Ухвала іменем україни 17 травня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Коротуна В.М., суддів: Євтушенко О.І., Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи: ОСОБА_4, Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України», первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців», про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогул, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року, рішення апеляційного суду м. Києва від

16 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він з 24 жовтня 2014 року працював на посаді директора авіакомпанії «Украерорух» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Зазначав, що наказом від 10 серпня 2015 року йому було оголошено догану на підставі службових записок начальника відділу кадрів про порушення ним порядку оформлення відряджень в авіакомпанії, вимог КЗпП України та Правил внутрішнього трудового розпорядку, зокрема у зв'язку з виходом працівників авіакомпанії на роботу в надурочний час. 14 серпня 2015 року його було звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Вважав, що наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим та незаконним, оскільки він не мав можливості надати свої пояснення по службових записках, які стали підставою для оголошення йому догани, відповідачем було порушено порядок та строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення з роботи не було погоджено з профспілкою.

При цьому протиправною поведінкою відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у позбавленні його єдиного джерела доходів, неможливості утримувати та забезпечувати себе і свою родину, відчутті невпевненості у майбутньому, постійному нервовому напруженні, а також дискредитації його перед колективом,

Беручи до уваги зазначене, просив визнати незаконними та скасувати накази від 10 серпня 2015 року, яким йому за порушення трудової дисципліни оголошено догану, та від 14 серпня 2015 року, яким його було звільнено з роботи, поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дня звільнення по день ухвалення рішення, включаючи період з 14 серпня

2015 року по 09 вересня 2015 року, у розмірі 33 334 грн 92 коп., на відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 вересня

2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ т.в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 10 серпня 2015 року № 391/о «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_3, директору авіакомпанії «Украерорух», за порушення трудової дисципліни оголошено догану.

Визнано незаконним наказ т.в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 14 серпня 2015 року № 401/о «Про звільнення ОСОБА_3.», яким ОСОБА_3, директора авіакомпанії «Украерорух», звільнено з роботи 14 серпня 2015 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, положенням «Про авіакомпанію «Украерорух» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України», відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді директора авіакомпанії «Украерорух» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 14 серпня 2015 року.

Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 33 334 грн 92 коп., 2 000 грн моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника

ОСОБА_3 - ОСОБА_6, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із поданими запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем незаконно було застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани з порушенням строків застосування стягнення та за виконання роботи, яка не входила до його обов'язків. При цьому враховуючи, що зазначений наказ про оголошення догани був підставою для звільнення ОСОБА_3, таке звільнення не може вважатись законним. Достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 внаслідок зазначених порушень відповідачем трудового законодавства, суд вважав грошову суму у розмірі 2 000 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 було допущено систематичне невиконання своїх обов'язків, за що до нього було застосовано заходи дисциплінарного стягнення, які не дали позитивних результатів, а тому його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України здійснено з дотриманням трудового законодавства. Вимоги про відшкодування моральної шкоди суд вважав недоведеними.

Колегія суддів не може погодитися із висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Судами встановлено, що наказом в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 24 жовтня

2014 року № 551/о ОСОБА_3 прийнято на роботу до авіакомпанії «Украерорух» з 27 жовтня 2014 року на посаду директора з посадовим окладом 20 940 грн на місяць.

Наказом т.в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 10 серпня 2015 року № 391/о «Про застосування дисциплінарного стягнення» ОСОБА_3, директору авіакомпанії «Украерорух», за порушення трудової дисципліни, а саме порушення вимог розпорядження від 12 липня 2012 року № 25 «Про затвердження положення про відрядження та надання авансового звіту»,

ст. ст. 50 - 52, 61, 64, 70, 71 КЗпП України, розділу 8 положення «Про авіакомпанію «Украерорух» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України», на підставі ст. 147 КЗпП України оголошено догану.

Наказом т.в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 14 серпня 2015 року № 401/о «Про звільнення ОСОБА_3.» ОСОБА_3, директора авіакомпанії «Украерорух», звільнено з роботи 14 серпня 2015 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, положенням «Про авіакомпанію «Украерорух» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України», за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП Українитрудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Судом встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_3 з роботи стало застосування до нього стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді догани за порушення трудової дисципліни (наказ

від 10 серпня 2015 року № 391/о), а також наказ Державної авіаційної служби України від 14 серпня 2015 року № 504 «Про обмеження дії сертифіката схвалення № UA.145.0054 організації з ТО «Державне підприємство з обслуговування повітряного руху України».

Відповідно до ст. 147 КЗпП Україниза порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з положеннями ст. 148 КЗпП Українидисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

За приписами ч. 1 ст. 149 КЗпП Українидо застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст. 149 КЗпП України).

Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені

ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Судами встановлено, що підставою для винесення наказу від 10 серпня 2015 року № 391/о «Про застосування дисциплінарного стягнення» стали службові записки начальника відділу кадрів Устименко М.М. від 28 липня 2015 року № 3.3.40-505 та від 06 серпня 2015 року №3.3.40-514, пояснення директора авіакомпанії «Украерорух» ОСОБА_3

Із службової записки начальника відділу кадрів Устименко М.М. від

28 липня 2015 року № 3.3.40-505 вбачається, що вкрай незадовільно забезпечується планування та оформлення відряджень особового складу авіакомпанії, як наслідок, невчасно забезпечуються коштами для здійснення поточних витрат під час відрядження працівники авіакомпанії.

Відповідно до службової записки начальника відділу кадрів Устименко М.М. від 06 серпня 2015 року № 3.3.40-514 останньою були відібрані пояснення працівників авіакомпанії про роботу у вихідний день 01 серпня

2015 року.

Враховуючи, що в наказі про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани не зазначено, в чому конкретно полягали порушення трудового законодавства, допущені ОСОБА_3, доказів виходу працівників на роботу в надурочний час та виконання ОСОБА_3 повноважень щодо відряджень працівників авіакомпаній з порушенням своїх посадових обов'язківсуду не надано, при цьому накази про відрядження працівників авіакомпанії були видані з січня 2015 року, а дисциплінарне стягнення було накладено лише 10 серпня 2015 року, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання наказу від

10 серпня 2015 року № 391/о «Про застосування дисциплінарного стягнення» незаконним.

Суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув, не перевірив обставин притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності згідно із наказом від 10 серпня 2015 року № 391/о, строків накладення дисциплінарного стягнення, а також наявності в його діях порушень трудової дисципліни та посадових обов'язків.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив підставою для звільнення ОСОБА_3 за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, наказ Державної авіаційної служби України № 504 від

14 серпня 2015 року «Про обмеження дії сертифіката схвалення

№ UA.145.0054 організації з ТО «Державне підприємство з обслуговування повітряного руху України». Однак зі змісту вказаного наказу не вбачається, що саме ОСОБА_3 є винним в обмеженні дії сертифіката схвалення, при цьому судом не було перевірено обставин, за яких було обмежено дію даного сертифіката, та не встановлено допущених порушень з боку ОСОБА_3

Відповідно до положень чинного законодавства для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідні такі умови: 1) належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; 2) невиконання трудових обов'язків повинно мати систематичний характер; 3) до працівника повинні були вже застосовуватись протягом року заходи дисциплінарного стягнення.

При цьому при застосуванні п. 3 ст. 40 КЗпП України важливе значення має не кількість застосованих до працівника стягнень, а ступінь тяжкості проступку, заподіяна ним шкода та обставини, за яких вчинено правопорушення.

Враховуючи, що підставою для звільнення ОСОБА_3 за п. 3 ст. 40 КЗпП України був наказ від 10 серпня 2015 року № 391/о, який законно та обґрунтовано визнаний судом першої інстанції незаконним, а також наказ Державної авіаційної служби України від 14 серпня 2015 року № 504 «Про обмеження дії сертифіката схвалення № UA.145.0054 організації з ТО «Державне підприємство з обслуговування повітряного руху України», згідно з яким не встановлено вини ОСОБА_3 в обмеженні дії сертифіката схвалення чи порушення останнім трудової дисципліни та посадових обов'язків, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання наказу про звільнення ОСОБА_3 за

п. 3 ст. 40 КЗпП України незаконним.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку та скасуванні рішення суду першої інстанції зазначеного не врахував та прийшов до помилкового висновку про наявність систематичності порушень трудового законодавства у діях ОСОБА_3 та наявності підстав для звільнення його за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Законним та обґрунтованим є також висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої вказаними вище порушеннями трудових прав позивача. При цьому, визначаючи розмір такого відшкодування, суд врахував ступінь моральних страждань ОСОБА_3, втрату його звичних життєвих зв'язків, що вимагало від останнього додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до скасування рішення суду першої інстанції, ухваленого згідно із законом, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 343 - 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року скасувати, залишити в силі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

О.В. Попович