Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/802/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.05.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді Гайсюка О.В.

суддів Голованя А.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря Діманової Н.І.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

ОСОБА_4 зазначила, що 08.05.2003 року ОСОБА_3 отримала від неї 83000 грн. за продаж земельної ділянки на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, але договір купівлі-продажу до цього часу між сторонами не укладено, оскільки купівлі-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення не допускається.

Посилаючись на це та вважаючи, що кошти отримані ОСОБА_3 є безпідставно набутими коштами, ОСОБА_2 просила суд стягнуто з ОСОБА_3 на свою користь з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних 424403,85 грн.

Рішенням Долинського районного суду від 07.03.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині підстав відмови у задоволенні позову про стягнення 83 000 грн., а саме у звязку зі спливом позовної давності, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 83 000 грн. безпідставно отриманих коштів відмовити.

ОСОБА_2 вважає, що судом не враховано положення ст.3 ЦК України, зокрема вважає, що встановивши, той факт, що вона (позивач ОСОБА_2М.) до звернення до суду не предявляла відповідачу ОСОБА_3 свою вимогу про повернення безпідставно отриманих 83000 грн., то суд повинен був відмовити у позові у звязку з тим, що її (позивача) право на момент звернення до суду не було порушено, а не з підстав спливу позовної давності.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, представник відповідача з доводами скарги не погодився, після перерви просив розглядати справу за відсутності сторони відповідача.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно розписки відповідача ОСОБА_3, вона отримала від позивача ОСОБА_2 08.05.2003 року 83000 грн. за продану їй земельну ділянку, що належить ОСОБА_3 згідно Державного акту серії II-КР № 000445 виданого 27.03.2001 року Суходольською сільською радою (а.с.6).

Суд дійшов правильного висновку про те, що 83 000 грн. ОСОБА_3 отримала безпідставно, оскільки земельна ділянка ОСОБА_3 відноситься до земель сільськогосподарського призначення і на момент отримання коштів купівля-продаж таких земель була заборонена відповідно до Перехідних положень Земельного Кодексу України.

Правильного висновку дійшов суд щодо того, що 83 000 грн. мають бути стягнені з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, пославшись на Цивільний Кодекс 1963 року (ст. 469 ЦК) та на ст.1212 ЦК України.

Але, відмовляючи у задоволенні вимог позивача про стягнення 83 000 грн., суд помилково виходив з того, що ОСОБА_2 звернулася до суду після спливу позовної давності.

Суд при цьому не звернув уваги на те, що сторони не заперечують того, що вони сподівалися після скасування заборони на купівлю-продаж землі сільськогосподарського призначення оформити купівлю-продаж земельної ділянки в належній формі, враховуючи, що заборона була введена тимчасово та неодноразово після 2003 року продовжувалася.

За таких обставин слід виходити з того, що право ОСОБА_2 є порушеним лише з моменту, коли ОСОБА_3 відмовилася повертати безпідставно отримані нею кошти, і з цього часу починається перебіг позовної давності (ч.1 ст.261 ЦК).

Відповідач ОСОБА_3 після пред?явлення до неї позову з вимогою повернути 83 000 грн., зазначену суму грошей так і не повернула, а тому позов про стягнення цих коштів підлягає задоволенню.

Оскільки висновки суду в цій частині спору не відповідають обставинам справи, рішення в цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, то в цій частині слід ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача 83 000 грн.

За подачу позову та апеляційної скарги позивач поніс витрати по оплаті судового збору у сумі 2893,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ( ст. 88 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 березня 2017 року в частині відмови у стягненні 83 000 грн. скасувати.

Ухвалити нове рішення в цій частині, яким позов ОСОБА_2 про стягнення 83000 грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 83000 грн. безпідставно отриманих коштів та витрати по оплаті судового збору у сумі 2893, 80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: