АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/894/17 Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 22-ц/789/1138/17 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Ходоровський М. В., Загорський О. О.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника ПАТ КБ "ПриватБанк" Панькова О.П., відповідача

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2017 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 13946,64 грн. за кредитним договором № б/н від 09.08.2011 року, посилаючись на те, що згідно договору відповідач отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі ставкою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відносини між сторонами оформлено у вигляді письмової заяви ОСОБА_2, яка разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" і "Тарифами банку" складають договір. Свої зобов'язання за договором щодо повернення банку кредитних коштів відповідач не виконувала, у зв'язку з чим станом на 28.02.2017 року й утворилась вищевказана заборгованість, що складається з: 225,00 грн. - заборгованості за кредитом; 9346,65 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом; 3234,67 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн. -штрафу (фіксованої частини) та 600,32 грн. - штрафу (процентної складової), яку позивач просив стягнути в судовому порядку.

Рішенням Зборівського районного суду від 17 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Банку.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом не було достовірно встановлено дату звернення позивача з даним позовом до суду, в зв'язку з чим висновок про пропуск Банком строку позовної давності вважає таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Звертає увагу на те, що датою звернення Банку з даним позовом є 21.03.2017 року, доказом чого є копія реєстру відправлення позову до суду, а не дата реєстрації позовної заяви судом - 06.07.2017 року, як помилково зазначено у рішенні. З урахуванням того, що останній платіж за договором відповідачем було здійснено 12.06.2014 року, то передбачений законом трирічний строк звернення Банку з позовом до суду пропущено не було.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ "ПриватБанк" Паньков О.О. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_2 відносно апеляційної скарги заперечила, вважаючи рішення суду законним, ухваленим з дотриманням норм права. При цьому пояснила, що, окрім заяви про видачу картки з жодними Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку ознайомлена не була. Кредит повернула у повному обсязі в червні 2013 року й при цьому працівник банку, де було здійснено платіж їй пояснив, що банк претензій до неї не має й автоматично закриє її картковий рахунок. Після цього будь-які повідомлення про заборгованість їй не надходили і жодних оплат вона не здійснювала.

В подальшому, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідач у судове засідання не з'явилася, що не перешкоджало продовженню розгляду справи без її присутності.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ "ПриватБанк" підлягає до часткового задоволення з урахуванням наступного.

Так, судом встановлено, що 09 серпня 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладено договір без номеру про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6, 7).

За розрахунком банку станом на 28.02.2017 року відповідач ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором в сумі 13946, 64 грн., що складається з: 225,00 грн. - заборгованості за кредитом; 9346,65 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом; 3234,67 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн. -штрафу (фіксованої частини) та 600,32 грн. - штрафу (процентної складової).

Останній платіж за договором ОСОБА_2 здійснила 12.06.2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з доведеності факту порушення відповідачем зобов'язань перед позивачем, а також з того, що позивачем пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності, оскільки позов пред'явлено 06.07.2017 року, в той час як останній платіж за договором відповідачем був здійснений 12.06.2014 року.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений без урахування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, позовна заява ПАТ "Приватбанк" до ОСОБА_2 була здана позивачем відділенню Нової пошти 21.03.2017 року для відправлення до Зборівського районного суду за реєстровим № 8847182 (а.с.67).

У відповідності до ст.70 ЦПК України, яка визначає закінчення процесуальних строків, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідним засобами зв'язку.

Враховуючи наведене, не може вважатися таким, що відповідає обставинам справи висновок суду про звернення ПАТ "Приватбанк" з позовом 06.07.2017 року (дата реєстрації позову Зборівським районним судом), в той час як відповідному засобу зв'язку позов був зданий банком для відправлення до суду 21.03.2017 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови та зміст вищевказаних правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг шляхом отримання позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким визначено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий термін повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України 17.09.2014 року в справі № 6-95цс14.

Всупереч наведеній правовій позиції, яка в силу вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів при розгляді справ з подібними правовідносинами, суд першої інстанції не встановив обставин, що мають значення для справи, й зокрема, дату настання кінцевого строку повернення кредиту в повному обсязі згідно умов укладеного між сторонами договору.

Як вбачається зі змісту позовних вимог банку, кінцевий термін повернення відповідає строку дії картки.

При цьому, як було встановлено в ході розгляду справи апеляційним судом, картка відповідачу видавалася до кінця червня 2015 року.

Крім цього, відповідно до п.2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на які посилається позивач, як на складову частину договору кредиту, строки і порядок погашення кредиту по кредитних картах зі встановленим мінімальним обов'язковим платежем, а також овердрафта, що виникає по таких картах, приведений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору, а також встановлюється даним пунктом. У випадку наявності простроченого кредиту (овердрафта) - строком повернення кредиту в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; строк повернення овердрафта в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафта; строк погашення процентів по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа.

У зв'язку з наведеним, висновок суду щодо відліку строку позовної давності, що пов'язується лише з днем сплати останнього платежу відповідачем за договором, і як наслідок - про пропуск позивачем строку позовної давності, не узгоджується з умовами укладеного між сторонами договору.

При цьому, судом також не були враховані заперечення ОСОБА_2, яка зазначала, що вся сума кредиту нею була повернута 12.06.2013 року. Жодних платежів, вважаючи кредит повернутим, вона у червні 2014 року не здійснювала. Тому, беручи до уваги вказані заперечення, й враховуючи відсутність в матеріалах справи квитанцій, касових ордерів та іншого документального підтвердження зазначеної обставини, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, безпідставно зробив висновок про здійснення платежу від 12.06.2014 року особисто відповідачем ОСОБА_2

Крім цього, суд не перевірив і не дав належної правової оцінки запереченням відповідача ОСОБА_2 відносно позову, яка посилалася на те, що кредит хоча й був нею повернутий у повному розмірі 12.06.2013 року, однак з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку вона ознайомлена не була, в зв'язку з чим вважає безпідставними нарахування їй банком будь-яких сум після погашення кредиту.

Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ЦК України передбачено письмову форму кредитного договору, наслідком недотримання якої є нікчемність договору (ст.1055 ЦК України).

За ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін, має бути досягнуто згоди.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором (нарахування і списання процентів, штрафів, пені та комісії) позивачем зроблено на підставі Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-31).

З долученими позивачем до матеріалів справи Умовами та правилами надання банківських послуг ОСОБА_2 ознайомлена не була, таких не підписувала.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку ОСОБА_2, останньою 12.06.2013 року на погашення кредиту було внесено суму 1700 грн., залишок коштів на її рахунку після чого складав 14,83 грн. Того ж дня нею було здійснено покупку у магазині шляхом проведення розрахунку карткою, після якої на рахунку залишилось її власних коштів 0,72 грн.

Не зважаючи на повернення відповідачем кредитних коштів, позивач продовжував нараховувати ОСОБА_2 та списувати проценти за користування кредитним лімітом, щомісячну комісію за обслуговування картки, штрафні санкції за прострочення сплати щомісячних платежів на підставі Умов та Правил надання банківських послуг, долучених до позовної заяви.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК Україно передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. ст. 57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Беручи до уваги те, що наявними у справі доказами підтверджується факт відсутності станом на 12.06.2013 року будь-якої заборгованості у ОСОБА_2 перед ПАТ "Приватбанк"; відповідач не була ознайомлена у встановленому законом порядку (під розписку) з Умовами та Правилами надання банківських послуг, якими встановлено істотні умови договору й на підставі яких їй після повного погашення кредиту банк продовжував нараховувати та списувати проценти за користування кредитним лімітом, щомісячну комісію за обслуговування картки, штрафні санкції за прострочення сплати щомісячних платежів тощо; належні та допустимі докази часткової сплати саме ОСОБА_2 (а не будь-якою іншою особою) нарахованої банком 12.06.2014 року заборгованості в сумі 65,33 грн. відсутні, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність вимог позивача в даній справі, що у відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", є самостійною підставою відмови у позові та як, наслідок, - підставою для зміни рішення суду першої інстанції шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання як на підставу відмови в позові, на пропуск банком строку позовної давності.

З урахуванням того, що колегія суддів прийшла до висновку про зміну рішення суду першої інстанції та наявність підстав для відмови у позові за недоведеністю такого, доводи апеляційної скарги ПАТ "ПриватБанк" про невірне застосування судом положень закону відносно строку позовної давності, що полягає у неврахуванні тієї обставини, що позовну заяву банком було подано 21.03.2017 року шляхом здачі такої відповідному відділенню зв'язку, а не 06.07.2017 року, як помилково було встановлено судом першої інстанції, є безпідставними, оскільки недоведеність позовних вимог є самостійною підставою відмови в позові судом й закон не передбачає застосування позовної давності до вимог, за якими право позивача не порушено.

Згідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

У зв'язку з зазначенням судом першої інстанції невірної підстави відмови в позові, наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги банку та зміни рішення суду першої інстанції.

При цьому, колегією суддів враховуються роз'яснення, викладені Верховним Судом україни у п.19 постанови Пленуму від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", у відповідності до яких, якщо помилки в рішенні стосуються правового обгрунтування, то їх усунення необхідно вважати зміною рішення.

Отже, з врахуванням того, що підстава відмови (за пропуском строку позовної давності) судом першої інстанції у позові не грунтується на вимогах закону, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні з ухваленням нового рішення про відмову в позові з інших підстав - у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 57, 58, 60, 305 ч.2, 307 ч.1 п.3, 313 ч.1, 314 ч.2, 316 ч.1; 317 ч.1, 319 ч.1, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.207, 526, 530 ч.1, 610, 611, 612 ч.1, 629, 651 ч.1, 654 ч.1, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Зборівського районного суду від 17 серпня 2017 року в частині підстав відмови у позові - змінити. Виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду, як на підставу відмови у позові, на пропуск банком строку позовної давності.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.Б. Щавурська