Справа № 690/8/15-ц
Провадження № 4-с/690/1/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

при секретарі Руденко В.М.,

за участю:

державного виконавця Карташева С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Представник публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (далі АТ «РОДОВІД БАНК»), який діє на підставі довіреності № 66, виданої 21.03.2017 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення тимчасової адміністрації у АТ «РОДОВІД БАНК», звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області зі скаргою відповідно до якої просить суд: визнати незаконними дії старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ у Черкаській області) ОСОБА_1 при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 25.04.2017 року № 2990 та скасувати вказане повідомлення.

В обґрунтування поданої скарги вказано, що АТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Ватутінським міським судом Черкаської області у цивільній справі № 690/8/15-ц за позовом АТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 28.04.2017 року скаржник отримав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 25.04.2017 року № 2990, винесене старшим державним виконавцем Карташевим С.В., яке вмотивовано тим, що стягувачем не надано підтвердження сплати авансового внеску, який передбачено ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Не погоджуючись з такими діями державного виконавця, скаржник вважає, що оскаржуване повідомлення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску, крім інших, звільняються також державні органи. При цьому, законодавством не визначено поняття «державні органи» Конституція та закони України визначають лише поняття «органи державної влади» та «органи місцевого самоврядування». Разом з тим, АТ «РОДОВІД БАНК» в розмірі 99,99 відсотків належить Державі Україна в особі Міністерства фінансів України, який є центральним органом виконавчої влади і, здійснюючи право власника, формує його органи управління в повному складі із представників Держави, тобто є державним органом.

На підставі ч. 1 ст. 36 та ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб набув всіх повноважень органів управління АТ «РОДОВІД БАНК» з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення, а його уповноваженій особі делеговані повноваження вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління АТ «РОДОВІД БАНК».

Таким чином, на думку скаржника, АТ «РОДОВІД БАНК», згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», як стягувач при примусовому виконанні рішення на підставі виконавчого документа звільнений від сплати авансового внеску, як державний орган.

У судове засідання представник скаржника не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Старший державний виконавець Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ у Черкаській області ОСОБА_1, дії якого оскаржуються, у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги. Вважає, що заявник не відноситься до державних органів, які підлягають звільненню від сплати авансового внеску. Приймаючи вказане повідомлення він враховував довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до якої АТ «РОДОВІД БАНК» не набув статусу державного банку, змінилися лише особи, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про банки і банківську діяльність» державним є банк сто відсотків статутного капіталу якого належить державі, створений за рішенням Кабінету Міністрів України.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 386 ЦПК України скарга на дії державного виконавця розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. З огляду на вказане, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заінтересованої особи.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України обовязком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що на підставі рішення апеляційного суду Черкаської області від 11.01.2017 року у цивільній справі № 690/8/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2, суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» суму простроченої заборгованості за кредитним договором № 37.3/АА-026.07.2 від 04 квітня 2007 року 9 288 доларів США, що еквівалентно 278 732 грн. 88 коп. Ватутінським міським судом Черкаської області 26.01.2017 року видано виконавчий лист.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження представник АТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ у Черкаській області із заявою про відкриття виконавчого провадження від 11.04.2017 року № 13-11-б.б/2841. У вказаній заяві представник АТ «РОДОВІД БАНК» вказав, що, на його думку, при примусовому виконанні рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач звільнений від сплати авансового внеску.

Старшим державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» 21.04.2017 року винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки стягувачем не надано підтвердження сплати авансового внеску, який передбачений ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII. Вказане повідомлення надіслано на адресу скаржника 25.04.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України суд вважає загальновідомими обставинами те, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 року № 880-р «Про утворення санаційного банку», прийнято рішення про створення санаційного банку на базі Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», який набув статусу такого банку з моменту видачі йому Національним банком України ліцензії санаційного банку.

