Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11 травня 2017 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Гуденко О.А.
при секретарі Кваші С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення погашених кредитних зобов'язань у порядку поділу майна подружжя, -
В листопаді 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом з подальшим уточненням позовних вимог, в якому просить стягнути на його користь 1/2 частину погашених кредитних зобов'язань перед ПАТ ПриватБанк по кредитному договору № NKСNGК 04040028 від 24 квітня 2007 року в розмірі 5189 доларів США , яку він сплатив за придбання квартири №5 в м.Миколаєві по пр. Леніна, 185-Б , власником 1/2 частки якої в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя є відповідачка.
Представник позивача у судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність , позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи сповіщалася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідачів, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Як вбачається із матеріалів справи, з 24 липня 1998 року по 28.01.2010 року і з 09 червня 2012 року по 27 січня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.
ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири від 25 квітня 2007 року придбав за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 Б в м.Миколаєві.
24 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», з однієї сторони та ОСОБА_1, з другої сторони був укладений кредитний договір № NKСNGК 04040028 . Цільове призначення кредиту придбання квартири АДРЕСА_1 Б в м.Миколаєві. Як слідує з змісту цього договору, відповідачка надавала свою згоду на отримання цього кредиту та передання цієї квартири , яка належить їй на праві спільної власності з позичальником, в іпотеку Банку в рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором.
Таким чином, суд вважає встановленим , що в наведене відбулося відповідно до ст. 36-37 ЗУ Про іпотеку в порядку позасудового врегулювання : договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:
передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;
право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.
24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 уклав з банком додаткову угоду № 1 до кредитного договору № NKСNGК 04040028 від 24.04.2007 року , за якою визначили, що пточна заборгованість за кредитом становить 4044,15 доларів США, 123,63 поточної заборгованості зха відсотками та 50 доларів США поточної заборгованості за комісією, 1080,88 доларів США пені. Змінено валюту кредиту з доллара США на гривню, в звязку з чим заборгованість позичальника на дату укладання Додаткової угоди становить 255556,34 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у шлюбі, в тому числі і в кредит, є спільною сумісною власністю чоловіка та дружини з часу набуття цього права.
Статтею 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.
Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом.
Борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї, враховуються при поділі майна (пункти 23,24 Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).
Внаслідок придбання подружжям квартири в кредит боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той з подружжя, який підписав договір.
Виконання кредитних зобов'язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК.
Так, відповідно до ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.
Як вбачається з матеріалів справи - Виписки про погашення кредиту за договором від 24 квітня 2007 року , у період з моменту розірвання шлюбу припинення шлюбних відносин ( як зазначено в рішенні суду грудень 2013 року) до укладення ним додаткової угоди в жовтні 2016 року ОСОБА_1 було зроблено платежів на загальну суму 5189 доларів США .
Таким чином , з часу розірвання шлюбу і до укладення додаткової угоди ( виключаючи суму , яка надійшла від реалізації спільної квартири, 1/2 частки сплачених платежів, яка є борговим зобов'язанням відповідачки, становить 2 594,50 долари США.
Такий висновок суду узгоджується з правовми позиціями Верховного Суду України, висловленими у справах № 6-486цс16 та № 6-539цс16.
Так, згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.
Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обовязки за цим договором виникають в обох із подружжя.
Якщо наявність боргових зобовязань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобовязання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.
У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно , внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобовязання в інтересах сім'ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї , адже сторони, зокрема відповідачка з спільним сином позивача проживала саме в квартирі, на придбання якої надавалися кредитні кошти.
Таким чином, праву на спільну сумісну власність на вказану квартиру у сторін кореспондується боргове зобовязання повернення грошової суми, що позичалася на придбання цього будинку.
При визначенні розміру стягнення суд враховує правову позицію ВСУ у справі № 6-79 цс 14 , згідно якої аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.
Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає 70 257 грн. 75 коп. , що еквівалентно 2594,50 доларів США за курсом НБУ на день звернення до суду з цим позовом.
З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215, 228 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення погашених кредитних зобов'язань у порядку поділу майна подружжя задовольнити .
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 702,56 грн. судового збору.
Заява про перегляд заочного рішення можу бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Гуденко