Справа №583/138/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/824/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, третя особа: директор Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідно до наказу директора Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного резерву України від 04 вересня 2014 року №53-к прийнята на посаду інженера з охорони праці. Свої трудові обовязки виконувала сумлінно, претензій з боку керівництва підприємства не мала, у вересні 2016 року їй було присвоєно II категорію інженера з охорони праці (наказ від 30 вересня 2016 року №56-к). Однак, протягом другої половини 2016 року у неї почали складатись неприязні стосунки із радником підприємства ОСОБА_5, що дістало свій вияв у безпідставних звинуваченнях з його боку у недбалому ставленні до виконання посадових обовязків та порушенні трудової дисципліни. 05 грудня 2016 року близько 15 години цією посадовою особою підприємства за участю ОСОБА_6, юрисконсульта, ОСОБА_7, старшого інспектора відділу кадрів, ОСОБА_8О, начальника служби охорони, було складено акт, яким було зафіксовано факт перебування її, на переконання осіб, що склали акт, у стані алкогольного спяніння. Від підписання акта відмовилася, не погодилась з таким висновком осіб, які не мають відповідної фахової підготовки, відмовилась і від медичного освідування на стан спяніння, бо вважає, що у тій ситуації дії ОСОБА_5 були спрямовані на приниження її гідності, окрім того почувала себе погано - почались проблеми з серцем (має хронічне захворювання серцево-судинної системи, періодично проходить курс лікування, в тому числі і стаціонарно, на підтвердження до заяви додає копію виписного епікризу від 02 жовтня 2015 року №8890). Радником підприємства було викликано бригаду Охтирської станції екстреної (швидкої) допомоги (копія довідки КЗ Сумської обласної ради «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» додається), після чого за порадою медиків чоловік ОСОБА_9 на власному автомобілі відвіз її додому. Наступного дня, під час перебування в КЗ «Охтирська ЦРЛ» по службовим справам, відчула погіршення стану здоровя, звернулась до лікаря-невропатолога, за рекомендацією якого невідкладно розпочала лікування, листок непрацездатності було закрито 19 грудня 2016 року, 20 грудня стала до роботи. Під час лікування 14 грудня 2016 року завідувачем поліклінічним відділенням КЗ «Охтирська ЦРЛ» було проведено контрольне обстеження для уточнення діагнозу та перевірки правильності призначень лікарем, під наглядом якого перебувала. 21 грудня 2016 року була запрошена на засідання профспілкового комітету підприємства, а вже 22 грудня отримала наказ від 22 грудня 2016 року №82-к про припинення трудового договору за статтею 40 пункт 7 КЗпП України, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння. Своє звільнення з роботи вважає незаконним з огляду на порушення приписів чинного трудового законодавства України. По-перше, у тексті наказу відсутні обставини, з якими повязано розірвання із нею трудового договору, а отже будь-які законні підстави для видання наказу: текст не містить будь-яких фактів, що могли б свідчити порушення правил трудового розпорядку, у формулювання суті дисциплінарного проступку за загальним правилом повинні вказуватись конкретні дії або бездіяльність, які кваліфікуються як неналежна поведінка, посилання на правову норму, що порушено, заподіяна шкода, обставини, за яких вчинено проступок. По-друге, адміністрацією підприємства не дотримано встановленого законодавством порядку застосування дисциплінарних стягнень, а її звільнення є саме таким стягненням, який передбачає певні обовязкові процедури, а саме, передусім роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмових пояснень (частина 1 статті 149 КЗпП України). Безумовно, працівнику повинно бути щонайменш надано право пояснювати факти, робити заяви, подавати відповідні документи і порушувати клопотання про залучення нових документів, вимагати додаткового вивчення пояснень осіб, причетних до справи. При обранні саме такого виду дисциплінарного стягнення не враховано ані ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, ані фактичні обставини вчинення проступку, ані попередня її робота. По-третє, звертає увагу на ту обставину, що датовано наказ 22 грудня 2016 року, а засідання профспілкового комітету, де розглядалося питання щодо надання згоди на її звільнення в порядку, передбаченому статтею 43 КЗпП України проведено 21 грудня. Профспілковий комітет не задовольнив клопотання адміністрації підприємства, що не стало перешкодою для видання наказу, і може свідчити про упереджене до неї ставлення. Довідавшись про своє звільнення з роботи зазнала емоційного, психологічного потрясіння і до цих пір відчуває моральні страждання, не може відновити свій душевний спокій. Її переживання спричинені тим, що, відпрацювала на підприємстві більше десяти років (з липня 1993 року по вересень 2002 року працювала техніком-лаборантом). Має знання, досвід, бажання бути корисним людям. Відлучення її від улюбленої роботи призвело до руйнації установлених життєвих звязків, матеріальних втрат, змушує її шукати інші варіанти працевлаштування, а це проблематично, з огляду на економічну ситуацію в місті та й у країні в цілому, а також підставу звільнення, зазначену у трудовій книжці. Подія набула розголосу, вона стала обєктом чуток, пліток тощо. Це безперечно завдало удару по її діловій репутації, принижує честь і гідність. Просила поновити її на роботі на Державному підприємстві «Охтирський комбінат хлібопродуктів» на раніше займаній посаді. Стягнути з ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу із 23 грудня 2016 року до дня поновлення на роботі. Стягнути з ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» на його користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_3, її представника ОСОБА_10, представника відповідача ОСОБА_11, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивачки проводилось з дотримання норм чинного законодавства, оскільки позивачкою було здійснено дисциплінарний проступок та до неї було застосовано дисциплінарне стягнення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і вимогам закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу директора Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного резерву України від 04 вересня 2014 року №53-к прийнята на посаду інженера з охорони праці. Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються записами позивача в трудовій книжці, наказом про переведення. Згідно службової записки, радник підприємства ОСОБА_5 повідомив директора підприємства про факт виявлення позивачки ОСОБА_3 на робочому місці у стані спяніння (почервоніле та опухле обличчя, загальмована та нерозбірлива мова, різкий запах алкоголю із порожнини рота). Лікарі швидкої констатували наявність у ОСОБА_3 високого тиску та неадекватного стану. Пройти медичне освідування відмовилась. Про ініціативу підприємства щодо проведення медичного освідування позивачки на предмет встановлення наявності стану алкогольного спяніння та подальшу відмову позивачки від проведення зазначеного огляду свідчать відповідне письмове направлення датоване 05 грудня 2016 року та письмова заява позивачки про відмову від даного обстеження. Факт перебування позивачки на робочому місці у стані спяніння підтверджується відповідним актом за №1 від 05 грудня 2016 року згідно якого радником ОСОБА_5, в.о. начальника ВВО ОСОБА_8, старшим інспектором відділу кадрів ОСОБА_7, та працівником ОСОБА_12 встановлено факт перебування інженера із охорони праці ОСОБА_3 05 грудня 2016 року на робочому місці у нетверезому стані (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушена координація рухів). Від будь-яких пояснень щодо свого стану вона відмовилась. Також ОСОБА_3 відмовилась від ознайомлення із зазначеним актом, про що вищезазначеними особами було складено акт за № 2.

