Справа № 372/2647/17
Провадження № 2-1468/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Болобана В.Г.,

за участі секретаря судового засіданні ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Позивач) про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 (далі-Відповідач). Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 09.06.2011 року, відповідно до якої відповідачем отримано кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, а в разі невиконання зобовязань зобовязався також сплачувати комісію, пеню та штрафи.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами ОСОБА_3", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та ОСОБА_3 Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою ОСОБА_3. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 «Умов та правил надання банківських послуг».

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно ОСОБА_3 грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у ОСОБА_4 заборгованості за договором.

Представник позивача в судове засідання не з'явися, але надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, однак через канцелярію суду відповідачем подано заперечення проти позову, в яких зазначено, що відповідач не підписував заяви на отримання кредиту, як про це зазначено в позовній заяві, а звертався лише з заявою про відкриття карткового рахунку та була клієнтом банку з приводу використання кредитної картки, а не кредитних грошей. Окрім того, в запереченнях, відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів невиконання ним умов користування кредитною карткою, не надано оригіналів документів, або належним чином завірених їх копій: кредитного договору та відсутнє підтвердження з якої саме дати відповідач припинив виконувати свої обовязки перед позивачем і та незрозуміло за якою формулою обраховано пеню та штрафні санкції та застосовано декілька видів відповідальності за невиконання зобовязань, а тому просив відмовити у задоволенні позову за недоведеністю. Також представник відповідача подав заяву про розгляд справи без них.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 3 статті 203 ЦК України, яка визначає загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі ст. 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Позивач в позовній заяві посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н від 09.06.2011 рокуроку на суму 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду нате, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами ОСОБА_3", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та ОСОБА_3 Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

З розрахунку, який долучений до матеріалів справи видно, що з 09.06.2011 року відсоткова ставка становить 30,00 %, з 01.09.2014 року 34,8 %, а з 01.04.2015 року відсоткова ставка становить 43,20%, а з 01.06.2015 року 3,6% (а.с. 5-8 Т.№1).

Суд встановлює наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме цю Анкету-заяву підписував відповідач, і що саме ці Умови і Правила розумів підписуючи Анкету-заяву позичальник, а також те, що умови містять можливість збільшення відсоткової ставки в подальшому без належного повідомлення позичальника.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України по справі від 11 березня 2015 року № 6-16цс15 посилання на внутрішні документи банка (Правила, Положення і т.д.), які не були підписані Позичальником, як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не передбачені безпосередньо кредитним договором, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення.

В звязку з тим, що надані позивачем копії витягів з Умов та Правил надання банківських послуг та ОСОБА_3, не підписані позичальником, їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Крім цього Анкета-заява про приєднання умов та правил надання банківських послуг, не може вважатися договором, в розумінні ст. 626 ЦК України.

Зміст Анкети-заяви зводиться до того, що особа, яка її підписала лише висловила бажання на отримання кредиту, що не може вважатися досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір юридично закріплює відносини між сторонами, надаючи їм характер зобовязань, виконання яких захищене законом і вимагає порядок способи та послідовність здійснення дій сторонами, передбачає засоби забезпечення зобовязань. На підставі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Для укладання договору основне значення мають істотні умови. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладений в належній формі тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору.

Договір є видом правочину і для його укладення та чинності сторонами необхідно дотримуватись усіх тих вимог, які визначені у ст. 203 ЦК України для всякого правочину.

Посилання сторони позивача на те, що в Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та банком «Договір надання банківських послуг» і це підтверджується копією Анкети-заяви суд не може прийняти, як належний та допустимий доказ. Ознайомлення з будь-яким документом може бути підтверджено підписом особи. Крім цього, коли мова іде в документі про істотну умову, притаманну договору, підпис особи засвідчує не лише ознайомлення з документом, а і згоду на викладені в документі умови, обовязки, наслідки невиконання зобовязань, розміри штрафних санкцій, розміри та порядок нарахування процентів, право банку на зміну умов в односторонньому порядку, збільшення розміру ліміту тощо.

Таким чином, при розгляді справи не знайшли підтвердження доводи позивача щодо факту існування зазначеної суми заборгованості у відповідача ОСОБА_2 в наданому позивачем ОСОБА_4 заборгованості. З огляду на те, що обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦК України),суд визнає подані позивачем копії з Умов та Правил надання банківських послуг та ОСОБА_3, які не містять підпису відповідача, недопустимими доказами.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки суд відмовив у задоволенні його позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12. 13, 18, 141, 247, 258, 259, 260, 354, 355 ЦПК України, статтями 16, 525, 526, 543, 549, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_2 (08703, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Київської області з урахуванням статей 354-356 ЦПК України.

Суддя Болобан В.Г.