БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2632/15-ц
Провадження № 2/497/11/17
11 травня 2017 року м. Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря Ковтун О.І.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на утримання дружини під час вагітності і до досягнення дитиною трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В :
Позивачка звернулася до суду 12.11.2015 року з вищеназваним позовом (а.с.1), який згодом декілька разів уточнювала (а.с.14-15, 161-162, 177-178), та просить постановити рішення, яким стягнути на її користь з відповідача аліменти:
- на її утримання у розмірі 3000.00 гривен щомісячно, починаючи з часу окремого проживання, а саме з 01 серпня 2014 року, тобто в період вагітності, та до досягнення сином трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
- на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 (дня народження сина) і досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з відповідачем з серпня 2014 року разом не проживали, оскільки відповідач зневажливо до неї ставився, постійно ображав, не зважаючи на її вагітність, тобто сім`я фактично розпалась. Відповідач ніякої допомоги не надавав и не надає по теперішній час.
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 , який перебуває повністю на її позивачки утриманні. Перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, вона позивачка позбавлена можливості заробляти кошти, та утримувати і себе, і дитину, проте як відповідач продовжує ухилятися від батьківського обов`язку по утриманню дитини.
Справа перебувала у провадженні судді Тимошенко І.В. з 24.11.2015 року (а.с.16).
Відповідач, ОСОБА_3 не погоджуючись з позовними вимогами, звернувся до суду 20.05.2016 року із зустрічним позовом про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини, наполягав на проведенні судової молекулярно - генетичної експертизи за допомогою ДНК аналізу (77-78).
В обґрунтування вимог стверджував, що фактичні шлюбні відносини між ним та ОСОБА_5 були припинені в травні 2014 року, та саме з цього часу почали проживати окремо. Він, позивач дитину з пологового будинку не забирав, при реєстрації народження присутній не був. Після отриманні позову ОСОБА_5 , він звернувся до Відділу РАЦС, та отримав повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 , після вивчення якого дізнався, що він записаний батьком дитини.
За клопотанням відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом (а.с.81-82) Болградським районним судом Одеської області 20 травня 2016 року було призначено по справі судово-медичну експертизу генетичної ідентифікації, проведення якої доручено експертам Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи (а.с.84, 88).
Таким чином висновок експертизи, достовірно підтвердив кровне споріднення між відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 , який записаний батьком та дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4).
Згідно розпорядження керівника апарату Болградського районного суду Одеської області від 03.10.2016 року № 76 було призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи у зв`язку з відрахуванням судді Тимошенко І.В. зі штату суду відповідно до Постанови Верховної ради України від 22.09.2016 року № 1600-VIII у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.105, 106).
Ухвалою від 05.10.2016 року справа прийнята до провадження суддею Кодінцевою С.В. (а.с.107).
31 січня 2017 року судом було задоволено заяву позивача за первісним позовом ОСОБА_3 від 09.12.2016 року (а.с.135), та зустрічні позовні вимоги залишено без розгляду (а.с.159).
Позивачка будучи присутньою в судових засіданнях: підтримала позовні вимоги, та уточнені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.
В судове засідання 14.03.2017 року не прибула, надіслала на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з хворобою дитини, та просила надати їй можливість бути присутньою в судовому засіданні, а також надати їй можливість подати до суду заяву про уточнення позовних вимог оформлену відповідно до вимог ЦПК України та інші докази. Разом з цим надіслала заяву про розширення позовних вимог, яка не була нею підписана (а.с.161-162, 163).
В судове засідання 11.05.2017 року відповідач знову не прибула, причини неявки не повідомила, будь-яких заяв, клопотань не надсилала. Разом з цим, на електронну адресу суду надіслала заяву про уточнення позовних вимог, з наявним підписом на ній (а.с.177), що свідчить про те, що позивачка навіть не прибувши в судове засіданні від позовних вимог не відмовляється.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.111). Позовні вимоги визнав частково, погодився виплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки від його, відповідача заробітку (доходу) з часу подачі уточненого позову (02.12.2015 року) та досягнення дитиною повноліття. Тоді як позовні вимоги в іншій частині про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, та досягнення дитиною трирічного віку не визнав. Просив врахувати те, що він має іншу сім`ю: дружину, яка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто і дружина і дитина перебувають на його утриманні. Працює в ТОВ «Мобайл Софт», та отримує заробітну плату в розмірі 1 650.00 гривен. З огляду на наявні доходи, стверджував, що він не мав і не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, посилаючись на положення ст.75 ч.2 СК України (а.с.136-137).
Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 , діючий на підставі довіреності від 13.10.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Маршалок Я.В., зареєстрованої в реєстрі за № 795 (а.с.83), далі на підставі довіреності від 16.11.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Папушею І.І., зареєстрованої в реєстрі за № 153 (а.с.152-153) заперечував доводи позивачки.
Підтримав письмові заперечення свого довірителя відповідача по справі. Пояснив, що в період з 01.08.2014 року по 30.06.2016 року відповідач проходив інтернатуру на кафедрі «Урології» Національної медичної академії післядипломної освіти імені ОСОБА_8 . Далі, 22 квітня 2015 року був мобілізований, та проходив військову службу на посаді операційної сестри Північного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), та його загальний сукупний дохід з березня по серпень 2015 року склав 22 053.73 гривен. В період з січня 2016 по листопад 2016 року працював в ТОВ «Мобайл Софт», отримуючи заробітну плату щомісяця в розмірі 1 650.00 гривен. З грудня 2016 року відповідач працює на посаді лікаря уролога в Державному закладі «СМСЧ № 10 МОЗ України».
За час розгляду справи судом, відповідач створив сім`ю, одружився 17.02.2015 року, та в нього народилася дитини: син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Дружина відповідача не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.
В частині стягнення аліментів на утримання дружини на період вагітності, та до досягнення дитиною трирічного віку просив відмовити, оскільки відповідач не має такої фінансової можливості сплачувати аліменти, оскільки має ще двох утриманців. Вважає вимоги позивачки в цій частині про стягнення 3 000 гривен на її утримання - безпідставними, та не обґрунтованими.
В судове засідання не прибув, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.166). Надіслав до суду клопотання про завершення розгляду справи у його відсутність, та наполягав на частковому задоволенні позовних вимог (а.с.178).
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення уточнених позовних вимог ОСОБА_1 .
Положеннями ст.ст.15, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.ст.10, 60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.
По справі встановлені правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом України.
Судовим розглядом встановлено, що:
Сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2010 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 332 (а.с.5).
Від цього шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 (а.с.79-80).
Починаючи з 15 грудня 2014 року по 19 квітня 2015 року позивачка перебувала на лікарняному в зв`язку з вагітністю та пологами, що підтверджується листком непрацездатності серії АГЗ № 787706 (а.с.13).
Згідно витягу з наказу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичного центру» Шевченківського району м. Києва від 20.04.2015 року за № 383-к, ОСОБА_5 , лікарю-акушеру-гінекологу жіночої консультації філії № 2 надано оплачувану відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 20.04.2015 року по 02.03.2018 року (а.с.12).
За даними Кубейської (колишня назва Червоноармійська) сільської ради Болградського району Одеської області від 15.10.2015 року № 3469, ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.32), а також згідно довідки Болградського РС ГУДМС України в Одеській області (а.с.69).
Відповідно до довідки № 3469 від 15.10.2015 року, виданої Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області, позивачка земельного паю не має (а.с.33).
Сторони підтвердили, що малолітній ОСОБА_10 перебуває на утриманні позивачки.
10 грудня 2015 року позивачка ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 (а.с.38, 39).
Щодо особи відповідача:
Ухвалою суду від 02.12.2015 року було надано судове доручення Світловодському міськрайонному суду Кіровоградської області про виклик і допит відповідача ОСОБА_3 з приводу позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, та на утримання позивачки (а.с.17, 18).
17 лютого 2016 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області залишив без виконання судове доручення Болградського районного суду Одеської області в зв`язку з триразовою неявкою відповідача до названого суду (а.с.67).
За відомостями Світловодського РС УДМС України в Кіровоградській області від 23.03.2016 року за № 31/2009, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.71).
Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна контора «Житлоексплуатація» від 21.11.2016 року за № 21.11/16-1 відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_3 без реєстрації (а.с.116).
24 березня 2015 року відповідач ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.132).
Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_10 народилася дитини ОСОБА_12 , батьком якого є відповідач по справі (а.с.131).
Дружина відповідача ОСОБА_13 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, та отримує допомогу при народженні дитини (а.с.133).
Відповідно до заяви ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Папуша І.І., вона заявниця разом з малолітньою дитиною ОСОБА_12 знаходяться на утриманні ОСОБА_3 , який є її чоловіком та батьком їх спільної дитини (а.с.47).
В період з 01.08.2014 року по 30.06.2016 року проходив інтернатуру на кафедрі «Урології» Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л.Шупика (а.с.154).
22 квітня 2015 року був мобілізований на підставі Наказу начальника Північного територіального управління національної гвардії України № 110, та проходив військову службу на посаді операційної сестри операційно-перев`язочного відділення медичної роти Північного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), та його загальний сукупний дохід з березня по серпень 2015 року склав 22 053.73 гривен, що підтверджується довідкою № 111 від 16.09.2015 року (а.с.134, 155).
В період з січня 2016 по листопад 2016 року працював в ТОВ «Мобайл Софт», отримуючи заробітну плату щомісяця в розмірі 1 650.00 гривен (а.с.128, 129, 156).
З грудня 2016 року відповідач працює на посаді лікаря уролога в Державному закладі «СМСЧ № 10 МОЗ України», та його заробітна плата за період з 19.12.2016 року по 31.12.2016 року склала 1 414.20 гривен (а.с.157, 158).
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України).
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Суд зазначає, що згідно наданих довідок про доходи відповідача, останній має регулярний, постійний дохід, а відтак розмір аліментів слід визначати в частці від заробітку (доходу) відповідача.
Враховуючи обставини, які перелічені в ст. 182 СК України, те, що на утриманні відповідача є: нинішня дружина та дитина, матеріальне становище відповідача, суд вважає за можливе при визначенні розміру аліментів, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 1/8 частки доходів відповідача, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення сином повноліття починаючи з дати уточнення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, тобто 02.12.2015 року, оскільки звертаючись з названим позовом до суду 12.11.2015 року (а.с.1-3), позивачка не заявляла вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, та позовні вимоги в цій частині уточнила лише 02.12.2015 року (а.с.14).
Положеннями частинами 1, 2 ст. 84 СК України врегульовано право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Так дружина, має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання …. дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Законодавець надає дружині право на утримання під час вагітності. Причому виникнення цього права обчислюється терміном зачаття дитини. Тобто звернення до суду за утриманням можливе одразу при виявленні вагітності. Суб`єктом відповідного обов`язку надавати вагітній дружині утримання є лише чоловік, який перебуває з нею у зареєстрованому шлюбі. Тривалість нормальної вагітності у медицині обчислюється 40-тижнями з моменту зачаття.
Частина 2 цієї статті передбачає право дружини на утримання, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. У випадку народження дитини та проживання її з дружиною таке утримання має надаватися до досягнення дитиною 3-річного віку.
Положеннями ч. 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини та позивачки, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі немає.
З досліджених в судовому засіданні документів вбачається, що з первісними позовними вимогами позивачка звернулася до Болградського районного суду Одеської області 12.11.2015 року (а.с.1), якими просила стягнути аліменти на її утримання в зв`язку з вагітністю та до досягнення дитиною трирічного віку. При цьому надала суду копію листка не працездатності з 15.12.2014 року по 19.04.2015 року в зв`язку з вагітністю та пологами (а.с.13), копію витягу з наказу від 20.04.2015 року № 383-к про надання їй, позивачці оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 20.04.2015 року по 02.03.2018 року (а.с.12).
Разом з цим, як було встановлено судовим розглядом, позивачка вживала заходи щодо звернення з цими вимогами, а саме про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності до суду значно раніше, а саме до Святошинського районного суду м.Києва 31.12.2014 року (а.с.124). Провадження за цим позовом було відкрито, та у подальшому за клопотанням відповідача справа була надіслана на розгляд Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області (а.с.169, 170-171), який 06.05.2015 року залишив позовні вимоги без розгляду (а.с.172, 173).
09.06.2016 року Святошинський районний суд м. Києва залишив позовну заяву ОСОБА_5 без руху (а.с.174-175), та надав строк для усунення недоліків, а 25.06.2017 року повернув позивачці (а.с.176).
14.07.2015 Святошинський районний суд м.Києва знову відкрив провадження за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини (а.с.174, 21). На дану ухвалу відповідачем було подано апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої 22.10.2015 року Апеляційний суд м. Києва ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 14.07.2017 року скасував, передав питання відкриття провадження на новий розгляд (а.с.23-28). 10.11.2015 року Святошинський районний суд м.Києва позовну заяву повернув позивачці у зв`язку з непідсудністю (а.с.30-31).
Лише потім, позивачка 12.11.2015 року звернулася з даним позовом до Болградського районного суду Одеської області (а.с.1-3).
Дані обставини свідчать про те, що позивачка починаючи з 15.12.2014 року до 12.11.2015 року намагалася вирішити питання про стягнення аліментів з відповідача на своє утримання на період вагітності, то до досягнення дитиною трирічного віку.
Суд враховує положення СК України, яким визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ст.191 СК України).
Дана стаття передбачає виняток із загального правила про те, що стягнення аліментів здійснюється на майбутній час.
Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати, та з інших поважних і об`єктивних причин.
Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними … , однак доведеними належним чином позивачем.
У такому випадку суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Трирічний строк, протягом якого можливим є стягнення аліментів за минулий час, являється присікальним (преклюзивним). Стягнення аліментів за межами цього строку незалежно від причин їх неотримання є неможливим.
Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог.
Суд вважає можливим, застосувати дані положення закону і до вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку.
Визначаючи розмір аліментів, який може бути стягнутий з відповідача на утримання дружини, суд враховує те, що відповідач протягом усього періоду починаючи з 2014 року мав регулярний, постійний дохід, а відтак розмір аліментів слід визначати в частці від заробітку (доходу) відповідача.
При цьому суд приймає до уваги положення Закону «Про виконавче провадження» № 1404 від 02.06.2016 року, так ст. 70 гласить, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами (ч.3 ст.70 Закону).
Порядок стягнення аліментів визначено у статті 71 цього Закону та статтях 194 - 197, 274 СК України.
Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходить суд, та визначає розмір аліментів на утримання дружини під час вагітності та досягнення дитиною трирічного віку в часті від заробітку (доходу) відповідача у вигляді 1/8 частки.
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57 - 60, 131 - 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212 - 215 ЦПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходить при вирішенні позову, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності заявлених вимог).
Таким чином, вимоги позивачки в цій частині підлягають частковому задоволенню. Сукупна частка аліментів, яка буде стягуватись на користь позивачки з відповідача становить ? частку (1/8 + 1/8) доходів відповідача, та така ж частка його доходів припадає на двох інших його утриманців, що загалом становить ? частку доходів відповідача, що не суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження».
У відповідності з вимогами положень ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640.00 гривен.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.84, 85, 141, 180-183, 191 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 131, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_14 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і на утримання дружини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженця м. Світловодськ, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 23 грудня 2014 року Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ,
- на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/8 частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку - щомісячно до досягнення сином ОСОБА_15 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_14 , починаючи з дня звернення до суду з вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини з 02.12.2015 року.
- аліменти на утримання дружини ОСОБА_6 у розмірі 1/8 частки від усіх видів доходів відповідача на період вагітності та до досягнення сином ОСОБА_15 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня першого звернення до суду з 31.12.2014 року.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженця м. Світловодськ, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 23 грудня 2014 року Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 судові витрати в розмірі 640.00 гривен (п`ятсот п`ятдесят одна гривня двадцять копійок) судового збору на користь держави.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в іншій частині - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст судового рішення виготовлено 13.05.2017 року.
Суддя: __________ С.В.Кодінцева