Справа № 536/608/17
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Степаненка Ю.І.,
з секретарем судового засідання Зимівець Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
Позивач ОСОБА_1 06 квітня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову вказувала, що відповідач є батьком її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З липня 2016 року відповідач перестав брати участь в утриманні дитини і всі витрати на харчування, одяг, ліки в разі хвороби сина несе вона самостійно. Крім того він не цікавиться сином, не проявляє щодо нього батьківської турботи.
Оскільки відповідач самоусунувся від утримання дитини, вона вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Тому просить стягувати з відповідача аліменти примусово за рішенням суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Їй невідомий податковий номер відповідача та його паспортні дані.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, згідно поштової довідки останній не проживає за адресою його місця реєстрації, а відтак в силу ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.18).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом установлено, що сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.5), який проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні.
Відповідач, як батько дитини, вчасно і в достатньому розмірі добровільно матеріального утримання на дитину не надавав, хоч повинен надавати таке утримання.
Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі, який є реальним, відповідає принципам розумності та справедливості та вимогам закону.
Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10,11,88,209,212,214,215,218,224-226, 367 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2, який народився 20 березня 1984 року у місті Кременчуці Полтавської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 квітня 2017 року і до повноліття дитини, тобто до 23 серпня 2030 року.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.
Рішення про присудження аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ю. І. Степаненко