ужгородського району про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на будинковолодіння в с. Дубрівка, вул. Центральна, 107 Ужгородського району Закарпатської області, яке складається з наступного: Літ. А - Житловий будинок, Літ. Б- Літня кухня, Літ. В- Сарай, Літ. Г- Навіс, Літ. Д-Гараж, Літ. Е-Вбиральня, Літ. Ж-Сарай, 1-8- Огорожі та земельну ділянку, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальна площа якої 0.19 га в с. Дубрівка Ужгородського району Закарпатської області яка на момент смерті належала ОСОБА_3, згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії 11-ЗК № 042027 від 05 березня 2001 року, земельну ділянку, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, загальна площа якої 0.41 га в с. Дубрівка Ужгородського району Закарпатської області, яка на рмент смерті належала ОСОБА_3, згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗК № 042027 від 05 березня 2001 року в порядку спадкування, посилаючись на те, що він є єдиним спадкоємцем майна по закону після смерті батька, оскільки інші спадкоємці відмовилися від спадщини.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачі у судовому засіданні визнали позов та не заперечують проти задоволення такого.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що батько позивача ОСОБА_3, який помер 14.05.2008 року при житті не оформив належно державну реєстрацію нерухомого майна, а саме вищевказаного житлового будинку, який розташований с. Дубрівка, вул. Центральна, 107 Ужгородського району Закарпатської області, а тільки був прописаний, як і інші члени сімї та проживали у вказаному житлі.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, тільки власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилом ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Ч. 3 цієї статті визначено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Встановлено, що замовником технічної інвентаризації на обєкт нерухомого майна, який розташований с. Дубрівка, вул. Центральна, 107 Ужгородського району Закарпатської області є позивач та відповідачі, технічний паспорт на зазначений обєкт нерухомості виготовлено на їх імя 12.09.2016 року та те, що останні не зверталися про його реєстрацію.

За таких обставин, зазначений позивачем житловий будинок не був належно ними оформлений, останні не набули на нього права власників, а тому житловий будинок, який розташований с. Кибляри, 256 Ужгородського району не може бути обєктом спадковості, тобто якщо за життя спадкодавець не набув права власності на зазначений у позові житловий будинок, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку на зазначений житловий будинок позивач повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Суд не може перебирати на себе повноваження органів, яким законом надано право реєстрацію права власності і відповідно не повинен задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав.

За таких обставин вимога позивача щодо визнання за ним права власності на житловий будинок в порядку спадкування у звязку з смертю його батька до задоволення не підлягає.

Також в судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_6, який помер 14.05.2008 року належать на праві приватної власності земельна ділянка, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальна площа якої 0.19 га в с. Дубрівка Ужгородського району Закарпатської області (державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії 11-ЗК № 042027 від 05 березня 2001 року) та земельна ділянка, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, загальна площа якої 0.41 га в с. Дубрівка Ужгородського району Закарпатської області (державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗК № 042027 від 05 березня 2001 року).

У відповідності до вимог ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Статею 125 Цього Кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статею 126 Цього Кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті, зокрема право власності на земельну ділянку набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою та свідоцтвом про право на спадщину.

За таких обставин, зазначена земельна ділянка при житті ОСОБА_6 була належно ним оформлена, останній набув на неї права власника, а тому спірна земельна ділянка може бути обєктомості спадковості, відповідно до вимог глави 89 ЦК України.

Таким чином на думку суду зазначена вимога позивача також не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 125, 126, 331, 373, 392 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 209, 213, 215 ЦПК України суд, -

Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, з третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_5 сільської ради Ужгородського району про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду через цей суд протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Бедьо В.І.