У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва

В складі головуючого - судді - Панченко О.М.

При секретарі - Полярній М.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву позивача Суб»єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за його позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про стягнення (повернення) частини боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року відкрито провадження по цивільній справи за позовною заявою СПД ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення (повернення) частини боргу.

В судовому засіданні позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на ? частину комплексу споруд, що належить відповідачу за адресою: АДРЕСА_1, що складається з нежилої будівлі «літера А», загальною площею - 710,90 кв.м. та нежилої будівлі «літера Б», загальною площею - 853, 90 кв.м., загальна площа комплексу споруд - 1564,80 кв.м.. Заборонити вчиняти будь - які дії спрямовані на відчуження та обтяження нерухомого майна, а саме: ? частини комплексу споруд, що належать відповідачу, за адресою: АДРЕСА_1, що складається з нежилої будівлі «літера А», загальною площею - 710,90 кв.м. та нежилої будівлі «літера Б», загальною площею - 853. 90 кв.м., загальна площа комплексу споруд - 1564,80 кв.м..

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 17 грудня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» за номером 1491. 14 січня 2015 року ОСОБА_3 здійснив переведення на себе частки статутного капіталу ТОВ «Торговий дім «Камілла» у розмірі 40%, проте, грошові кошти за придбану частку не сплатив. 05 травня 2015 року між ОСОБА_4 та СПД - ФОП ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року, про що було проінформовано відповідача по справі. ОСОБА_3 відмовляється сплатити коштів за придбані 40% частки статутного капіталу Товариства, тому вважає, що існує висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження належного йому майна на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідач по справі в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи.

Вислухавши клопотання позивача, вивчивши письмові матеріали подані до клопотання, судом було встановлено наступне.

Ухвалою судді від 30.03.2017 року було відмовлено позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 25.04.2017 року ухвалу суду першої інстанції від 30.03.2017 року було залишено без змін.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 152 ЦПК України).

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з доданих позивачем до клопотання письмових доказів на підтвердження того, що відповідач має намір здійснити відчуження майна на користь третіх осіб, то такі докази ним вже подавалися разом з клопотанням про забезпечення позову від 21.12.2016 року і були предметом дослідження при постановленні судом ухвали. Інших доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, позивачем не надано, а судом не встановлено, а обраний позивачем вид забезпечення позову не є спів мірним з заявленими позовними вимогами.

Отже, доводи викладені в заяві про забезпечення позову не підтвердженні жодними доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях позивача.

За таких обставин суд приходить висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви позивача Суб»єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: