Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/954/17

29 травня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Флоряк Д.В.,

секретаря Буратчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Надвірна справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15337,46 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 19.02.2014 року між ПАТ ПриватБанк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач взяв на себе зобовязання по поверненню кредиту, сплаті процентів. Однак позичальник ОСОБА_1 умови укладеної угоди не виконує, порушує договірні зобовязання, в звязку з чим виникла заборгованість станом на 10.04.2017 року в загальній сумі 15337,46 грн. і банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідача, а також судових витрат по справі.

Представник позивача в судове засідання подав клопотання, в якому позовні вимоги пітримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, а справу розглянути по суті в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання також подав заяву, в якій заявлений позов визнав, не заперечує проти його задоволення, однак просить зменшити нараховану йому суму пені в звязку з його важким матеріальним становищем, і просить справу розглянути в його відсутність..

Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що згідно договору № б/н, укладеного 19.02.2014 року між ПАТ ПриватБанк та ОСОБА_1, останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 500 грн. на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку становить собою Кредитний договір, про що свідчить підпис позичальника на Анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

У відповідності до умов укладеного договору ОСОБА_1 зобовязаний щомісячно в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитом, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачуючи всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитом. Кошти Кредитної лінії та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються держателем у субєктів господарювання, та зняття готівки, виконання своїх зобовязань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України.

Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 10.04.2017 року ОСОБА_1 порушив умови договору, останній платіж здійснив у травні 2014 року, в звязку з чим заборгованість відповідача по кредитному договору становила загалом 15337,46 грн., з яких:

- по тілу кредиту 494,71 грн.,

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом 10636,20 грн.,

- заборгованість за пенею та комісією 3000.00 грн.,

- штраф (фіксована частина) 500,00 грн.,

- штраф (процентна складова) 706,55 грн.

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той самий час, згідно з пунктами 2.1.1.7.6 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору передбачено застосування пені (комісії) як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань.

Отже, вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення штрафів слід відмовити, оскільки одночасне застосування подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення суперечить вимогам закону.

Будь-яких інших доказів на підтвердження належного виконання взятого на себе зобовязання чи на спростування позовних вимог відповідач суду не представив.

Тому суд, оцінюючи всі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судові витрати по справі, повязані зі сплатою судового збору згідно поданих квитанцій.

На підставі наведеного ст.ст.514, 516, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 174, 197, 209, 213- 216, 218 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жит.с.Пнів, вул. Мозолівка,1, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, інд. номер НОМЕР_1) на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (МФО 305299, , р/р 3111) 14130,91 грн. (чотирнадцять тисяч сто тридцять гривень 91 копійку) заборгованості по кредитному договору від 19.02.2014 року № б/н, яка виникла станом на 10.04.2017 року і яка складається із: тіла кредиту 494,71 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10636,20 грн., заборгованість за пенею та комісією 3000,00 грн.

В решта позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (МФО 305299, ) 1600,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Суддя Флоряк Д.В.