_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2132/14-ц
Провадження № 2/520/4161/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Маценко В.В. розглянувши в місті Одесі в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_2 про визнання договорів недійними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Надра» (далі Банк) звернулося до Д`яченко з позовом який вмотивувало тим, що з останньою укладено договір «Автопакет», за яким остання отримала кредит у сумі 10368,32 долари США на придбання автомобіля та витрат, повязаних з його державною реєстрацією, під 14,4% річних з кінцевим терміном повернення 30.05.2014р. В забезпечення цього договору остання передала в заставу транспортний засіб Daewoo Matiz д.н.НОМЕР_1.

Крім цього, наданий кредит забезпечений договором поруки остання зобовязалася повернути Банку до 31.05.2014р. грошові кошти у сумі 10368,32 долари США зі сплатою 14,4% та інших платежів, передбачених договором. Крім того, стороною договору був поручитель ОСОБА_2, яка поручалася за належне виконання умов кредитного договору Д`яченко.

Оскільки встановлені Кредитним договором терміни повернення кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків, у звязку з чим виникла заборгованість на загальну суму 15507,95 доларів США, що дорівнює 123955,05 грн., у рахунок яких позивач просив суд звернути стягнення на вказаний автомобіль.

Д`яченко не погоджуючись з позовом заявила зустрічний позов, у якому вона просила суд визнати договір «Автопакет» №ОД07/06/2007/840-К/62 від 1.06.2007р. недійсним, визнати недійсним договір поруки укладений між Банком та ОСОБА_2 і зобовязати Банк прийняти від неї 20541,01 грн., який вмотивувала тим, що при укладанні договору були порушені її права як споживача, оскільки їй не було надано розрахунок щомісячних платежів за кредитом, не було повідомлено про загальну суму її зобовязань, не попередив про можливі валютні ризики і що використання Банком долара США як предмету кредитування не є належним платіжним засобом на території України.

В судове засідання представник ПАТ КБ «Надра» не явився, надав письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність (а.с.186).

Д`яченко в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала, просила задовольнити зустрічний позов.

ОСОБА_2 до суду не явилася, повідомлялася належним чином про час та місце слухання справи, заяви про слухання справи у її відсутність до суду не надходило.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16.05.2007р. Д`яченко заповнила анкету-заяву на отримання кредиту на купівлю автомобілю за програмою «Автопакет» обравши валюту рахунків долар США (а.с.89) та підтвердивши, що вона ознайомлена з умовами кредитування за програмою «Автопакет» (а.с.90).

1.06.2007р.між ВАТ КБ «Надра», яке згідно вимог законодавства перетворене у ПАТ КБ «Надра», та відповідачем укладено договір «Автопакет» №ОД07/06/2007/840-К/62, за яким Банк надав Д`яченко у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 10368,32 долари США на придбання автомобіля та витрат, повязаних з його державною реєстрацією, під 14,4% річних з кінцевим терміном повернення 30.05.2014р., шляхом визначеним в п.2.2.1 Договору. В забезпечення цього Договору остання передала в заставу транспортний засіб Daewoo Matiz д.н.НОМЕР_1.

Крім того, 1.06.2007р. між Банком та ОСОБА_2, укладено договір поруки №ОД07/06/2007/840-П/62, за яким останню поручалася перед Банком за належне виконання Д`яченко взятих на себе зобовязань за кредитним вищевказаним договором №ОД07/06/2007/840-К/62 від 1.06.2007р.

Дяченко допустила порушення п.4.3.2 та 4.3.14 Договору та п.2.3.7 Договору застави, а саме в момент підписання Договору в страховій компанії був укладений Договір страхування по програмі КАСКО за яким вона повинна була надавати Банку копію договору страхування автомобілю, строк якого не повинен був перевищувати один рік, однак в подальшому Д`яченко таких документів Банку не надавала.

Судом встановлено, що Банком виконано зобов'язання за кредитним договором від 1.06.2007р. щодо видачі позичальнику кредитної суми, однак останньою порушено умови договору про повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим станом на 5.02.2014р. виникла заборгованість, яка становить 15507,95 доларів США, що еквівалентні 123955,05 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 7896,10 доларів США, що дорівнює 63113,53 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 5054,99 долари США, що еквівалентно 40404,54 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 1520,03 доларів США, що еквівалентно 12149,60 грн. та штраф за порушення виконання умов п.5.1-5.2 Договору 1036,83 долари США, що еквівалентно 8287,38 грн., що в свою чергу підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.549 ЦК України та умов договору у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, позичальник зобов'язаний сплатити неустойку.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (чч. 1, 2 ст. 590 ЦК України).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Враховуючи, що Д`яченко не виконує зобов'язань за Договором №ОД07/06/2007/840-К/62, заборгованість не погашено, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, у рахунок погашення заборгованості слід звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Daewoo Matiz 2007 року випуску сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, зареєстрований РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області 30.05.2007р., який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ДТЗ, виданого тим же РЕВ 30.05.2007р. шляхом продажу Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного суду України викладеного при розгляді останнім цивільної справи №6-10цс13, що, зокрема, нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Таким чином, встановивши наведені обставини та докази в їх підтвердження, факт невиконання позичальником зобов'язань щодо сплати кредитних коштів та порушення прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову ПАТ КБ «Надра».

Щодо зустрічного позову суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ст. 204 ЦК України - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як зазначено в п. 8.1 договору «Автопакет», цей договір укладений у відповідності до частини 2 статті 628 ЦК України, що є різновидом змішаного договору в якому містяться елементи двох різних договорів - кредитного та застави.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів, що передбачено частиною ст. 627 ЦК України.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 р. №15-рп/2011 (справа № 1-26/2011 справа про захист прав споживачів кредитних послуг), яким зазначається, що положення закону, які є предметом офіційного тлумачення у справі, спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 ч. 1, ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини 4 статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Крім того, споживачу, як правило, об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина 1 статті 634 ЦК України).

Пунктом 14 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року визначено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054, 1055), статті 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається з договору «Автопакет», цей правочин на момент його укладання відповідав нормам Закону України «Про заставу» в редакції 4.10.2005р., згідно статті 13 якого застава транспортного засобу не підлягала обовязковій нотаріальній реєстрації.

Щодо невірного застосування штрафних санкцій суд зазначає, відповідно до п.5.2 Кредитного договору у разі порушення Позичальником вимог п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9 та 4.3.10, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми Кредиту, визначених у п.1.1 Договору за кожен день. Банк застосовує пеню та/або штраф за різні види порушень умов Договору, а саме: пеню за прострочення строку сплати мінімальних платежів по погашенню кредиту, а штраф за інші порушення. Згідно п.4.3.2 та 4.3.17 позичальник в день укладання Договору зобовязаний застрахувати предмет застави в страховій компанії, по програмі КАСКО на весь термін кредитування та має надати в Банку копію договору страхування та документ, що посвідчує оплату страхового внеску, а оскільки Д`яченко в Банк таких документів не надала, то порушила вимоги п.4.3.2 та 4.3.17 Договору, що є підставою для застосування штрафу.

Щодо вимог про визнати недійсним договору поруки №ОД07/06/2007/840-П/62 від 1.06.2007р. укладеного між Банком та Климовою суд зазначає, що позивач не зазначила у зустрічному позові та не довела суду чим він порушує її права, а враховуючи, що Д`яченко не є його стороною, вважає такі вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Щодо порушення Банком умов Договору про видачу кредиту готівкою, суд зазначає наступне. Із системного аналізу умов кредитного договору «Автопакет» від 1 червня 2007 року вбачається, що останній спрямований на видачу валютного кредиту для придбання автомобіля, з послідуючою конвертацією доларів США у національну валюту та перерахування цих коштів квитанцією №7/2 продавцю автомобіля ТОВ «Узавто-Одеса», саме Банком, а не позивальником Д`яченко. Оскільки Банком виконані умови про перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця автомобіля платіжним дорученням №7/2, тому підстави для розірвання кредитного Договору через неотримання позичальником кредитних коштів відсутні. При цьому Банк мав необхідні ліцензії на використання іноземної валюти на території України.

Посилання Дченко на безпідставність позовних вимог Банку через не надання кредитних коштів саме позичальнику, що є підставою для визнання Договору недійсним, судом відхиляється виходячи з наступного.

Так, із справи видно, що 01 червня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», назву якого змінено на ПАТ «КБ «Надра», та Дяченко як позичальником, укладено кредитний договір «Автопакет» №ОД07/06/2007/840-К/62, який підписано сторонами, копія останнього наявна в матеріалах справи. При цьому, в договорі зазначені паспортні дані позичальника Дяченко, адреса її реєстрації та ідентифікаційний номер.

Із справи також вбачається, що цільове використання кредиту в договорі «Автопакет» №ОД07/06/2007/840-К/62 зазначено: на придбання автотранспортного засобу та витрати пов'язані з державною реєстрацією автотранспортного засобу. Банк здійснив перерахунок грошових коштів на рахунок ТзОВ «Узавто-Одеса» в якості оплати за автомобіль Daewoo Matiz від Д`яченко, що підтверджується копією платіжного доручення.

При цьому, договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля Daewoo Matiz, 2007 р.в. д/н НОМЕР_1 відповідачем не оспорений.

Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області 30.05.2007р., Дяченко придбала автомобіль марки, який зазначено предметом застави за договором «Автопакет» №ОД07/06/2007/840-К/62 від 01 червня 2007 року. При цьому, в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу наявна особлива відмітка щодо підстав придбання : «ВАТ КБ «Надра», кредит, продаж заборонений».

Фактичні обставини справи та вищевказані докази свідчать про виконанням Банком умов кредитного договору «Автопакет» №ОД07/06/2007/840-К/62 від 01 червня 2007 року в частині надання кредитних коштів у сумі 10368,32 доларів США та про їх цільове використання.

По справі також встановлено, що Дяченко частково погашала заборгованість за кредитним договором, що підтверджується відповідним розрахунком ПАТ «КБ «Надра».

Також Д`яченко заявлена вимога про застосування строків позовної давності. Суд вважає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки строк за договором до якого остання повинна була повернути кредитні кошти є 30.05.2014р., а позов подано у лютому 2014р., отже строк подачі позову для захисту порушеного права Банком не пропущено.

З матеріалів справи, кредитного договору вбачається, що він підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, процентної ставки, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Д`яченко на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного правочину та в подальшому частково виконувала його умови. Підпис відповідача на договорі свідчить, що один із оригіналів договору отриманий ним особисто, до банку із заявами про надання додаткової інформації або роз'яснення певних положень договорів позивач за зустрічними вимогами не звертався.

За таких обставин вбачається, що Д`яченко при укладенні спірного кредитного договору «Автопакет» №ОД07/06/2007/840-К/62 від 01 червня 2007 року діяла свідомо, вільно, враховуючи власні інтереси, прийняла рішення про вибір банку та вступила з ним в договірні відносини, визначивши при цьому характер правочинів і умови які є зрозумілими та не містять оманливої для позичальника інформації, а тому підстав для визнання Договору недійсними, судом не встановлено.

Оскільки Дяченко не доведено тих обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, отже у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі Д`яченко має сплатити Банку судовий збір в розмірі 1237,45 грн.

Керуючись ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

В рахунок заборгованості за кредитним договором «Автопакет» №ОД07/06/2007/840-К/62 від 1.06.2007р., що становить 15507,95 доларів США, що еквівалентні 123955,05 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 7896,10 доларів США, що дорівнює 63113,53 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 5054,99 долари США, що еквівалентно 40404,54 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 1520,03 доларів США, що еквівалентно 12149,60 грн. та штраф за порушення виконання умов договору 1036,83 долари США, що еквівалентно 8287,38 грн., звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Daewoo Matiz 2007 року випуску сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, зареєстрований РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області 30.05.2007р., який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ДТЗ, виданого тим же РЕВ 30.05.2007р., шляхом продажу Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» судові витрати 1237,45 грн.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Учасники процесу зможуть ознайомитися з повним текстом рішення суду 22.05.2017р.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області упродовж 10 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Бескровний Я. В.