Згідно з постановою Правління Національного банку від 25.02.2016 року № 107 АТ «РОДОВІД БАНК» визнано неплатоспроможним та передано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.04.2017 року органом управління АТ «РОДОВІД БАНК» є ОСОБА_3, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Заслухавши пояснення старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ у Черкаській області, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження АСВП № 53815931, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності з 05.10.2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З огляду на те, що скаржник звернувся до Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ у Черкаській області для відкриття виконавчого провадження 11.04.2017 року, суд вважає за необхідне до спірних правовідносин застосовувати положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

Згідно абз. 8 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення до органів державної виконавчої служби, крім інших, від сплати авансового внеску також звільняються державні органи.

Конституція України передбачає певні підходи до визначення державного органу, або органу державної влади. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, суд робить висновок, що повноваження органу державної влади (державного органу) мають бути закріплені на конституційному та (або) законодавчому рівні.

Поняття «державний орган» вживається законодавцем як узагальнюючий термін у ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу».

Тож комплексний аналіз положень Конституції України та законів України дає підстави зробити висновок, що законодавчому рівні терміни «орган державної влади» і «державний орган» вживаються як синоніми .

Крім того, у загальній теорії держави та права визначено, що державні органи мають відповідати певним ознакам, а саме: є структурним елементом апарату держави; мають певну економічну і організаційну відокремленість і самостійність; створюються державою чи обирається безпосередньо народом; наділені нормативно закріпленими державновладними повноваженнями; характеризуються відповідною організаційною структурою; мають територіальні межі діяльності; здійснюють свої функції від імені держави; характеризуються особливим порядком утворення, видами діяльності, характером та обсягом повноважень, формами і методами виконання функцій, тощо.

З огляду на вказане, суд вважає, що АТ «РОДОВІД БАНК», будучи банком, не відноситься до категорії «державних органів», а також не надало доказів, які б обумовлювали можливість його звільнення від сплати авансового внеску з підстав передбачених абз. 8 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»

Крім того, оскільки приписами абз. 8 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено можливість звільнення державних банків від сплати авансового внеску у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби, суд не застосовує до спірних правовідносин положення ст. 7 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на які посилається старший державний виконавець Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ у Черкаській області ОСОБА_1, як на підтвердження правомірності своїх дій та не можливості вважати АТ «РОДОВІД БАНК» державним банком.

Суд також критично оцінює посилання представника АТ «РОДОВІД БАНК» про те, що згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач на підставі вказаного вище виконавчого документа, яким фактично є уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, підлягає звільненню від сплати авансового внеску, з наступних підстав.

Згідно зі змістом ч.ч. 1-3 ст. 3, ст. 5 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено правовий статус Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як економічно самостійної юридичної особи публічного права, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом, яка підзвітна ОСОБА_4 України, Кабінету Міністрів України та Національному банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Суд також бере до уваги, що у даному випадку має місце звернення до державного виконавця представника АТ «РОДОВІД БАНК», який діє на підставі довіреності № 66, виданої 21.03.2017 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення тимчасової адміністрації АТ «РОДОВІД БАНК», а також стягнення коштів на користь АТ «РОДОВІД БАНК», а не державного органу.

Аналіз вищенаведених статей свідчить про те, що безпосередньо Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа, у разі делегування їм повноважень вчиняють дії та приймають рішення від імені банку, який визнано неплатоспроможним. При цьому, ні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ні його уповноважена особа на здійснення тимчасової адміністрації АТ «РОДОВІД БАНК», не підпадають під категорію «державного органу», що б звільняло їх від сплати авансового внеску на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

З огляду на вказане, суд вважає законними дії старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1, а винесене ним повідомлення від 21.04.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме АТ «РОДОВІД БАНК», без виконання до виконання, надіслане 25.04.2017 року за № 2990, таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 210, 212, 293, 294, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги представника публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» щодо визнання незаконними дій старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 та про скасування винесеного ним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 25.04.2017 року № 2990 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не брали участі у розгляді справи протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Линдюк