Справа 303/2929/17-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської центральної районної лікарні, Мукачівської міської ради про скасування рішення та наказів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мукачівської центральної районної лікарні, Мукачівської міської ради про скасування рішення та наказів.

29.05.2017 року ухвалою суду відкрито провадження в справі.

Одночасно із поданням позовної заяви до суду позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Мукачівської міської ради № 573 від 16.03.2017 року «Про виконання плану реорганізації, оптимізації штатної чисельності структури закладів охорони здоровя комунальної форми власності м. Мукачево», наказів Мукачівської центральної районної лікарні № 366-02 від 30.03.2017 року «Про внесення змін у структуру, штат та чисельність Мукачівської ЦРЛ», № 367-02 від 30.03.2017 року «Про попередження про заплановане вивільнення посад працівників». Також просить заборонити головному лікарю Мукачівської центральної районної лікарні вчиняти дії по виконанню наказів Мукачівської центральної районної лікарні № 366-02 від 30.03.2017 року «Про внесення змін у структуру, штат та чисельність Мукачівської ЦРЛ», № 367-02 від 30.03.2017 року «Про попередження про позапланове вивільнення посад працівників».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-кого з осіб, які беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Позов забезпечується, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, забороною вчиняти певні дії. Крім того у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 152 ЦПК України). При цьому згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» також зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як на наявність підстав для забезпечення позову позивач зазначає, що не вжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки оскаржувані накази мають бути приведені до виконання з 31.05.21017 року та це призведе до порушення трудових прав працівників гінекологічного відділення Мукачівської ЦРЛ у формі їхнього звільнення з роботи, де в тому числі також працює позивач.

Зі змісту заявлених позовних вимог слідує, що позивач просить суд скасувати рішення Мукачівської міської ради № 573 від 16.03.2017 року «Про виконання плану реорганізації, оптимізації штатної чисельності структуру закладів охорони здоровя комунальної форми власності м. Мукачево» і накази Мукачівської центральної районної лікарні № 366-02 від 30.03.2017 року «Про внесення змін у структури, штат та чисельність Мукачівської ЦРЛ», № 367-02 від 30.03.2017 року «Про попередження про заплановане вивільнення посад працівників гінекологічного відділення Мукачівської ЦРЛ» з тих підстав, що такі прийняті на підстав постанови, яка в судовому порядку визнана протиправною та скасована. В той же час позов по суті спрямований на те, що унеможливити звільнення позивача та інших працівників гінекологічного відділення Мукачівської ЦРЛ.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. При цьому саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, необхідною умовою застосування заходів забезпечення позову є існування реальної загрози невиконання чи утруднення невиконання судового рішення по справі, підтверджена належними та допустимими доказами.

До того ж в заяві про забезпечення позову повинні бути наведені мотиви, з яких можна дійти висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність підстав для скасування рішення та наказів.

Разом з тим в заяві про забезпечення позову, з урахуванням підстав та предмету спору, позивачем не наведено реальних обставин та обґрунтування щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Основне обґрунтування необхідності забезпечення позову зводиться до того, що з 31.05.2016 року позивач та інші працівники будуть звільненні з гінекологічного відділення Мукачівської ЦРЛ.

В той же час, забезпечуючи позов шляхом зупинення дії оскаржуваних актів по суті відбудеться захист трудових прав позивача та інших працівників гінекологічного відділення Мукачівської ЦРЛ з приводу можливого їхнього звільнення, що фактично буде свідчити про ухвалення рішення без розгляду справи по суті, а таке в свою чергу не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Одночасно суд також звертає увагу на те, що предметом оскарження є рішення Мукачівської міської ради № 573 від 16.03.2017 року «Про виконання плану реорганізації, оптимізації штатної чисельності структури закладів охорони здоровя комунальної форми власності м. Мукачево» та дію якого позивач просить зупинити. В той же час до позову додано рішення Мукачівської міської ради № 573 від 16.03.2017 року («Про затвердження заходів щодо реорганізації та оптимізації мережі, штатної чисельності та структури закладів охорони здоровя комунальної форми власності м. Мукачево») назва якого відрізняється від назви рішення, яке є предметом оскарження. Аналогічно предметом оскарження є наказ Мукачівської центральної районної лікарні № 367-02 від 30.03.2017 року «Про попередження про заплановане вивільнення посад працівників гінекологічного відділення Мукачівської ЦРЛ», позаяк в заяві про забезпечення позову позивач просить зупинити дію наказу Мукачівської центральної районної лікарні № 367-02 від 30.03.2017 року «Про попередження про заплановане вивільнення посад працівників», що є відмінним у назві.

Обґрунтування позивачу з приводу того, що у випадку незабезпечення позову, населення м. Мукачево та мукачівського району буде позбавлене можливості отримати необхідну медичну допомогу є безпідставним, так як відповідно до оскаржуваних актів проводиться реорганізація структурних підрозділів Мукачівської ЦРЛ, а не їхня ліквідація.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи представлені суду докази, суд приходить до висновку про те, що позивачем під час подачі заяви про забезпечення адміністративного позову, належним чином необґрунтовано існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в справі, та те, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Більше того поновлення порушених трудових, у випадку їхнього порушення, можливе в судовому порядку шляхом предявлення відповідного позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.М.Заболотний