Також вищезазначеними особами 05 грудня 2016 року було складено акт за № 3 про те, що ОСОБА_3 відмовилась від проходження медичного освідування на стан спяніння у супроводі одного із працівників підприємства із залученням службового транспорту. Також їй було запропоновано пройти медичне освідування у медичному закладі самостійно протягом 2 годин із моменту складання актів для спростування та заперечення виявленого стану. Відмова ОСОБА_3 від підпису у вищезазначеному акті підтверджується складеним актом за № 4.

Згідно повідомлення КЗ Сумської обласної ради «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 26 січня 2017 року № 01.1-49/13/6, 05 грудня 2016 року о 15:55 год. бригадою було здійснено виїзд за викликом до ОСОБА_3 на підприємство «Охтирський КХП» Діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психотропних речовин.

Цього дня о 16:37 год. позивачку ОСОБА_3 із роботи забрав її чоловік ОСОБА_9 про що написав відповідну заяву.

Згідно Наказу генерального директора підприємства №76-аг від 05 грудня 2016 р. інженера з охорони праці 2 категорії ОСОБА_3 було відсторонено від роботи починаючи із 15:35 год. 05 грудня 2016 року та створено комісію для проведення службового розслідування.

Згідно протоколу засідання комісії по проведенню службового розслідування зазначеного факту від 19 грудня 2016 року комісія зробила наголос на те, що недопустимо щоб інженер із охорони праці вживав спиртні напої на підприємстві під час роботи, так як згідно Закону України «Про охорону праці» саме інженер із охорони праці повинен контролювати працівників та не допускати ситуацій із нещасними випадками. Через це їй висловлена недовіра.

20 грудня 2016 року за підписом генерального директора ОСОБА_4, радника ОСОБА_5, в.о. начальника ВВО ОСОБА_8 був складений акт про відмову ОСОБА_3 надавати будь-які пояснення стосовно своєї роботи 05 грудня 2016 року. Зазначене спростовує доводи позивача про порушення порядку накладення дисциплінарного стягнення через не відібрання у неї будь-яких пояснень із приводу порушень трудової дисципліни.

Відповідно до наказу ДП «Охтирський КХП» від 22.12.2016 № 82-к, інженера з охорони праці 2 категорії ОСОБА_3 з 22.12.2016 року на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння звільнено з посади.

Факти викладені у зазначених письмових доказах про встановлення факту перебування позивачки на робочому місці у нетверезому стані підтвердили допитані, кожен окремо, як свідки співробітники підприємства ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У відповідності до приписів ст. 10-11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що лікар КЗ Сумської обласної ради «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_13 не підтвердила наявності під час огляду позивачки запаху алкоголю та видимих ознак спяніння не є підставою для задоволення позовних вимог. По справі не було доведено факту перебування ОСОБА_3 в тверезому стані, крім того, проходити медичне освідування позивачка відмовилась.

Про факт перебування ОСОБА_3 під дією алкоголю, а не вищезазначених лікарських засобів, окрім показів допитаних як свідків працівників підприємства, також опосередковано підтвердила допитана у судовому засіданні як свідок лікар «Сумського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_13, яка виїздила 05 грудня 2016 року на місце події. Остання підтвердила, що під час огляду позивачки відчувала від неї смутний запах алкоголю перебитий жуйкою.

Перебування позивачки на роботі під дією лікарських препаратів, що потягли зовнішні ознаки алкогольного спяніння, останньою не доведено.

Твердження ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що Акти складені по факту появи позивачки на робочому місці в нетверезому стані (а.с. 23 26), складались з порушенням є лише її припущеннями і не підтверджуються матеріалами справи.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що відповідачем було звільнено позивачку на законних підставах в тому числі і з дотриманнями вимог ст. 42 КЗпП України щодо згоди профспілкового органу на звільнення позивачки, які підтверджуються матеріалами справи, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Отже, суд першої інстанції належно оцінив докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно зясованих обставин справи. Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -