10 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЄвграфовоїЄ.П., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні дитини,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від
10 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У липні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні дитини.
На обґрунтування позовних вимог зазначали, що ОСОБА_6 - колишній зять, був одружений з їх донькою ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.
За час перебування у шлюбі, в подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 народилася дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якої, з часу народження, було зареєстровано в АДРЕСА_1.
Після смерті ОСОБА_7 онука ОСОБА_8 залишилася проживати разом із позивачами за вказаною адресою.
23 липня 2013 року ОСОБА_6 забрав малолітню ОСОБА_8 з дитсадка в м. Новий Розділ Львівської області та відвіз у с. Старе Село, Жидачівського району, Львівської області до своїх батьків.
Зазначали, що змінивши місце проживання дитини, відповідач не дозволяв їм спілкуватися з нею, позбавляв брати участь у її вихованні.
Згідно рішення Жидачівського районного суду від 03 липня 2014 року, яке змінено рішенням апеляційного суду Львівської області від 11 листопада 2014 року, позивачам визначено способи участі у вихованні та спілкуванні з онукою.
ОСОБА_6 не дозволяє ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спілкуватися з онукою ОСОБА_8 в інший спосіб, як визначено судовими рішеннями, зокрема заперечує проти відвідування дитиною
м. Новий Розділ, Львівської області, де проживають позивачі, та залишення на ночівлю у них онуки.
Оскільки дитина висловлюється щодо позитивних відносин з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивачі, з урахуванням уточнених позовних вимог просили визначити способи участі у спілкуванні та вихованні онуки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: кожні перші та треті суботи та неділі місяця з правом ночівлі у позивачів за адресою: АДРЕСА_1 без присутності батька дитини - ОСОБА_6 та спілкування з дитиною за допомогою засобів телефонного та поштового звʼязку.
Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від

13 травня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визначено

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 способи участі у спілкуванні та вихованні онуки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: надано дідові - ОСОБА_4 та бабі - ОСОБА_5 право на спілкування з онукою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, за допомогою засобів телефонного та поштового звʼязку. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2016 року рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 13 травня

2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 13 травня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня

2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, ким позовні вимоги в цій частині задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визначення способу участі у спілкуванні та вихованні онуки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що вказані позовні вимоги виходять за межі предмету заявлених позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла.

Згідно довідки виданої Монастирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 21 січня 2014 року № 124, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з батьком ОСОБА_9 в с. Старе Село, Жидачівського району, Львівської області.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рідними дідом та бабою малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, по лінії матері.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від

03 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні дитини - задоволено частково. Зобовʼязано ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено способи участі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вихованні онуки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: надано право дідові - ОСОБА_4 та бабі - ОСОБА_5 у відвідуванні онуки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем її навчання один раз на тиждень тривалістю до 3 год. без порушення навчального процесу, без присутності батька дитини ОСОБА_6; за місцем її проживання у с. Старе Село, Жидачівського району, Львівської області, один раз на тиждень тривалістю до 3 год. за попереднім погодженням з батьком дитини, без його присутності; за місцем її проживання у день народження дитини, тривалістю до 3 год. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 11 листопада

2014 року рішення Жидачівського районного суду Львівської області від

03 липня 2014 року в частині визначення способу участі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вихованні онуки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінено, та додатково надано право ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відвідуванні онуки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожну першу і третю суботу місяця тривалістю до

4 год. за місцем проживання дитини з правом забирати дитину на прогулянку та обов'язкового повернення до постійного місця проживання дитини.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.

Відповідно до вимог ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

За змістом ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право дитини включає, крім виховання батьками, право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, іншими родичами.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Статею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 в частині визначення способу участі у спілкуванні та вихованні онуки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожні перші та треті суботи та неділі місяця з правом ночівлі у них за адресою: АДРЕСА_1, без присутності батька дитини ОСОБА_6, з тих підстав, що ці позовні вимоги виходять за межі предмету позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог, тому що судові рішення в цій частині законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від

13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від

10 жовтня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні дитини залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова С.О. Карпенко