Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/294/17
Провадження по справі 2/281/189/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

25.05.2017 позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог, зазначає про те, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим.

Спільне господарство разом ведуть, оскільки поки що спільно проживають в одній квартирі.

В добровільному порядку, за взаємною згодою розірвати шлюб, вони з відповідачкою спільної згоди не дійшли.

Позивач вважає примирення сумісне життя і збереження сімї вже неможливим, тому вжиття заходів щодо примирення між позивачем та відповідачкою недоцільним.

Майнових спорів між позивачем та відповідачем не має.

Позивач в судове засідання не зявився. Від нього надійшла письмова заява у відповідності до якої він просить зазначену справу розглядати без його участі. Всі вимоги викладені у позові підтримує та просить їх задовольнити. Строк для примирення просить не надавати, оскільки це буде не доцільно у звязку з тим, що в кожного з них є окреме своє особисте життя.

Відповідачка в судове засідання не зявилась. Від неї надійшла письмова заява у відповідності до якої вона просить зазначену справу розглядати без її участі. Всі вимоги викладені у позовній заяві визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Строк для примирення просить не надавати, окільки це буде не доцільно.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

05.06.2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 594, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії 1-ТП № 095409, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції від 05.06.2003.

Від шлюбу сторони мають двох дітей неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії І-ТП № 012714 від 07.07.2005), та малолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( свідоцтво про народження серії І-ТП № 016138 від 22.11.2005).

Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалося, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів між ними.

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212- 215 ЦПК України, ст.ст.104, 105, 112, 113, 157 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, зареєстрований 05 червня 2003 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції за актовим записом № 594 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачці ОСОБА_3 прізвище «Кириченко».

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.Д. Свинченко