Справа № 415/1101/17
Провадження № 2/415/718/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Данько Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Філія Луганське обласне управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Філія Луганське обласне управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те що, 12 грудня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з депозитних рахунків в Ощадбанку України. Свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не отримала. 10.11.2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального органу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 10.11.2016 року Приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що не можливо ідентифікувати спадкове майно. На запит приватного нотаріуса у філію Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» про наявність вкладів на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла відповідь про наявність депозитних рахунків на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. В паспорті ОСОБА_3 і у відновленому свідоцтві про народження відсутня дата народження, а лише зазначений рік народження - 1935. В свідоцтві про шлюб зазначена дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1. При призначенні пенсії, ОСОБА_3 була встановлена дата народження 12.06.1935 року, ця дата була зазначена при укладенні депозитних договорів. Позивач позбавлена можливості оформити спадщину у інший спосіб, тому змушена звернутись до суду, інші спадкоємці відсутні. На підставі викладеного просила суд, визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається з депозитних рахунків у філії Луганському обласному управління АТ «Ощадбанк»: рахунок № 9947; рахунок № 6549.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача ОСОБА_4 надала письмову заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю та відсутністю позивача, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи наявна заява про визнання позову в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутністю.

Представник ПАТ «Ощадбанк» в особі філії Луганське обласне управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та прийняття рішення на розсуд суду.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України ЕК 272676, виданого Краснолуцьким УМВС України в Луганській області виданого 30.09.1996 року, ОСОБА_3 народився 1935 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть, серії І-ЕД № 489875, виданого 03.06.2016 року Стаханівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Луганської області, ОСОБА_3, помер 12.12.2015 року, про що зроблено актовий запис № 4.

Згідно копії свідоцтва про народження ЯХ № 583747 виданого 26.09.1949 року Іванівським ЗАГС, ОСОБА_3 народився 1935 року, про що зроблено відповідний актовий запис 1269.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу І-ТД № 269558, виданого 18.09.1973 року, Дмитровським ЗАГС Орловської обл., дата народження ОСОБА_3 вказана 12.12.1935 року.

Згідно копії повідомлення філії Луганського обласного управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» від 08.07.2016 року на імя ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 відкриті наступні рахунки: № 9947, залишок по рахунку складає 44190,12 грн. відкритий ТВБВ №10012/082; №6549, залишок по рахунку складає 928,92 грн. відкритий у ТВБВ№10012/073. Зазначено, що згідно дата народження вкладника ОСОБА_3 Васильовича12.12.1935 р., а у філії Луганського обласного управління AT «Ощадбанк» відкриті вищевказані картрахункн на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44066354 від 03.06.2016 року, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 59055052 від 03.06.2016 року, після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 12.12.2015 року.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2016 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3, у звязку з неможливістю ідентифікувати спадкове майно. При цьому зазначено, що ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини за законом після померлого 12 грудня 2015 року чоловіка, ОСОБА_3. Приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_5, заведена спадкова справа № 58/2016 від 03.06.2016 року. При вивченні документів було встановлено невідповідність дати народження померлого 12 грудня 2015 року чоловіка, ОСОБА_3, у довідці наданій ПАТ «Державний ощадний банк України» від 08.07.2016 року та документами які надала ОСОБА_1.

Як вбачається з позовної заяви, оскільки, з документів наявних у позивача вбачається невідповідність дати народження померлого 12 грудня 2015 року чоловіка ОСОБА_3 даті народження зазначеній при укладенні депозитних договорів, позивач позбавлена можливості оформити спадщину у інший спосіб, тому змушена звернутись до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються за правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Згідно приписів ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

В силу статті 1261 ЦК України позивач як дружина спадкодавця є спадкоємцем першої черги за законом.

В силу ст. ст. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною пятою ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Разом з тим, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

До цього ж, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року № 24/753/0/4-13 - висловлено думку про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2016 року, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, є неможливість ідентифікувати спадкове майно, оскільки при вивченні документів було встановлено невідповідність дати народження померлого 12 грудня 2015 року чоловіка, ОСОБА_3, у довідці наданій ПАТ «Державний ощадний банк України» від 08.07.2016 року та документами які надала ОСОБА_1.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Крім того, суд при прийнятті рішення враховує вимоги ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод «Право на справедливий суд», згідно яких кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що використана позивачем реалізація його права на спадкове майно через такий механізм, як звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і неможливість її оформлення з незалежних від нього підстав, відповідає належному способу захисту порушеного права позивача. Тому, реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд , у відповідності до ст. 16 та ст.392 ЦК України.

А також, враховуючи, що в межах даного позову, доведено, що є відповідні документи, які підтверджують той факт, що помер чоловік позивача на імя якого були відкриті банківські рахунки і право на які переходить до позивача у порядку спадкування за законом, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримала у звязку з тим, що в документах померлого наявна невідповідність дати народження, а саме: у свідоцтві про реєстрацію шлюбу І-ТД № 269558 дата народження ОСОБА_3 вказана 12.12.1935 року, в паспорті 1935 рік, в свідоцтві про народження ЯХ № 583747 зазначена дата народження 1935 р., але згідно відповіді філії Луганського обласного управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» дата народження ОСОБА_3, на імя якого відкриті спірні рахунки зазначена ІНФОРМАЦІЯ_2, отже ідентифікувати спадкове майно неможливо. В ході розгляду справи встановлено, що згідно ідентифікаційного номера на імя ОСОБА_3 зазначено код НОМЕР_1 та згідно договорів №1455092 від 07.07.2014 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та №3830212 на вклад «Депозитний» на імя ОСОБА_3, також значиться ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Отже, суд приходить до висновку, що спірні банківські рахунки відкриті на імя ОСОБА_3, який помер 12.12.2015 року та був чоловіком позивача. На теперішній час існують перешкоди для оформлення спадкової справи у нотаріальному порядку стосовно спадкового майна (банківський рахунків), отже є підстави для визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на спадкове майно, яке складається з депозитних рахунків у філії Луганському обласному управління АТ «Ощадбанк»: на рахунку № 9947, залишок на рахунку складає 44190,12 грн. відкритий у ТВБВ №10012/082; на рахунку № 6549, залишок на рахунку складає 928,92 грн. відкритий у ТВБВ №10012/073, в порядку спадкування за законом.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, окрім цього визнанні відповідачем, за таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Філія Луганське обласне управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір. Проте, оскільки позивач не зазначив про стягнення з відповідача на його користь судового збору, суд не вбачає підстав для його стягнення з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Філія Луганське обласне управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на спадкове майно, яке складається з депозитних рахунків у філії Луганському обласному управління АТ «Ощадбанк»: на рахунку № 9947, залишок на рахунку складає 44190,12 грн. відкритий у ТВБВ №10012/082; на рахунку № 6549, залишок на рахунку складає 928,92 грн. відкритий у ТВБВ №10012/073, в порядку спадкування за законом після чоловіка ОСОБА_3, померлого 12 грудня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Коваленко