Справа №583/3367/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Плотникова Н. Б.
Номер провадження 22-ц/788/795/17 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до керуючого Охтирською автобусною станцією ОСОБА_4, касира автобусної станції ОСОБА_5, ТОВ «Сумиоблавтотранс», третя особа: генеральний директор Сумського облавтотрансу Тертишний Микола Михайлович, про відновлення порушеного права,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_3 просив суд: засудити, як того вимагає законодавство України, маючий місце незаперечний факт безпідставної умисної відмови касиром у придбанні квитка у Охтирській автостанції на пільговий проїзд у міжміському автобусі рейсом 1688, 04.10.2016 року; попередити керівника Охтирської автостанції ОСОБА_4 про скоєне правопорушення та зобов'язати в подальшому не допускати безпідставних відмов громадянам у пільговому придбанні квитків, маючих статус ветеранів, без обмежень вимогами, не передбаченими діючим законом 2344 ст.ст. 36, 37; зобов'язати керівника Охтирської автостанції та його працівника касира «680» повернути йому незаконно стягнуту з нього суму квитка за проїзд у розмірі 52,36 грн. з вирахуванням станційного збору.

Свої вимоги мотивував тим, що 04.10.2016 року о 17 годині по прибуттю на автостанцію м. Охтирка міжміського автобуса, номер рейса - 1688, за напрямом - «Шостка - Харків», він звернувся до касира «680» за придбанням пільгового квитка для проїзду до м. Харків та пред'явив пільгове посвідчення учасника бойових дій. У відповідь касир зазначила про відсутність у посвідченні запису учасника АТО, запитала місце його реєстрації та, отримавши від нього відповідь про прописку, повідомила, що відповідною установою не перераховано кошти за перевезення пільгових категорій громадян та ультимативно запитала чи буде він брати квиток за повну ціну. Позивач був вимушений придбати квиток за повну вартість - 52,36 грн. Вважає, що такими діями касира було порушено його законні права та інтереси, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.03.2017 року прийнято відмову ОСОБА_3 від позову в частині зобов'язання керівника Охтирської автостанції та його працівника касира «680» повернути йому незаконно стягнуту з нього суму квитка за проїзд у розмірі 52,36 грн. з вирахуванням станційного збору та закрито провадження у справі в цій частині.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.03.2017 року решту позовних вимог ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги загалом мотивує тим, що відповідно до положень Закону України «Про автомобільний транспорт», пільгове перевезення пасажирів покладається на автомобільних перевізників, а продаж квитків - на автостанції. Невиконання вказаних приписів тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Позивач ОСОБА_3 в судому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Сумиоблавтотранс» - ОСОБА_7 проти скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами про порушення його права на пільгове транспортне обслуговування, а обраний ним спосіб захисту не передбачений законом або договором і не забезпечить відновлення порушеного права позивача. Крім того, суд не може на майбутнє встановлювати порушення закону та захистити права позивача на майбутнє.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серія АБ № 368330 від 20.03.1996 року.

В підтвердження своїх вимог, позивачем долучено до позовної заяви ксерокопію проїзного документу, а саме квитка пасажира №702289278 на рейс № 1688 «Шостка - Харків» о 17 год. 10 хв. 04.10.2016 року від м. Охтирка до м. Харків, вартістю 52,36 грн. (а.с. 4).

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту є порушення, невизнання або оспорення його суб'єктивного права.

Підставою звернення до суду з даним позовом, як зазначає ОСОБА_3, є відмова касира автостанції у продажі йому квитка на рейсовий автобус на пільгових умовах, внаслідок чого було порушене його право на безкоштовний проїзд.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ксерокопія проїзного документу, а саме квитка пасажира №702289278 на рейс № 1688 «Шостка - Харків» о 17 год. 10 хв. 04.10.2016 року від м. Охтирка до м. Харків, вартістю 52,36 грн., не є належним та допустимим доказом, у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, порушення його права на пільгове транспортне обслуговування.

Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів, зокрема, вимога про попередження керівника Охтирської автостанції ОСОБА_4 про скоєне правопорушення, є не належним, оскільки не передбачений законом.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо засудження факту безпідставної умисної відмови касира у придбанні квитка на пільговий проїзд та про попередження керівника про скоєне правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання керівника автостанції в подальшому не допускати безпідставних відмов громадянам у пільговому придбанні квитків, місцевий суд правильно зазначив, що суд не може на майбутнє встановлювати порушення закону, оскільки захисту підлягає лише право чи інтерес особи, яке вже порушене, невизнане чи оспорене, до того ж, захисту підлягає лише суб'єктивне право особи, а не права невизначеного кола осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними. Судом ухвалене обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -