АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3073/17 Головуючий 1 інст. - Євтіфієв В.М.
Справа № 642/7367/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
У Х В А Л А

іменем України

24 травня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

-Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Каплаух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: орган опіки та піклування Шевченківської селищної ради Харківської області про встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 23 лютого 2017 року про залишення її заяви без розгляду, вважаючи її незаконною та необгрунтованою, та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 зазначає, що суд першої інстанції зробив невірний висновок про те, що в її заяві про встановлення факту материнства вбачається спір про право, який є предметом позовного провадження, так як в дійсності вона не заявлає нематеріальної (матеріальної) вимоги до іншої особи і в її заяві не міститься даних про розбіжність правових інтересів в правовідносинах заявника та зацікавленої особи.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскарженої ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Постановляючи 23.02.2017 року ухвалу про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції посилався на ст.ст. 121, 122, 125, 139 СК України, ч.2 ст.16 ЦК України, ч.6 ст.235 ЦПК України і вказував, що в заявлених ОСОБА_3 вимогах про встановлення факту материнства відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається спір про право, що є предметом розгляду позовного провадження, а відтак, її заява, згідно вимог ч.6 ст.235 ЦПК України, підлягає залишенню без розгляду.

Однак з такою ухвалою колегія суддів погодитися не може у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи і порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Стаття 139 СК України передбачає, що жінка, яка записана матір'ю дитини, може оспорити своє материнство. Жінка, яка вважає себе матір'ю дитини, має право пред'явити позов до жінки, яка записана матір'ю дитини, про визнання свого материнства. Оспорювання материнства не допускається у випадках, передбачених частинами другою та третьою статті 123 цього Кодексу. До вимоги про визнання материнства встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися, що є матір'ю дитини.

Разом з тим, заява ОСОБА_3 не містить даних про існування ознак спору у ОСОБА_3 з іншою жінкою щодо материнства.

Згідно поданої до суду заяви ОСОБА_3, підставою звернення до суду є та обставина, що у неї, ОСОБА_3 (до шлюбу - ОСОБА_3), виникли перешкоди у оформленні опіки над її повнолітнім сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом дитинства у зв'язку з ураженням ЦНС, обумовлені тим, що у виданому Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області паспорті НОМЕР_1 на її імя вона зазначена як «ОСОБА_3», а у виданому відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова 03.09.1996 року свідоцтві НОМЕР_2 свідоцтві про народження сина ОСОБА_5 в графі «Батьки» вона записана як ОСОБА_3, тобто мається розбіжність у одній букві в написанні її імені.

Отже, суд першої інстанції при постановленні ухвали 23.02.2017 року про залишення заяви ОСОБА_3 неправильно застосував норми матеріального права і дійшов до помилкового висновку про наявність спору про право.

За таких обставин оскаржена заявником ухвала суду підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Разом з тим, заявнику необхідно визначитися, а суду з огляду на вимоги ст.235 ЦПК України, сприяти у з'ясуванні тих обставин, які мають значення для вирішення справи у відповідності із законом.

Зокрема, необхідно з'ясувати обставини, передбачені ст.258 ЦПК України з урахуванням передбаченої ст.259 ЦПК України мети встановлення певного факту, встановлення якого у передбаченому законом порядку є належним способом усунення перешкод у реалізації заявником права на вирішення питання про встановлення опіки та інших питань здійснення цивільних прав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.п.3,4 ст.311, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно вимог ст.324 ЦПК Українги, не підлягає.

Головуючий суддя - П.В. Кісь

Судді: О.А.Кружиліна

О.М. Хорошевський