Справа № 2-8/13 Головуючий у І інстанції Заріцький С.М.
Провадження № 22-ц/780/24/17 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 38 24.05.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів Данілова О.М.., Сержанюка А.С.

Секретар - Бобко О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , 14-ої Київської державної нотаріальної контори , третя особа приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Людмила Андріївна , КП Київської обласної ради «Вишгородське БТІ» про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину , зобов»язання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У січні 2010 року позивачі звернулася в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що порушено їх права при оформленні права на спадковий будинок, що залишився після смерті ОСОБА_7., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Як зазначає позивач ОСОБА_8, вона 09 листопада 2009 року дізналася від КП Київської обласної ради « Вишгородське БТІ» ,що дублікат технічного паспорту на будинок, виданий на ім.»я ОСОБА_5

ОСОБА_5 отримала 03 травня 2007 року свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок за адресою ; АДРЕСА_1 , після смерті свого чоловіка ОСОБА_9.

Позивач вважає,що свідоцтво видане з порушенням діючого законодавства , оскільки вона є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7, якому цей будинок належав.

Позивач зазначає,що у свідоцтві зазначено ,що будинок належав ОСОБА_9 на підставі договору дарування, посвідченого нотаріусом 31 жовтня 1995 року дублікат якого виданий 19 квітня 2007 року , і вважає що дублікат договору дарування не є належним документом для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом 03 травня 2007 року видане ім.»я ОСОБА_5, скасувати реєстровий запис від 03 травня 2007 року №; 3-1245, скасувати реєстровий запис від 31 жовтня 1995 року № 4142 , скасувати реєстровий запис від 19 квітня 2007 року № 3250, , зобов»язати КП Київьскої обласної ради « Вишгородське БТІ» анулювати( вилучити) з Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності за номером запису № 361 в книзі №3, об»єкт будинок за адресою ; АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_5 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25 квітня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права , постановити нове рішенням, яким задовольнити позов . В апеляційній скарзі посилалася на неповне з»ясування судом обставин , що мають значення для вирішення справи ,що висновки суду не відповідають обставинам справи , судом не взято до уваги її доводи , крім того зазначає,що рішення постановлено суддею, помноження якого припинилася 18 квітня 2013 року , у зв.»язку із його звільненням Постановою Верховної Ради України .

Відповідач ОСОБА_4 апеляційну скаргу на рішення суду не подавав .

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до ст.ст.74,76,77 ЦПК України сторони були повідомлені про день та час розгляду справи за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни місяця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило, заяв про причини неявки в судове засідання від відповідачів до апеляційного суду не надходило, а тому підстави ,вважати причини неявки сторін до суду поважними , відсутні.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» N 7, від 30 травня 2008 року відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Законом прямо не встановлюються підстави визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Буквально відповідно до ст. 1301 ЦК України підставою визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним є відсутність у особи , якій воно видане , права на спадкування .

При оформлені права на спадщину нотаріус зобов'язаний вчинити ряд нотаріально-процесуальних дій, відповідно до порядку встановленого п. п. 205-238 Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України". Нотаріус зобов'язаний: встановити факт смерті спадкодавця, час та місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом або за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину та приналежність цього майна спадкодавцю, претензії кредиторів, заяви відказоодержувачів про відмову від заповідального відказу та здійснює інші дії з нотаріального провадження, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. В результаті аналізу всіх поданих документів при наявності достатніх підстав нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину.

Вищезазначене не стосується випадків розгляду і вирішення справи неповноважним судом; участі в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу (п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК). Дані обставини є безумовною підставою для скасування рішення суду незалежно від того, чи вплинули вони на правильність вирішення справи, оскільки йдеться про вихід судом або суддею за межі своїх повноважень, що є прямим порушенням ч. 2 ст. 6 Конституції України. Вказані положення ЦПК кореспондують з нормами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року щодо права кожного при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд може визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину тільки у разі, якщо буде встановлено, що особа, якій видане свідоцтво не мала права на спадкування або у разі порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб .

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України , суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів , що виникають із цивільних , житлових , земельних , сімейних , трудових відносин .

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права , чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам ,визначеним законодавством є підставою для відмови у позові

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5, як дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 , є спадкоємцем першої черги.

Державним нотаріусом 14-ї Київської нотаріальної контори Палагутою O.A. 03 травня 2007 року ( т.1 а.с. 11) було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на спадкове майно , яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1. Житловий будинок належав померлому на підставі договору дарування від 31 жовтня 1995 року .

Договір дарування від 31 жовтня 1995 року є чинним ( т. а.с. 38-44) .

Як видно із матеріалів справи , ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року ( т.1 а.с. 14).

Спірний будинок не входив до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, оскільки був подарований останнім ОСОБА_9

Позивачі не відносяться до спадкоємців першої черги майна померлого ОСОБА_9, тому свідоцтво про право на спадщину за законом , видане ОСОБА_5 як спадкоємцеві першої черги (дружини спадкодавця) у відповідності з вимогами статті 1261 ЦК України.

Суд першої інстанції , постановляючи рішення, не вказав жодної правової підстави для скасування свідоцтва про право на спадщину виданого на ім.»я ОСОБА_11, відповідно до ст.. 60 ЦПК України , позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог і судом не встановлено , що ОСОБА_11 не мала права на спадкування і що виданим свідоцтвом порушуються права ОСОБА_12 . Посилання ОСОБА_12 про неможливість користування своїм майном і у зв»язку із цим необхідності виділу його частки із майна ,що є у спільній частковій власності у натурі є безпідставними . Позивач є власником 7/9 частин квартири незалежно від того кому належать інші 2/9 частини квартири і на підставі якого документу, які самі по собі не зачіпають його інтереси і ніяким чином не можуть обмежити або порушувати його права.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду.

Разом з тим, як видно із Постанови Верховної Ради України від 18 квітня 2013 року № 219 -У11 , суддя Вишгородського районного суду Київської області Заріцький С.М. звільнений з посади суддя за власним бажанням

Відповіднго до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

( Пункт 4 частини першої статті 309 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2453-VI від 07.07.2010 - зміни щодо здійснення повноважень Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вводяться в дію після початку діяльності Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - з 1 листопада 2010 року )

Відповідно до ч.4 ст. 109 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року ( в редакції ,що діяла на час винесення рішення ) суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Впраховуючи ,що на час винесення рішення , повноження судді припинились , дані обставини є безумовною підставою для скасування рішення суду незалежно від того, чи вплинули вони на правильність вирішення справи, оскільки йдеться про вихід судом або суддею за межі своїх повноважень, що є прямим порушенням ч. 2 ст. 6 Конституції України. Вказані положення ЦПК кореспондують з нормами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року щодо права кожного при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст, 303,307,309, 313-315,316,319 ЦПК України . колегія суддів ,-

В и р і ш и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 квітня 2013 року - скасувати. Ухвалити у справі нове рішення .

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , 14-ої Київської державної нотаріальної контори , третя особа приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Людмила Андріївна , КП Київської обласної ради «Вишгородське БТІ» про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину , зобов»язання вчинити певні дії. - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді