Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/713/17

Провадження № 2/440/764/2017

27 вересня 2017 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1 Б. М.

при секретарі Гута О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 сільської ради Буського району Львівської області, третьої особи Буської районної державної адміністрації Львівської області про визнання права власності на середню земельну частку (пай),

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька ОСОБА_5, який помер 14.08.2013 року, відкрилась спадщина, зокрема земельна частка (пай) що становить 2,48 умовно кадастрових гектарів, з земель СТзОВ «Дружба» (колишній колгосп ім. Леніна), розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Буського району Львівської області. Батько працював у колгоспі ім.. Леніна з 1980 року по 2002 рік, з невідомих причин його не включено до списку члена КСП, однак невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом колективного сількогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При не можливості надати такій особі земельну ділянку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, така має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. З метою захисту своїх спадкових прав, просить суд визнати за ним право власності на таку. Відповідач ОСОБА_3 є матір»ю позивача, від своїх спадкових прав відмовляється в користь сина.

ОСОБА_2, до початку судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в розмірі 2,48 умовних кадастрових гектарів в межах земель запасу ОСОБА_4 сільської ради Буського району Львівської області.

Відповідач ОСОБА_3, до початку судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, від своїх спадкових прав відмовляється, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Буського району Львівської області в судове засідання не з»явився, подав лист № 279 від 01.08.2017 року з проханням справу слухати у відсутності їх представника, проти даного позову заперечень не мають.

Представник третьої особи Буської РДА ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилася, подала заперечення на позовну заяву, просить у позові відмовити.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку.

На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідоцтвом серії І-СГ № 462436, повторно виданим Буським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області 25.03.2017 р., підтверджується факт смерті ОСОБА_5, про що зроблено актовий запис № 12 від 14.08.2013 року.

У свідоцтві про народження позивача серії V-УР № 0626667 від 12.03.1960 р., батьком записаний померлий ОСОБА_5, матір»ю ОСОБА_3

Як вбачається з архівної довідки № 543 від 07.11.2016 року, ОСОБА_5 працював у колгоспі СТзОВ «Дружба» з 1980 року по 2002 рік.

Згідно довідки архівного відділу Буської РДА № 544 від 07.11.2016 р., згаданий колгосп неодноразово перейменовувався.

Як вбачається з довідки ОСОБА_4 сільської ради № 220 від 04.05.2017 року, ОСОБА_5 не був включений в списки на середню земельну частку (пай), які були затверджені 17 сесією ОСОБА_4 сільської ради народних депутатів І демократичного скликання 17.12.1993 року.

Статтею 6 ч. 6-8 Земельного Кодексу України (із змінами та доповненнями внесеними Законом України від 13.03.1992 року № 2196-ХП) право на земельну частку (пай) мають особи, що працюють у сільському господарстві, пенсіонери, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають в сільській місцевості, а також особи, зайняті у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ, організацій. До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері належать працівники освіти, охорони здоровя, культури, побутового обслуговування населення, звязку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів.

Відповідно до Указу Президента України від 10 листопада 1994 р. № 666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" установлено, що кожному члену КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Указ проголосив, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, обміну, успадкування, застави. У разі виходу із зазначених підприємств, їх члени мають право на отримання земельної ділянки в натурі.

Згідно Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Судом встановлено, що хоча ОСОБА_5 не був включений до списку члена КСП, такий працював у СТзОВ «Дружба» та йому належало право на земельну частку (пай), проти чого відповідач ОСОБА_4 сільська рада не заперечує.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає повноваження рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), де передбачено, що дані органи розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а також приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), а також організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом та приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Вищезазначені норми законодавства повторюються в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про судову практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами), де зазначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності, через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою... Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай). її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду в судах.

Судом встановлено, що спадкодавець заповіту не залишив. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України.

Спадкоємцем першої черги за законом до даного майна є також мати позивача ОСОБА_3. Остання від своєї частки спадщини відмовляється, про що подала відповідну письмову заяву.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може.

Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Інших спадкоємців, які могли б претендувати на зазначене вище майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на земельні ділянки на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 1216, 1220, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261, 1274 ЦК України суд

вирішив:

позов задоволити.

Визнати право власності, в порядку спадкування за законом, на земельну частку (пай) в розмірі 2,48 умовних кадастрових гектарів в межах земель запасу ОСОБА_4 сільської ради Буського району Львівської області, після смерті ОСОБА_5, який помер 14.08.2013 року, за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Буський районний суд Львівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Б. М. Журибіда