Справа №752/4990/16-ц
Провадження № 2/752/637/17
Іменем України
14.04.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Колдіної О.О.
з участю секретаря - Овдій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , треті особи: Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , яка виступає в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про виселення,
в с т а н о в и в:
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення з будівлі № 69 військового містечка № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що військовій частині НОМЕР_1 від Київського квартирно-експлуатаційного управління ЗС України передано в експлуатацію військове містечко АДРЕСА_2 , у тому числі будівлю № 69.
Позивач посилається на те, що будівля № 69 військового містечка № НОМЕР_2 була самоправно зайнята військовослужбовцями та членами їх сімей, у тому числі ОСОБА_1 , без наявності відповідно спеціального дозволу від квартирно-експлуатаційного органу на проживання в спеціально пристосованій казармі.
Оскільки в добровільному порядку відповідач не звільняє приміщення будівлі № 69 позивач просить відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України в судовому порядку прийняти рішення про його виселення, посилаючись на те, що подальше проживання сімей військовослужбовців в даній будівлі перешкоджає створенню необхідних умов для виконання покладених на військову частину функцій та завдань, пов`язаних з державною таємницею.
Представник позивача в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги та обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, зазначаючи про те, що відповідач з сім`єю самоправно займає приміщення казарми № 69 в військовому містечку № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 без наявності спеціального дозволу, а тому повинен бути виселений.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що військова частина НОМЕР_1 не є належним позивачем у даній справі, оскільки будівля казарми не перебуває на балансі військової частини. Крім того, відповідач зазначив, що на час його заселення на підставі рішення командира військової частина НОМЕР_3 норми наказу № 737 не діяли, та наявність спеціального дозволу квартирно-експлуатуючого органу не передбачалась, а тому його заселення не є самоправним.
Представник третьої особи Київського квартирно-експлуатаційного управління просила позовні вимоги задовольнити та зазначила, що на час розгляду справи питання щодо видачі спеціального дозволу військовослужбовцям, які проживають в будівлі АДРЕСА_3 не вирішено.
Третя особа ОСОБА_2 , яка виступає в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилась, подавши клопотання про розгляд справи у її відсутність.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином.
Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що військовій частині НОМЕР_1 відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України , генерального штабу Збройних Сил Україн від 10.06.2015 р. № Д-322/1/18дск, від Київського квартирно-експлуатаційного управління 01.09.2015 р. передано в експлуатацію військове містечко № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
На території військового містечка знаходиться будівля № НОМЕР_4 , що є приміщенням казарми в якій проживають військовослужбовці та члени їх сімей.
Казарми - будівлі, розташовані на територіях військових містечок, які переобладнані для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в органах місцевого самоврядування як об`єкти житлового фонду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 був поселений до приміщення казарми № 69 на території військового містечка № НОМЕР_2 на підставі дозволу командира військової частини НОМЕР_3 в експлуатації якої перебувало дане військове містечко, та в складі якої проходив службу відповідач.
Зазначений порядок поселення відповідав вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. N 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», відповідно до якої службові житлові приміщення надавались військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби, і діяв до прийняття 30.11.2011 р. наказу Міністра оборони України № 737 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, та не потребував спеціального дозволу, а тому посилання позивача на відсутність спеціального дозволу у відповідача на поселення в казарму є безпідставним.
Місце для проживання в казармах надається військовослужбовцям на час проходження служби в цьому населеному пункті.
На час розгляду справи відповідач проходить службу на посаді заступника начальника відділу особового складу та стройового Військового інституту Київського національного університету імені Т.Шевченка і перебуває на квартирному обліку в гарнізоні міста Києва та в Військовому інституту Київського національного університету імені Т.Шевченка з 14.09.2005 р.
Згідно з наказом Міністра оборони України № 737 військовослужбовці офіцерського складу, а також особи рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та особи, звільнені з військової служби в запас або відставку, які проживають у казармах і переобладнаних будівлях, укладають з балансоутримувачем переобладнаної будівлі (казарми) договір на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. У разі відсутності приладів обліку енергоносіїв, тепла та води у договорі відображаються норми їх споживання як для гуртожитку у цьому населеному пункті.
Як встановлено судом 17.02.2016 р. між Київським квартирно-експлуатаційним управлінням та ОСОБА_1 був укладений Договір про відшкодування вартості отриманих послуг з постачання холодної води і водовідведення, централізованого опалення, електричної енергії та з вивезення твердих побутових відходів, на підставі якого відповідач здійснює оплату зазначених послуг, що підтверджується відповідними квитанціями і спростовує посилання позивача на те, що військовослужбовці, які мешкають в приміщенні будівлі № 69 (казарми) не сплачують за комунальні послуги.
Наказом Міністра оборони України № 737 передбачені підставі для звільнення військовослужбовцями та членами їх сімей приміщень казарми, в якому вони проживали, а саме: у разі направлення на навчання до військових навчальних закладів з виключенням зі списків військових частин, У разі переміщення військовослужбовця по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, в разі надання службового жилого приміщення, отримання жилого приміщення для постійного проживання, придбання в межах гарнізону жилого приміщення для постійного проживання або вибуття для виконання службових обов`язків за кордон разом з членами сім`ї.
Зазначені обставини, що є підставами для звільнення приміщення казарми у даній справі відсутні.
Крім того, відповідно до п.6.11 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями підлягають виселенню з казарми без надання іншого жилого приміщення особи в разі, якщо вони систематично руйнують, або пошкоджують приміщення в казармі, або використовують його не за призначенням, або створюють умови, які унеможливлюють проживання інших осіб у цій казармі.
У разі якщо особа, звільнена з військової служби, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України, вона підлягає виселенню з казарми з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством, незалежно від вислуги років у календарному обчисленні.
Підлягають виселенню з казарми без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу, і колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, а також особи, які підпадають під підстави, передбачені статтею 116 Житлового кодексу Української РСР.
Як зазначалось судом вище, в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження посилання позивача на те, що відповідач зайняв приміщення казарми АДРЕСА_4 на території військового містечка № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 самоправно, а тому в даному випадку, положення ст.116 ЖК України не можуть бути застосовані.
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, в зв`язку з відсутністю підстав, передбачених ст.116 ЖК України, суд вважає, що відповідач не підлягає виселенню без надання іншого службового житлового приміщення.
Крім того, відповідно до 6.13 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями усі спори щодо виселення вирішуються в судовому порядку. Здійснення представництва в судових органах покладається на орган, на балансі якого перебуває казарма.
Приміщення казарми АДРЕСА_4 на території військового містечка № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 перебуває на балансі Київського квартирно-експлуатаційного управління і лише передано в експлуатацію військовій частині НОМЕР_1 , а тому, на думку суду, військова частина не є належним позивачем у даному спорі.
З огляду на зазначені обставини, зважаючи на те, що судом не встановлені обставини, передбачені ст.116 ЖК України при заселенні відповідача, а також, беручи до уваги те, що до суду з позовом про виселення звернулась особа, яка не є балансоутримувачем приміщення казарми № 69 на території військового містечка № НОМЕР_2 , суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , треті особи: Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , яка виступає в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про виселення відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя