УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та Старомартинівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_8, на Ѕ частину земельних ділянок площею 0,7647 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 1,8897 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,0856 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Старомартинівської сільської ради Івано-Франківської області.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_8. Позивач бажає оформити право власності на земельні ділянки, які чоловік успадкував після смерті батька - ОСОБА_9, але за життя не встиг юридично оформити. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, були її померлий чоловік ОСОБА_8 та брат чоловіка ОСОБА_7. Про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 прийняли спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9 по Ѕ частині спадкового майна, підтверджується рішенням Галицького районного суду від 6 квітня 2009 року. Разом з тим, за життя чоловік позивача не встиг юридично оформити спадкове майно, яке складалось із трьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,74 га, розташованих на території Старомартинівської сільської ради. Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на Ѕ частину домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1. Разом з тим, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на половину трьох земельних ділянок, розташованих на території Старомартинівської сільської ради Галицького району площею 0,7647 та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 1,8897 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,0856 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва через відсутність правовстановлюючих документів.

Посилаючись на наведене, позивач звернулася до суду з відповідним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частини земельних ділянок.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 лютого 2016 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності: на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7647 га в межах згідно з планом, кадастровий № НОМЕР_1, розташованої на території Старомартинівської сільської ради Івано-Франківської області; на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8897 га в межах згідно з планом, кадастровий № НОМЕР_2, розташованої на території Старомартинівської сільської ради Івано-Франківської області; на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,0856 га в межах згідно з планом, кадастровий № НОМЕР_3, розташованої на території Старомартинівської сільської ради Івано-Франківської області.

Відповідач ОСОБА_7, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що право на спадщину за законом позивач набула у зв`язку із смертю свого чоловіка, якому належало спадкове майно, яке ним було прийняте але не оформлено.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції погодився з висновками останнього про наявність правових підстав для задоволення позову та, крім наведеного, виходив з того, що вимоги ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування на спірні земельні ділянки підлягають задоволенню, оскільки позивач позбавлений можливості оформити спадщину в інший спосіб. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 листопада 2012 року (а.с.14). Спадкоємцями майна ОСОБА_9 по Ѕ частці є його сини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складаєьтся із: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7647 га, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8897 га, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,0856 га, які розташовані на території Старомартинівської сільської ради.

Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку вказаного майна видано ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину іншої Ѕ частини не було видано.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування Ѕ частини успадкованої але не оформленої її померлим чоловіком спадщини.

З такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 відкрилась спадщина за законом. Його сини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 прийняли спадщину по Ѕ частині спадкового майна на підставі рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 6 квітня 2009 року, яке набрало законної сили 17 квітня 2009 року, зокрема, вказаним рішенням визнано за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 право власності на половину спадкового майна, вартістю по 30 505 грн за кожним, яке складається із: житлового будинку, стайні, стодоли, літньої кухні, огорожі, воріт та колодязя, загальною вартістю 61 010 грн і знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_8. Після його смерті відкрилася спадщина за законом.

За життя чоловік позивача ОСОБА_8 не встиг юридично оформити спадкове майно, яке складалось із трьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,74 гектари, які розташовані на території Старомартинівської сільської ради.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_8 є позивач. Їхні спільні дочки: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, на спадкове майно не претендують, тому в установлений шестимісячний строк після смерті спадкодавця не звертались у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Державним нотаріусом Галицької районної державної нотаріальної контори позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на Ѕ частину домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1.

У видачі свідоцтва про право власності на Ѕ частину трьох земельних ділянок, що розташовані на території Старомартинівської сільської ради позивачу відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів (оригіналів державних актів).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 листопада 2012 року (а.с.14) спадкоємцями ОСОБА_9 по Ѕ частці є його сини ОСОБА_7 га ОСОБА_8. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складаєьтся з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7647 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Старомартинівської сільської ради; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.8897 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Старомартинівської сільської ради; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,0856 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Старомартинівської сільської ради.

Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку вказаного майна видано ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину іншої Ѕ частини не видано.

Позивач має намір оформити право власності на Ѕ частину трьох земельних ділянок, які належали на праві власності ОСОБА_9 та свідоцтво право на спадщину за законом на яку не отримав її чоловік, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Перевіряючи рішення місцевого суду про задоволення позову в апеляційному порядку на предмет законності і обґрунтованості, суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з висновками суду щодо наявності правових підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину спірних земельних ділянок.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видасться за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз'яснень . викладених в п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо відповідно до спадкового договору набувач зобов'язаний був вчинити певні дії після смерті відчужувана, то у разі смерті набувача обов'язок вчинити ці дії переходить до його спадкоємців.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, вимоги ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування на спірні земельні ділянки підлягають задоволенню, оскільки остання позбавлена можливості оформити спадщину в інший спосіб.

Суди правильно виходили з того, що статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Повно встановивши фактичні обставини справи на основі належної оцінки наданих сторонами доказів, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень. При вирішенні даної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи, наведені в касаційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційні скарги слід відхилити і залишити оскаржувані рішення місцевого та апеляційного судів без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська