Ухвала

іменем україни

28 квітня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витрат, пені та неустойки,

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - ГТУЮ у Київській області), Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (далі - ВДВС Броварського МУЮ у Київській області) про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витрат, пені та неустойки. Позивач, посилаючись на неналежне вчинення дій по виконанню судового рішення, що полягає у невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання рішення, передбачених заходів щодо його виконання, просив стягнути з порушника ВДВС Броварського МУЮ у Київській області заборгованість по аліментах та додаткових витратах з пенею та неустойками не менше ніж 1 086 320,93 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином, поняття сторін у цивільному судочинстві пов'язане з поняттям суб'єктів спору про право, яке віднесено законом до юрисдикції загального суду.

Частина 1 статті 30 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Апеляційний суд, враховуючи вказані норми процесуального права, погоджуючись з висновком районного суду, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки позивач звернувся до суду із позовом до неналежних відповідачів. Відповідачі, зокрема ВДВС Броварського МУЮ у Київській області, не є платником аліментів, заборгованість за якими просить стягнути позивач, а є лише службою на виконанні у якої у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь позивача.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 342 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витрат, пені та неустойки.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