Справа № 524/1991/16-ц
Провадження № 2/524/43/17
11.05.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчук в складі: головуючого судді Кривич Ж.О., при секретарі Коваль Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна, -
До суду звернувся заступник військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 з позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна.
В обґрунтування позову зазначає, що 01.08.214 року ОСОБА_1 призваний Кременчуцьким ОМВК Полтавської області на військову службу за мобілізацією, та направлений для подальшого її проходження до військової частини п/п НОМЕР_2 на посаді подія-заправника у військовому званні солдат.
З 27.10.2014 по 05.11.2014 відповідач перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Кременчуцької першої міської лікарні, а з 03.12.2014 по 09.12.2014 та з 21.01.2015 по 04.02.2015 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні комунального закладу «Лікарня відновного лікування».
ОСОБА_1 у період лікування не повідомив командування військової частини, вчасно у військову частину з лікувального закладу не прибув та не припустив до виконання обов`язків військової служби, як наслідок безпідставно отримував грошове забезпечення на загальну суму 17 456, 75 грн.
Представник позивача ОСОБА_2 , командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 та представник Міністерства оборони України Пономаренко В.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечували.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомляв.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Наказом командира військової частини від 03.08.2014 за № 1 солдата ОСОБА_1 прийнято на військову службу та направлений для подальшого її проходження до військової частини п/п НОМЕР_2 на посаді водія-заправника у військовому званні солдат.
Статтею 12 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (надалі по тексту Статуту) передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
У відповідності до статті 254 Статуту військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.
Згідно відповіді наданої головним лікарем Кременчуцької першої міської лікарні слідчому військової прокуратури Полтавського гарнізону Куцак В. від 17.08.2015 р. за вих. № 1052/31-2, ОСОБА_1 , 1983 року народження знаходився на стаціонарному лікуванні:
-в неврологічному відділенні з 27.10.2014 р. по 05.11.2014 р.;
-в ендокринологічному відділенні з 13.05.2015 р. по 26.05.2015 р.;
-отоларингологічному відділенні з 19.07.2015 р. по 28.07.2015 р. (а.с. 9).
Також старшому слідчому надано відповідь з Комунального медичного закладу «Лікарня відновного лікування» з якої вбачається, що « ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем в/ч пп. НОМЕР_2 , дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні відновного лікування з 03.12.2014 р. по 05.12.2014 р.
06.12.2014 р. без пояснень залишив лікувальний заклад. 09.12.2014 р. виписаний з лікарні за порушення режиму.
Вдруге ОСОБА_1 звернувся до Лікарні відновного лікування 21.01.2015 р. за направленням КЗ «ЦПМСД» № 3, був госпіталізований та перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 21.01.2015 по 04.02.2015.
Як вбачається з відпускного квитка № 62 від 19.02.2015 р. ОСОБА_1 звільнений у щорічну основну відпустку терміном на 15 діб з 19.02.2015 р. по 05.03.2015 р., після закінчення строку відпустки відповідач зобов`язаний з`явитися до військової частини НОМЕР_2 .
У відповідності до статті 262 Статуту у день виписки військовослужбовцеві лікувальним закладом (частиною) видаються відповідні документи, і він самостійно (якщо не прибув супровідник з частини) направляється у військову частину, з якої прибув
Відповідач, порушуючи Статут, не повідомив, вчасно у військову частину із лікувального закладу не прибув та не приступив до виконання обов`язків військової служби, як наслідок отримував безпідставно грошове забезпечення.
Відповідно до листа військової частини НОМЕР_1 № 101 від 16.01.2016, на підставі рішення Директора департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/2/3/650, військова частина п/п НОМЕР_2 перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1
Відповідно до довідки-розрахунку, військової частини НОМЕР_1 у періоди незаконної відсутності ОСОБА_1 на військовій службі останньому нараховано та виплачено грошове забезпечення на загальну суму 17 456, 75 грн.
Пунктом 34.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 260 від 11.06.2008 р. військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Наказом командира військової частини п/п НОМЕР_2 № 18 від 07.03.2015 р. виплата грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 припинена.
Вироком Октябрського районного суду ОСОБА_1 визнано винним за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.
Відповідно до статті 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.
Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, наобхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 майно у вигляді грошового забезпечення на суму 17 456, 75 грн. та судові витрати в розмірі 1378 грн.
Керуючись статтями 215-218 ЦПК України суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги заступника військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 майно у вигляді грошового забезпечення в сумі 17456,75 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя