ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4320/17
Провадження № 2/210/2044/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"26" грудня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

при секретарі Семко Н. А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Криворіжаглобуд», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Криворіжаглобуд» та до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоровя.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, знаходячись на робочому місці, виконуючи свої професійні обовязки 18 червня 2008 року отримав ушкодження здоровя у вигляді травми: ЗЧМТ: забій головного мозку, перелом склепіння черепу; закритий перелом ребер; забій передньої черевної стінки; закритий перелом лівої ключиці; закритий перелом променевої кістки верхньої лівої кінцівки. На дату настання нещасного випадку, позивач перебував у трудових відносинах з ПрАТ Криворіжаглобуд та працював за професією покрівельник. Первинним оглядом МСЕК від 07.10.2008 року встановлено 25 % втрати професійної працездатності по травмі. При переогляді залишено 20% втрати професійної працездатності безстроково з 01.11.2016 року. Оскільки, позивачем втрачена професійна працездатність в результаті нещасного випадку на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода. У зв'язку з травмою було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки, ОСОБА_5 позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв'язку загальною слабістю, втомою, болями.

Позивач не може повернутись до повноцінного життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. У звязку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачів, з кожного окремо, на користь ОСОБА_5 суму моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоровя у розмірі 69120, 00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В судовому засіданні, під час розгляду справи, представник позивача ОСОБА_2, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача-1 Приватного акціонерного товариства «Криворіжаглобуд» ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію недоведеністю позовних вимог через відсутність причинно-наслідкового звязку дій підприємства і виникненням профзахворювання, наявністю моральної шкоди, наявність ознак протиправної поведінки відповідача, при цьому не погодилась з розміром відшкодування моральної шкоди, суму шкоди вважала необґрунтованою.

Представник відповідача-2 ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, через відсутність правових підстав для покладення на відділення виконавчої дирекції Фонду обов'язку здійснювати таку виплату.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так судом встановлено, що відповідно до наказу № 23-к від 17.02.2003р. позивач був прийнятий на роботу покрівельником по рулонним покрівлям та по покрівлям із штучних матеріалів.

Виконуючи свої професійні обовязки, 18 червня 2008 року позивач отримав ушкодження здоровя у вигляді травми: ЗЧМТ:забій головного мозку, перелом склепіння черепу; закритий перелом ребер; забій передньої черевної стінки; закритий перелом лівої ключиці; закритий перелом променевої кістки верхньої лівої кінцівки. Травма отримана за наступних обставин: 18.06.2017 року з 8.00 до 10.00 ОСОБА_5 разом з іншими працівниками виконували роботи по прибиранню сміття з покрівлі будівлі. О 10 годині 15 хвилин необхідно було застропити баддю з цементним розчином на відмітці 0,000 м та подати її автокраном на відмітку + 8.300м. З цією метою ОСОБА_5 почав спускатися з покрівлі по деревяній драбині на відмітку +4.100м. Коли позивач вже знаходився на 4-му зверху щаблі драбини, у нього раптово запаморочилась голова, він оступився і впав з висоти 3 м на бетонну підлогу 2-го поверху (а.с. 14-19).

Первинним оглядом МСЕК від 07.10.2008 року встановлено 25 % втрати професійної працездатності по травмі. При переогляді залишено 20% втрати професійної працездатності безстроково з 01.11.2016 року (а.с. 8-9).

Так, відповідно до ч. ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Отже, надані позивачем докази підтверджують, що ушкодження здоровя та отримання професійного захворювання відбулося при виконанні ним трудових обовязків на підприємстві відповідача.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань.

При вирішенні спору в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги пояснення представника позивача про те, що у звязку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві звязки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у звязку з загальною слабістю, втомою, болями.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного звязку. Оскільки в судовому засіданні всі перелічені умови стороною позивача були обґрунтовані та доведені, оскільки позивач отримав ушкодження здоровя безпосередньо під час виконання трудових обовязків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, повязаного зі спричиненням моральної шкоди.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного хронічного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм, проте вирішуючи питання про достатній розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд погоджується з позицією відповідача-1 щодо того, що позивачем не наведено конкретних достатніх аргументів щодо обґрунтування саме зазначеної у позові суми спричинених збитків.

Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз'яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання ушкодження здоровя, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм, проте вирішуючи питання про достатній розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд погоджується з позицією відповідача також щодо того, що позивачем наведено субєктивну думку, яка стосується матеріальних, проте не моральних втрат. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь 15000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

Водночас, суд погоджується з доводами представника відповідача-2 та вбачає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, повязаних зі стягненням моральної шкоди з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Законом України №717-У від 23.02.2007р. внесено зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві...", відповідно до яких всі норми даного закону якими передбачалося виплата моральної шкоди - виключено.

Згідно п.2 ч.44 Розділу 2 "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет на 2008р." - "У Законі України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності": у пункті 3 розділу XI "Прикінцеві положення": після абзацу третього доповнити новим абзацом такого змісту: "відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року".

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Згідно ч.8 ст.36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - відшкодування моральної шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Тому відсутні підстави для покладення на Відділення виконавчої дирекції фонду обов'язку здійснювати таку виплату.

Таким чином, в частині позовних вимог до відповідача-2, суд доходить до висновку про їх безпідставність, тому відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі.

У відповідності ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.153,173,237-1 КЗпП України, ст.ст.2,3, 4, 5, 19, 141, 274, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Криворіжаглобуд», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Криворіжаглобуд» на користь ОСОБА_5 суму моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 15 000 /пятнадцять тисяч/ гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Криворіжаглобуд» в дохід держави судовий збір у розмірі 640 /шістсот сорок/ гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко