04.04.2017 Справа № 756/2560/17
Справа ун. № 756/2560/17
пр.№2/756/2699/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку та за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, в якій просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0912га кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона є власником домоволодіння, яке складається з житлового будинку загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею22,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі- продажу житлового будинку, продавець ОСОБА_4, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сексістовою Т.І.Згідно рішення Мінського районного суду м. Києва від 17.11.1997 року будинок, який розміщений за адресою АДРЕСА_1, на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0912га був наданий в користування попередньому власнику ОСОБА_4, яка добросовісно і безперервно користувалася земельною ділянкою, а після продажу будівлі та земельної ділянки позивач продовжує користуватись ділянкою на протязі 20років і продовжує користуватись до сьогоднішнього дня. Вважає, що відповідач своїми діями, а саме стягненням земельного податку за 0,0912 га. визнає той факт, що позивач є власниками земельної ділянки по АДРЕСА_1. Просила на підставі ст. 344 ЦК України визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0912га кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою АДРЕСА_1, яка перебуває в її фактичному користуванні.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, в якій просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0963га кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою АДРЕСА_2, посилаючись на те, що він є власником домоволодіння, яке складається з житлового будинку загальною площею 32,9 кв.м., житловою площею 12,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_2, відповідно до договору купівлі- продажу житлового будинку, продавець ОСОБА_6, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сексістовою Т.І.Згідно рішення Мінського районного суду м. Києва від 17.11.1997 року будинок, який розміщений за адресою АДРЕСА_2, на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0963га був наданий в користування попередньому власнику ОСОБА_6, який добросовісно і безперервно користувався земельною ділянкою, а після продажу будівлі та земельної ділянки позивач продовжує користуватись ділянкою на протязі 20років і продовжує користуватись до сьогоднішнього дня. Вважає, що відповідач своїми діями, а саме стягненням земельного податку за 0,0963 га. визнає той факт, що позивач є власниками земельної ділянки по АДРЕСА_2. Просила на підставі ст. 344 ЦК України визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0963га кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою АДРЕСА_2, який перебуває в його фактичному користуванні.

В судовому засіданні представник позивача( ОСОБА_1) позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Київська міська державна адміністрація, до суду свого представника не направила, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду відповідачем подано заперечення в яких зазначено, що на сьогоднішній день Київською міською радою рішення щодо надання спірної земельної ділянки у власність позивачу не приймалось, тому у особи і не виникало право власності на дані земельні ділянки. Окрім того Київська міська рада вважає, що правомірно відхилила проект рішення про приватизацію, відповідно до рішення Київської міської ради від 28.03.2002 року № 370/1804 « Про затвердження генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року» так, як відповідно до ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, позивача, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що за рішенням Мінського районного суду від 17 листопада 1997 року була надана в користування попередньому власнику ОСОБА_4, яка до моменту продажу добросовісно, відкрито і безперервно користувалась земельною ділянкою, а після продажу будівлі я користуюсь земельною ділянкою.

Рішенням Мінського районного суду м. Києва від17 листопада 1997 року була надана в користування попередньому власнику ОСОБА_6, яка до моменту продажу добросовісно, відкрито і безперервно користувалась земельною ділянкою, а після продажу будівлі я користуюсь земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняє надання ділянок у власність чи користування, але відповідна земельна ділянка вже надавалась для будівництва та обслуговування жилого будинку, більш того, на відповідній земельній ділянці розташований житловий будинок, належний на праві власності позивачу та зареєстрований в порядку передбаченому законодавством України будинок.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі- продажу житлового будинку від 30.06.2015року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сексістовою Т.І., продавець ОСОБА_4 продала ОСОБА_1 домоволодіння, яке складається з житлового будинку загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею22,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1( а.с.19-20).

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі- продажу житлового будинку від 30.06.2015року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сексістовою Т.І. продавець ОСОБА_6 продав ОСОБА_3 домоволодіння, яке складається з житлового будинку загальною площею 32,9 кв.м., житловою площею 12,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_2( а.с.76-77).

Відповідно до схеми розташування земельної ділянки, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, зальною площею- 0,0912 га,розташована в АДРЕСА_1, має цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Крім того, на відповідній земельній ділянці розташований житловий будинок загальною площею 34.7кв.м., житловою площею 22.9 кв.м., належний на праві власності ОСОБА_1 Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 перебуває у користуванні фізичної особи- позивачки.

Відповідно до схеми розташування земельної ділянки, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2зальною площею- 0,0963га., розташованав АДРЕСА_2, має цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Крім того, на відповідній земельній ділянці розташований житловий будинок загальною площею 32.9 кв.м., житловою площею 12.5 кв.м., належний на праві власності ОСОБА_3 Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 перебуває у користуванні фізичної особи- позивача.

Отже, позивачі сплачують земельний податок за земельні ділянки площею 0,0912 га та 0,0963га по адресі АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, які перебувають в їх користуванні, але такі не закріплені за ними на праві власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добровільно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 119 Земельного Кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутись до органу державної влади, Ради міністрів АР Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється в межах норм, визначених цим Кодексом.

Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15га, в містах - не більше 0,10га.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 Земельного Кодексу України розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Судом встановлено, щоКиївська міська рада відхилила проект рішення про приватизацію, відповідно до рішення Київської міської ради від 28.03.2002 року № 370/1804 « Про затвердження генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року» так, як відповідно до ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності (спільна часткова власність) або без визначення часток (спільна сумісна власність).

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 87 Земельного Кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України; ст. ст. 344 ЦК України, ст. 121 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0912га. кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Київської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,0963га. кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою АДРЕСА_2.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М.Луценко