КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/478/17
Провадження №2/319/306/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року смт Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Валігурського Г.Ю.,

при секретарі судового засідання Шипко А.В.,

за відсутності осіб, що приймають участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Більмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комиш-Зорянської селищної ради, третя особа: Державний реєстратор, кадастровий реєстратор виконавчого апарату Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комиш-Зорянської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_2.

В позові зазначив, що 28 вересня 2014 року помер його дід ОСОБА_2 У відповідності до заповіту він є єдиним спадкоємцем, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на житловий будинок розташований в смт Комиш-Зоря по вулиці Залізничній №4, Більмацького району Запорізької області (далі Будинок), оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок.

Посилаючись на те, що хоча і правовстановлюючі документи на будинок відсутні, проте ОСОБА_2 за життя був його власником і тому цей будинок входить до складу спадщини, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок №4 по вулиці Залізничній в смт Комиш-Зоря Більмацького району Запорізької області, який складається з: А - житовий будинок, загальною площею 57,1 кв.м, а-2 прибудова, загальною площею 20,1 кв.м, Б літня кухня, площею 16,0 кв.м, В сарай, загальною площею 4,8 кв.м, Г гараж, загальною площею 20,5 кв.м, Д вбиральня, загальною площею 1 кв.м, Е погріб, загальною площею 4,2 кв.м, З сарай, загальною площею 5,7 кв.м, К гараж, загальною площею 24 кв.м, Л душ, загальною площею 1 кв.м, М навіс, загальною площею 22,5 кв.м, Ж колодязь, №1 огорожа, №2 ворота, №3 козирок, І - вимощення.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, представником позивача подано до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання також не прибув, надіслав заяву від 22.05.2017, в якій просить справу розглядати без участі відповідача.

Третя особа, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибула, заяв та клопотань суду не подавала.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України.

У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно п.п. 2, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність.

За ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що 28 вересня 2014 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №298507, виданим 30 вересня 2014 року виконкомом Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт від 02.11.2012 року згідно якого все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №33/2014, наданої суду приватним нотаріусом Більмацького районного нотаріально округу Запорізької області ОСОБА_3 спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його онук ОСОБА_1

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 14.02.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений Будинок в зв'язку з тим, що правовстановлюючих документів на житловий будинок не надано.

На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до пяти включно від 04.08.1961 року виконком Комиш-Зорянської селищної ради надав ОСОБА_2 на праві безстрокового користування земельну ділянку по вул. Залізничній №3-а загальною площею 700 кв.м. За актом від 23.08.1961 року земельна ділянка передана ОСОБА_2 в натурі.

У відповідності до Акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 12.03.1966 року відповідач збудував житловий будинок на садибі №4 по вул. Залізничній, в смт Комиш-Зоря.

Згідно довідки виконавчого комітету Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області №1027 від 06.10.2014 року спадкодавець ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований з 05.10.1971 року і до дня смерті в смт Комиш-Зоря по вул. Залізничній, буд №4 Куйбишевського району Запорізької області. На момент смерті проживав сам.

У відповідності до данних домової книги заведеної 05.01.1967 року спадкодавець був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1967 року по день смерті 28.09.2014.

Відповідно до 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Розяснено, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації..

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті 28.09.2014 року ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 3, 15, 16, 177, 181, 182, 392, 1216-1218, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Комиш-Зорянської селищної ради, третя особа: Державний реєстратор, кадастровий реєстратор виконавчого апарату Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) як спадкоємцем за заповітом, після ОСОБА_2, померлого 28 вересня 2014 року, право власності на житловий будинок №4 по вулиці Залізничній в смт Комиш-Зоря Більмацького району Запорізької області, який складається з: А - житовий будинок, загальною площею 57,1 кв.м, а-2 прибудова, загальною площею 20,1 кв.м, Б літня кухня, площею 16,0 кв.м, В сарай, загальною площею 4,8 кв.м, Г гараж, загальною площею 20,5 кв.м, Д вбиральня, загальною площею 1 кв.м, Е погріб, загальною площею 4,2 кв.м, З сарай, загальною площею 5,7 кв.м, К гараж, загальною площею 24 кв.м, Л душ, загальною площею 1 кв.м, М навіс, загальною площею 22,5 кв.м, Ж колодязь, №1 огорожа, №2 ворота, №3 козирок, І - вимощення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.Ю.Валігурський