Справа №127/2812/15-ц
Провадження № 2/127/728/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017 року

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

за участі представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення заборгованості за депозитним вкладом,, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в лютому 2015 року звернулась в суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за депозитним вкладом. Позов мотивовано тим, що 25.07.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № SAMDN2547, відповідно до якого позивач відкрила в ПАТ КБ «Приватбанк» поточний рахунок № 1006. Відповідно до ч. 3 ст.1068 ЦК України банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Станом на 11.03.2014 року залишок коштів згідно з квитанції складав 8 993,18 доларів США і ПАТ КБ «Приватбанк» була здійснена остання видаткова операція на 150,00 доларів США згідно заяви на видачу готівки № 437356609. Залишок коштів станом на день подання даної позовної заяви складає 8 843,18 доларів США. 26.11.2014 року позивач звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про видачу готівкою належних їй коштів на суму 8 843,18 доларів США. У відповідь на даний лист, відповідач своїм листом за вих. № 20.1.0.0.0/7/2141126/0789 від 03.12.2014 року безпідставно відмовив позивачу у поверненні вкладу, посилаючись на необґрунтовані обставини такої відмови. З 27.11.2014 року зобовязання є простроченим. 16.03.2011 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір банківського вкладу № SAMDN8931, відповідно до умов якого ОСОБА_4 розмістив в Банку грошовий вклад в сумі 119 100,00 гривень строком до 16 березня 2016 року, з виплатою 16% річних щомісячно. 16.03.2011 року ОСОБА_4 надав право ОСОБА_3 повністю розпоряджатися належним йому вкладом згідно довіреності № 710183979. З сторони Вкладника зобовязання щодо внесення коштів були виконані, що підтверджується квитанцією № 9 від 16.11.2011 року. 26.11.2014 року позивач звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою виплату нарахованих згідно договору вкладу № SAMDN8931 відсотків.

Вище викладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 8 843,18 доларів США за договором поточного рахунку № SAMDN2547 від 25.07.2008 року та 3% річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 186, 11 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 3 925, 03 гривень згідно офіційного курсу станом на 10.08.2015 року, а також стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 борг по відсоткам за договором банківського вкладу № SAMDN8931 від 16.03.2011 року в сумі 27 043,85 гривень.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.11.2015 року позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20.01.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Вінницького міського суду від 03.11.2015 року залишено без змін.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 08.06.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.11.2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20.01.2016 року скасовано в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за договором поточного рахунку, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті судові рішення залишено без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що ПАТ ПриватБанк не виконав своїх зобовязань щодо повернення коштів з поточного рахунку.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечив щодо його задоволення, надавши письмові заперечення. Вказав, що ПАТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем та необхідності звернення позивача з позовом до створеного на території Криму «Фонду захисту вкладників» та безпосередньо до Російської Федерації, як до держави, що здійснює окупацію. Крім того, надані позивачем докази не є належними та допустимими, оскільки відсутні всі необхідні реквізити.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує із матеріалів цивільної справи та наданих позивачем документів, 25.07.2008 року позивач ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Приватбанк» уклали договір поточного рахунку №SAMDN2547, відповідно до умов якого банк відкрив поточний рахунок в валюті долари США та в той же день видав ОСОБА_3 електронну ощадну книжку, про що міститься підпис останньої. ( т. 1, а.с. 2)

26.11.2014 року позивач звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про видачу готівкою належних їй коштів на суму 8 843,18 доларів США. У відповідь на даний лист, відповідач своїм листом за вих. № 20.1.0.0.0/7/2141126/0789 від 03.12.2014 року відмовив позивачу у поверненні коштів, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» припинив свою діяльність на території АРК та міста Севастополь. Також, позивач зверталась із аналогічною вимогою до відповідача 12.02.2015 року, яка залишилась без належного реагування. (т. 1, а.с. 4-6)

Ухвалою суду від 01.09.2016 року було витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» справу з юридичного оформлення рахунку №1006, відкритого на імя ОСОБА_3 за договором поточного рахунку фізичної особи №SAMDN2547 від 25.07.2008 року, а також виписку руху коштів по поточному рахунку №1006, відкритого на імя ОСОБА_3 за період з 01.01.2014 року по день формування виписки (т. 1, а.с. 225).

Згідно відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу суду про витребування доказів доступ ПАТ КБ «ПриватБанк» до первинних документів обмежений. А відповідно й задоволення вимог суду та надання інформації по договору №SAMDN2547, в тому числі щодо укладення та суми залишку є ускладненим (т. 2, а.с. 6).

Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Згідно ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до положень п. 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно із п. 1.4. Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 30.04.2010 № 223 в редакції, чинній на березень 2014 року - час здійснення операції, спеціальний платіжний засіб - платіжна картка, мобільний платіжний інструмент, інший платіжний інструмент, що виконує функцію засобу ідентифікації, за допомогою якого держатель цього інструменту здійснює платіжні операції з рахунку платника або банку, а також інші операції, які установлені договором.

Отже, відповідно до договору №SAMDN2547 ПАТ "КБ "ПриватБанк" надав ОСОБА_3 для керування рахунком електронну ощадну книжку, яка є спеціальним платіжним засобом.

Пунктом 7.4. вище вказаного положення визначено, що документи за операціями з використанням спеціальних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

В матеріалах справи наявна копія чеку №3 від 11.03.2014 року, який виданий ПАТ "КБ "ПриватБанк" внаслідок використання спеціального платіжного засобу. В даному чеку зазначена наступна інформація про клієнта:

-поточний рахунок-резиденти (співпадає з рахунком, відкритим ОСОБА_3 згідно договору № SAMDN2547 від 25.07.2008 року);

-ПІБ клієнта - РГА (ОСОБА_5);

-баланс на 09.03.2014 року - 8 993,18 доларів США.

Також у даному чеку зазначено сервіс - "Сберкнижка", що відповідає умовам договору №SAMDN2547 від 25.07.2008 року щодо видачі електронної ощадної книжки, яка є спеціальним платіжним засобом (т. 1, а.с. 235-236).

ПАТ "КБ "ПриватБанк" не спростовано належність даних документів ОСОБА_3, а лише висловлено припущення, що дані операції могла провести інша особа. В той же час ПАТ "КБ "ПриватБанк" як власник іфнормації про дані операці не надав доказів щодо здійснення таких операцій іншою особою, як і не надав доказів, витребуваних судом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи відповідачем не подано доказів про виконання обовязку щодо виплати позивачу коштів, наявних на поточному рахунку №1006, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Також є обґрунтованими і підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з ПАТ КБ Приватбанк 3% річних від суми боргу, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, як встановлено судом, зобовязання є простроченим з 27.11.2014 року, кількість днів прострочення по 17 лютого 2015 року становить 83 дні. 8 843, 18 * 3% /365*83= 60, 33 дол. США. Кількість днів прострочення за період з 18 лютого 2015 року по 09 серпня 2015 року складає 173 дні і сума 3 % річних складає 8 843,18 * 3 % / 365 * 173 = 125,74 доларів США.Отже, загальна сума 3 % річних складає 60,33 + 125,74 = 186,11 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 3 925,03 гривень, згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.08.2015 року.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідача, як на підставу своїх заперечень, на положення Федерального Закону Російської Федерації «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя, відповідно до якого був створений Фонд захисту вкладників, що отримав право (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат в порядку, передбаченому Федеральним Законом, та положення рішення Центрального Банку Російської Федерації про припинення з 21.04.2014 року діяльності відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим, виходячи з наступного.

Дійсно, 25.07.2008 року позивач укладав договір поточного рахунку №SAMDN2547 з філією «ПАТ КБ ПриватБанк на території Автономної Республіки Крим, яка на момент розгляду справи має статус тимчасово окупованої території.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

В силу положень зазначеного Закону держава взяла на себе зобовязання вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Сторонами укладеного 25.07.2008 року договору № SAMDN2547 є ОСОБА_3 та ПАТ КБ ПриватБанк, а тому відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, зобовязання за укладеним договором виникають саме у ПАТ КБ ПриватБанк, а не у його Кримської філії, на що посилався представник відповідача.

Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє Банк від обовязку щодо виконання укладених договорів.

Посилання представника відповідача на нормативні акти Російської Федерації суперечать положенням ст.ст. 5, 10 ЦК України, відповідно до яких цивільні відносини регулюються однаково на всій території України. Основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Актами цивільного законодавства є Цивільний кодекс України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України.

Міжнародні договори застосовуються на території України лише у разі надання згоди на їх обовязковість Верховною Радою України.

З огляду на викладене, аналізуючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявленого позову, в звязку з чим він підлягає задоволенню. При цьому суд виходить також з тих міркувань, що відповідач не подав заперечень проти порядку обрахунку та суми розрахунку, вчиненого позивачем, а тому позов задоволено в повному обсязі.

Питання щодо судових витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1056, 1060, 1066, 1067, 1068 ЦК України, Законом України Про захист прав споживачів, ст.ст. 60, 88, 212-215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (юридична адреса: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, ) на користь ОСОБА_3 кошти за договором поточного рахунку №SAMDN2547 від 25.07.2008 року у валюті вкладу в сумі 8 843 (вісім тисяч вісімсот сорок три) долари США 18 центів, а також 3 % річних в сумі 186 (сто вісімдесят шість) доларів США 11 центів, що в гривневому еквіваленті становить 3 925 (три тисячі девятсот двадцять пять) 03 гривень станом на 10.08.2015 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 1 903 (одна тисяча девятсот три) гривні 37 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Жмудь