Справа № 369/5630/17
Провадження № 2/369/2754/17
11.10.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.
при секретарі Водала А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,
У травні 2017 року позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «СК «Уніка» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 24.06.2015 року між ОСОБА_3 «СК «Уніка» та ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування № 370005/4002/0000358, відповідно до умов якого застраховано автомобіль «Renault Clio», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
03.04.2016 року в м. Києві по просп. Броварський, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля застрахованого під керуванням водія ОСОБА_4, а також автомобіля «Mercedes Benz 312D» під керуванням ОСОБА_1.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Renault Clio», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля склала 56 076, 08 грн..
На підстав договору страхування потерпілому ОСОБА_4 було відшкодовано витрати на ремонт автомобіля в сумі 50 357, 69 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 016622 від 16.05.2016 року.
Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 28.04.2016 року був визнаний ОСОБА_1.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_3 «СК «Уніка» просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 «СК «Уніка» суму страхового відшкодування в розмірі 50 357, 69 грн. та понесені судові витрати.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 «СК «Уніка» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Оскільки представник позивача у поданому до суду клопотанні не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Судом встановлено, що 24.06.2015 року між ОСОБА_3 «СК «Уніка» та ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування 370005/4002/0000358, відповідно до умов якого застраховано автомобіль «Renault Clio», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
03 квітня 2016 року, приблизно о 10 год. 15 хвилин, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz», д.н.з. ВМ 5061АІ, рухався по Броварському проспекту, в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Clio», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
04.04.2016 року до ОСОБА_3 «СК «Уніка» із заявою звернувся ОСОБА_4 про настання події 03.04.2016 року та подачею всіх необхідних документів для виплати страхового відшкодування.
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 03-27/04 від 27.04.2016 року вартість відновлювального ремонту складає 56 076, 08 грн.
На підставі вищевикладених документів ОСОБА_3 «СК «Уніка» виконуючи умови договору страхування сплатило відшкодування згідно рахунку сумит 50 357, 69 грн., шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «Арма Моторс», що підтверджується платіжним дорученням № 016622 від 16.05.2016 року.
Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок настання страхового випадку ОСОБА_3 «СК «Уніка» сплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 50 357, 69 грн. за договором добровільного страхування, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений застрахований автомобіль «Renault Clio», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.
Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).
У зв'язку з виплатою страхового відшкодування позивач ОСОБА_3 «СК «Уніка» набув прав кредитора за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, щодо ОСОБА_1, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування.
Оскільки в судовому порядку було встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження застрахованого транспортного засобу, а також чинним законодавством України передбачене право страховика звернутися до винної особи про стягнення шкоди в порядку регресу, суд дійшов висновку, що вимога позивача ОСОБА_3 «СК «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 «СК «Уніка».
Керуючись п.п. 2, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст. 6, 22, 29, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 993, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 88, 213, 215, 218, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Н.С.Пінкевич