_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1278/16-ц
Провадження № 6/520/243/17
УХВАЛА

18.05.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за поданням головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржнику ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2017 року до Київського районного суду міста ОСОБА_1 надійшло подання головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржнику ОСОБА_2, до виконання зобовязань, покладених на неї рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_1 по справі №520/1278/16-ц від 26.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 147588 гривень 25 копійок.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 06.04.2017 року відкрито провадження по справі на підставі вказаного подання державного виконавця та призначено судове засідання.

У судовому засіданні державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області подання підтримав та просив суд задовольнити.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста ОСОБА_1 перебувала цивільна справа №520/1278/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

За наслідком розгляду справи, 26 квітня 2016 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в загальному розмірі 147588 гривень 25 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію понесених позивачем судових витрат в розмірі 1475 гривень 88 копійок. Рішення суду набрало законної сили 10.05.2016 року.

26.05.2016 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 на вимогу стягувача ОСОБА_3 видано виконавчий лист №520/1278/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 147588 гривень 25 копійок.

30.05.2016 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №5129665, з примусового виконання виконавчого листа №520/1278/16-ц, виданого 26.05.2016 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 147588 гривень 25 копійок.

Вказану копію постанови державного виконавця Ямпольською Н.А. було отримано 09.09.2016 року, що підтверджується відповідним записом на супровідному листі за підписом ОСОБА_2

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за №60707700 від 06.06.2016 року, сформованої за запитом державного виконавця Алієвим А.Т., державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить ? частка квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину, р.№3-4342, 16.12.2008, Третя Одеська державна нотаріальна контора.

13.07.2016 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 в рамках виконавчого провадження ВП №5129665 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

З виконавчого листа вбачається, що ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_2, яка також є зареєстрованою адресою її місця мешкання, що підтверджується відповідною довідкою наявною в матеріалах цивільної справи №520/1278/16-ц, а.с.19.

З наданого до суду акту державного виконавця від 19.08.2016 року засвідчено, що за виходом за адресою мешкання боржника ОСОБА_2, майно та кошти належні боржнику на які можливо звернути стягнення з метою погашення заборгованості не виявлені.

З наданих до суду документів вбачається, що державним виконавцем вживались заходи примусового виконання рішення, надавались запити, згідно з якими встановлено, що за ОСОБА_2: транспортні засоби не зареєстровані; на обліку в ПФУ боржник не перебуває; пенсію не отримує; інформація щодо сум доходу нарахованого податковим агентом на користь платника податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; інформація про рахунки в банках та інших фінансових установах до ДПС України від фінансових установ не надходила.

Державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності ? частка квартири АДРЕСА_1, однак також було встановлено, що у вказаній квартирі зареєстрована малолітня дитина, тому дії зі звернення стягнення на вказану квартиру не проводились, оскільки можуть порушити права та інтереси малолітньої дитини.

З наданих до суду документів, також встановлено, що ОСОБА_2 23.08.2016 року зверталась до державного виконавця з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, з якими в свою чергу надалі була ознайомлена 09.09.2016 року.

ОСОБА_2 у вказаній заяві повідомила державного виконавця, що копію рішення Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 26.04.2016 року не отримувала, має намір звернутись до суду з заявою про отримання копії рішення суду, яке в подальшому має намір оскаржити.

Копію вказаного рішення суду ОСОБА_2 отримала 03.10.2016 року, що підтверджується наявним в матеріалах цивільної справи №520/1278/16-ц поштовим повідомленням про вручення судової повістки.

Суд зазначає, що Київським районним судом міста ОСОБА_1 26.04.2016 року по справі №520/1278/16-ц було постановлено саме заочне рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

З матеріалів цивільної справи №520/1278/16-ц вбачається, що ОСОБА_2 після отримання вказаної копії рішення по цій справі, до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду не зверталась, апеляційну скаргу на рішення суду не надавала, цивільна справа перебуває в Київському районному суді міста ОСОБА_1, рішення суду набрало законної сили 10.05.2016 року.

В матеріалах виконавчого провадження також міститься заява ОСОБА_2 від 16.09.2016 року, в якій боржниця просить державного виконавця звернутись до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Частиною 1 статті 373 ЦПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

Тобто чинним законодавством України, передбачене порядок встановлення розстрочки або відстрочення виконання рішення суду, яке розглядається судом саме за заявою сторони виконавчого провадження, державний виконавець не наділений правом на звернення з такою заявою до суду.

З матеріалів цивільної справи №520/1278/16-ц вбачається, що ОСОБА_2 після отримання вказаної копії рішення по цій справі, з заявою про розстрочення або відстрочення виконання рішення суду до суду не зверталась.

Згідно з ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема: 19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Боржник зобовязаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з узагальненнями Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відтак, право державного виконавця на звернення із поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розвязання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

У відповідності до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобовязання.

Відповідно дост.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З урахуванням вищевикладеного, та з урахуванням того, що рішення Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 26.04.2016 року, набрало законної сили, є обовязковим для виконання, копія якого була отримана боржником ОСОБА_2, рішення суду оскаржено боржником не було, на підставі рішення суду було видано виконавчий лист, який на цей час перебуває на примусовому виконанні в державній виконавчій службі, виконавче провадження відкрито, про яке боржнику ОСОБА_2 відомо, з виконавчим провадження боржник ознайомлена, державним виконавцем здійсненні дії по виявленню майна та встановлення доходів боржника, однак які в свою чергу відсутні, боржник будучи повідомленим про виконавче провадження в добровільному порядку рішення суду не виконала, жодних дій на цей час не здійснює для погашення заборгованості, та з урахуванням усіх обставин в сукупності, суд вважає, що боржник саме ухиляється від виконання рішення суду.

Крім того слід зазначити, що згідно з ч.1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі - Європейського суду) та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі «СОВТРАНСАВТО-ХОЛДИНГ» проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів («Брумареску проти Румунії»).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу (перше рішення стосовно Росії: «Бурдов проти Росії». Комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 тощо).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (див. серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

На підставі вищевикладеного та встановлених обставин, з урахуванням того, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, суд вважає подання державного виконавця обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, та є необхідність тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, боржнику ОСОБА_2, до виконання зобовязань, покладених на неї рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_1 по справі №520/1278/16-ц від 26.04.2016 року, на підставі якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 147588 гривень 25 копійок.

Керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржнику ОСОБА_2 - задовольнити.

Тимчасово обмежити боржнику ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України (без вилучення паспортного документу) до виконання зобовязань, покладених на неї рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_1 по справі №520/1278/16-ц від 26.04.2016 року, на підставі якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 147588 (сто сорок сім тисяч пятсот вісімдесят вісім) гривень 25 (двадцять пять) копійок.

Копію ухвали для відома направити стягувачеві, боржникові, державному виконавцю Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області.

Копію ухвали, після набрання законної сили, направити для виконання до Державної прикордонної служби України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 30).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий Калініченко Л. В.