Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/2938/16 Головуючий у 1 інстанції: Степаненко Ю.А.
Провадження № 22-ц/778/1198/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Подліянової Г.С,

Кочеткової І.В.,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору №ZPDNGA00002293 від 25 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, недійсним, та застосування до сторін за кредитним договором принципу подвійної реституції.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року закрито провадження по справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Звертаючись до Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_3 зазначає, що судом першої інстанції неправомірно допущено представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» до участі у судовому засіданні, адже представником банку не надано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11 січня 2017 року, що унеможливлювало встановити повноваження голови правління банку, яким від імені юридичної особи (банку) надана довіреність представнику банку, а отже судом неправомірно прийнято від представника банку, який є неналежним учасником судового розгляду справи, клопотання про закриття провадження у справі.

Проте, з такими доводами погодитись не можна, виходячи з наступного.

Аналізуючи згадану норму п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, можна дійти висновку, що суд, за наявності певних підстав, зобов'язаний закрити провадження у справі, навіть за відсутності клопотання сторін у справі.

Крім того, пунктом 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника, а отже надання документів, які б підтверджували повноваження керівника, яким від імені юридичної особи (банку) надана довіреність представнику юридичної особи, не передбачена ЦПК України.

Повноваження ОСОБА_5 як керівника ПАТ КБ «Приватбанк» підтверджені Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що розміщена у вільному доступі, а саме на сайті Міністерства юстиції України.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги вже були предметом судового розгляду, за результатами якого ухвалено рішення Василівського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2015 року, про відмову в задоволенні позову.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, якщо є таке, що набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладанням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про такий самий предмет і з тих самих підстав, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору, тобто позови повністю співпадають за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач вже звертався до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що при укладанні кредитного договору не було проведено переддоговірну роботу, банком не було повідомлено про умови надання кредиту, не надано інформацію про можливість різкого та значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання, умови договору є несправедливими, кредитний договір №ZPDNGA00002293 від 25.04.2008 року суперечить законодавству України щодо використання іноземної валюти як засобу платежу на території України.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_3 заявляв додатково вимоги про застосування до сторін кредитного договору подвійної реституції та посилався в тому числі на інші обставини, які не були предметом розгляду іншої справи, а саме обставини, встановлені у Постанові Вищого адміністративного суду України від03.03.2016 року №к/800/59852/14 за результатами перевірки дотримання відповідачем законодавства про захист прав споживачем, та не надав їм оцінки.

Суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги, та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

За таких обставин, оскаржувана ухвала згідно з вимогами ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 311 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: