ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5185/17
провадження № 2/753/3967/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Цимбал І.К.,

при секретарі - Кисіль Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА «Страхування» до ОСОБА_2, третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача д є третя особа, про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 вересня 2013 року між ПАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 645а/13к-03, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1.

18 березня 2014 року в м. Києві по вул. Верхня, 5 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «SKODA», державний номерний знак НОМЕР_2, під керування ОСОБА_2 Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу було завдано механічних ушкоджень. Позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 14 987,45 грн.

Враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху відповідачем, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з останнього на його користь виплаченусуму страхового відшкодуванням, в порядку ст. 993, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в позові відмовити, пояснив, що позивач визначив суму страхового відшкодування у розрахунках страхових актів VESKO21082 від 18 липня 2014 року та VESKO 24677 від 28 серпня 2014 року на підставі рахунку-фактури СТО та актів виконаних робіт СТО, однак зазначені документами не є належними доказом визначення суми страхового відшкодування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, а вказують лише на обсяг наданих послуг, їх вартість, визначену згодою сторін. Зазначив, що рахунки № 195400 від 16 липня 2014 року та акти виконаних робіт не можуть слугувати належним та допустимим доказом розміру завданих внаслідок ДТП збитків. В рахунку СТО необґрунтовано збільшено види робіт та супутніх послуг, необхідність проведення яких, не пов'язана з ДТП та необґрунтовано збільшено їх обсяг. Також представник відповідача просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності.

Представниктретьої особив судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що страховик відшкодовує оцінену шкоду, тобто вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу, визначену звітом суб'єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу. Згідно звіту № 207/14 від 8 квітня 2014 року, ФОП ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 становить 4812,52 грн., які були виплачені третьою особою на користь позивача.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

26 вересня 2013 року між ПАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 645а/13к-03, з визначеним строком дії договору - з 26 вересня 2013 рокупо 25 вересня 2016 року,предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1

(а.с. 20-23).

Відповідно ч.1 до ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Згідно постанови Печерського районного суду міста Києва від 3 квітня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. на користь держави (а.с. 6).

Згідно вказаної постанови 18 березня 2014 року о 15 год. 25 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «SKODA», державний номерний знак НОМЕР_2, на вул. Верхній, 5 в м. Києві не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з припаркованим автомобілем «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуваннямОСОБА_5. та пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до частини третьої ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Згідно ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

8 квітня 2014 року суб'єктом оцінюваної діяльності ФОП ОСОБА_4, на замовлення ПАТ «СГ «ТАС», складено Звіт №207/14про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1, яким визначено розмір матеріального збитку, в результаті його пошкодження при ДТП, що складає 4812,52 грн.

18 липня 2014 рокуприватним акціонерним товариством «СК «АХА страхування» складено Страховий акт №VESKO 21082, на підставі якого страхувальнику ОСОБА_3 виплачено страхове відшкодування в розмірі 12 856,75 грн., факт виплати страхувальнику страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням №120964 від 22 липня 2014 року (а.с.5, 9).

28 серпня 2014 року приватним акціонерним товариством «СК «АХА страхування» складено страховий акт №VESKO24677, на підставі якого страхувальнику ОСОБА_3 виплачено страхове відшкодування в розмірі 2130,73 грн., факт виплати страхувальнику страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням №127469 від 29 серпня 2014 року (а.с. 5 зв., 14).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Виходячи з положень частини другої ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом положень ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого.

Виходячи з предмету позовних вимог, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія « АХА Страхування» пред'явило вимоги до ОСОБА_2, як особи винної у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 10174,96 грн., які виплачено страхувальнику на виконання Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 645а/13к-03, посилаючись, як на правову підставу, для відшкодування заподіяних збитків на положення ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Така правова позиція висловлена Верховим Судом України у постанові № 6-2878цс15 від 10 лютого 2016 року та №6-1009цс15 від 24 лютого 2016 року, а в силу положень статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 57, 59 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд приходить до висновку, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» безпідставно пред'явлено вимоги до відповідача ОСОБА_2, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 10174,96 грн., оскільки в розрізі даного спору доведеними є обставини, що страховиком виконано зобов'язання по виплаті страхового відшкодування перед страхувальником -ОСОБА_3, який визнаний страховиком як страховий випадок, розмір виплаченого страхового відшкодування не перевищує ліміт відповідальності страховика, в той же час сам факт виплати страхового відшкодування страховиком за договором майнового страхування не може слугувати безумовною підставою для пред'явлення вимог до особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування понесених витрат по виплаті страхового відшкодування за відсутності доведених обставин щодо недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування потерпілому шкоди, тобто заподіяння збитків, розмір яких перевищує ліміт відповідальності страховика.

Згідно п. 9, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом».

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності».

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «СГ «ТАС», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2, здійснило позивачу виплату матеріальної шкоди в розмірі 4812,52 грн., згідно звіту № 207/14 від 8 квітня 2014 року, складеного ФОП ОСОБА_4, а отже належним чином та в повному обсязі виконало своє зобов'язання за Полісом №АС/3332100 від 30 жовтня 2013 року.

При вирішення даного спору суд враховує, що позивачем не надано докази, які мали підтвердити дійсну вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1.

Виходячи з загального обсягу доказів, які долучено на підтвердження заявлених позовних вимог, суд критично відноситься до наданих позивачем, як доказів на підтвердження розміру завданого матеріального збитку, рахунку № 195400 від 16 липня 2014 року та АВР № 336964 від 26 серпня 2014 року, з яких вбачається, що у рахунок-фактури необґрунтовано включено вартість зняття та встановлення лівої огорожі даху, таким чином збільшено види робіт та супутніх послуг, необхідність яких не пов'язана з ДТП, завищено час необхідний для здійснення ремонту, зокрема: фарбування однієї деталі автомобіля тривало 48 годин, мийка кузова зайняла 6 годин, а мийка кузова та салону зайняла 10 годин.Дані викладені у вказаному рахунку-фактури таакті виконаних робіт є суперечливими та не відповідають дійсним обставинам справи, які стосуються визначення дійсного розміру завданого позивачу матеріального збитку, оскільки з акту технічного огляду транспортного засобу№ 207/14 від 3 квітня 2014 року, вбачається, щобули пошкодження автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1, які не пов'язані з вказаним ДТП, з яких: є деформація даху та пошкодження заднього бамперу, однак в рахунок-фактуру та акті виконаних робіт № 336964 (АВТ Баварія) включені роботи по відновлювальному ремонту вказаних пошкоджень.

Оцінюючи зібрані по справі докази, в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, яка визначена позивачем в розмірі 10174,96 грн., в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, суд не погоджується із заявою представника відповідача, зазначеній в письмових запереченнях, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки дорожньо-транспортна пригоди мала місце 18 березня 2014 року, а з позовом ПАТ «СК «АХА Страхування» звернувся до суду 16 березня 2017 року, що стверджується відміткою ДП «Укрпошти» на конверті (а.с. 28), тобто в межах загального строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України.

В порядку ст. 88 ЦПК України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.3, 979, 988, 993, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 8 , 25, 27 Закону України "Про страхування", ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА «Страхування» до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: