АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/198/17 Справа № 201/597/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Батманова В. В. Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми вкладу та процентів, посилаючись на те, що 13 грудня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №SAMDNWFD300, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 33450,54 доларів США строком до 13 грудня 2014 року з нарахуванням відсотків в розмірі 9% річних.

У грудні 2015 року позивач направив на адресу відповідача заяву про повернення розміщених на ньому грошових коштів в сумі 33450,54 доларів США з нарахованими процентами, проте відповідач відмовив позивачу у поверненні коштів мотивуючи відмову припиненням своєї діяльності в Криму, а тому позивач просить суд зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути розміщенні кошти та нараховані відсотки.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти станом на 31 травня 2016 за договором депозитного вкладу № SAMDNWFD300 «Стандарт» від 13 грудня 2013 року у розмірі 40022,43 доларів США, які складаються з суми основного боргу в розмірі 33450,54 доларів США, відсотків за договором в розмірі 6021, 09 доларів США, 3% річних в розмірі 550,80 доларів США, а також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 6890 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, суд першої інстанції встановив, що 13 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD300, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 33 450,54 доларів США (а.с. 6).

Крім того, позивачем на підтвердження наявності на рахунках відповідача внесених коштів, було надано довідку від 25.12.2013 № 1109548 (а.с.7), а в грудні 2015 року позивач направив на адресу відповідача заяву про повернення розміщених на ньому грошових коштів в сумі 33 450,54 доларів США з нарахованими процентами (а.с.9).

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд встановив, що між сторонами укладено договір банківського вкладу, було відкрито відповідний рахунок за договором, грошові кошти зараховано до банку; порушення ПАТ КБ «ПриватБанк» прав позивача на вільне володіння та користування належними йому грошовими коштами є підставою для їх стягнення; банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням тощо.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції № 492 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

За змістом копії договору від 13 грудня 2013 року клієнт передає, а банк приймає грошові кошти (вклад) на строк вкладу; як доказ внесення коштів на депозит банк видає клієнту електронну картку; для внесення суми вкладу банк відкриває клієнту депозитний рахунок.

Статтею 1064 ЦК України установлено, що укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред'явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред'явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред'явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку.

Крім того, у зв'язку з окупацією у 2014 році Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим прийнято нею рішення щодо припинення діяльності відокремлених підрозділів ПАТ КБ «Приватбанк» на території Республіки Крим, серед яких також була і філія Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк». Подальші рішення судових органів окупаційної влади свідчать про створення Російською Федерацією на цій території некомерційної організації «Фонд захисту вкладників», якому фактично були надані права власника майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк» в Автономній Республіці Крим. Ці обставини є загальновідомими та вони не підлягають даказуванню в силу ст. 61 ЦПК України.

Так, як вбачається з матеріалів справи позивачем надано копію вказаного договору банківського вкладу та квитанцій, які були оформлені в м. Ялта Автономної Республіки Крим, проте позивачем суду не надано було а ні ощадної книжки, чи електронної картки, які б підтверджували наявність такого договору, а відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Крім того, доводи представника позивача про те, що відповідач ухилився від виконання своїх обов'язків з повернення суми вкладів, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки доказів наявності грошових коштів за вказаним вище договором банківського вкладу позивачем суду надано не було, а надана до матеріалів справи довідка (а.с. 7) є неналежним доказом, яким б підтверджувався розмір суми вкладів та процентів на теперішній час.

За таких обставин підстави для стягнення суми вкладу відсутні, проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з позивача на користь апелянта сплачений останнім судовий збір при подачі апеляційної скарги в сумі 7579 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 7579 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова