Справа № 367/5003/15-ц Головуючий у І інстанції Кухленко Д. С.
Провадження № 22-ц/780/2825/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 24.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

24 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Данілова О.М., Суханової Є.М.

секретар: Бобко О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

встановила:

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 зверулася до суду із вказаною заявою.

Зазаначала, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-і особи: виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області, реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції про визнання договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок.

У звязку з цим просила в порядку забезпечення позову накласти арешт на будинок № 29 по вул. Натана Рибака в м. Ірпінь Київської області.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2015 року заяву задоволено.

Накладено арешт на будинок №29 по вул. Натана Рибака в м. Ірпінь Київської області до розгляду справи № 367/5003/15-ц по суті.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є право на житловий будинок, на який і було накладено арешт в межах забезпечення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити виконання рішення суду неможливим, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення заяви позивача. При цьому судом врахована співмірність заявлених вимог та вартість майна, можливе відчуження на користь третіх осіб. Тому доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості вжиття заходів забезпечення позову та щодо неспівмірності вартості майна, на яке накладено арешт з предметом позову, оцінюються колегією суддів критично.

Твердження апелянта щодо порушення судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст.. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Мережко

Судді О.М. Данілов

ОСОБА_6