Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.12.2017 Справа №607/1495/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря О.І. Бігун

заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення ,-

в с т а н о в и в:
В провадженні суду перебуває на розгляді заява ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - одержання поранення ОСОБА_1 при виконанні обов`язків військової служби на території республіки Афганістан у складі ВПС 40- ї армії (військова частина № НОМЕР_1 , в РА військова частина п.п. №65259) в період проходження строкової військової служби з 14.08.1987 року по 30.08.1988 року, а також, що дане поранення не було пов`язаним з вчиненням ОСОБА_1 кримінального чи адіміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіянння особі тілесного ушкодження.

Необхідність встановлення юридичного факту заявник обґрунтовує метою підтвердження права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності, внаслідок поранення під час виконання обов`язків військової служби.

В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та просять задовольнити.

Заінтересована особа на адресу суду направила клопотання про залишення заяви без розгляду, мотивуючи клопотання тією обставиною, що не можуть розглядатися заяви про встановлення факту одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, оскільки існує позасудовий порядок встановлення даного факту органами військово лікарської експертизи.

Заслухавши пояснення та всесторонньо дослідивши обставини справи судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , з 15.08.1968 року по 06.09.1994 року проходив військову строкову службу в лавах Збройних Сил СРСР та Збройних Сил України.

В період з 14.08.1987 року по 30.08.1988 року у складі полку військової частини № НОМЕР_1 в РА військова частина п.п. № 65259, перебував в Афганістані для виконання бойових завдань у складі ВПС 40-ї армії. Даний полк був перебазований у ДРП на аеродроми Баграм і Кандагар для виконання бойових завдань і складався з управління, двох авіаескадрилій, полкових груп та авіаційної ТЄЧ полку, котру очолював заявник.

Під час здійснення перебазування ТЄЧ полку на штатних спецавтомобілях за маршрутом Хайратон Пулі-Хумрі Баграм, у районі населеного пункту Пулі-Хумрі на колону було здійснено напад із застосуванням легкого та важкого стрілецького озброєння. У результаті цього нападу ОСОБА_1 одержав контузію головного мозку, множинні вогнепальні осколкові поранення обличчя та лівої кисті. Першу медичну допомогу йому було надано у Баграмському медсанбаті, зокрема, було проведено видалення осколків з ран та їх зашивання. Однак, документального підтвердження лікування у моїх військово-облікових документах, з невідомих причин, зроблено не було.
Дані обставини були встановленні з показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , котрий на той час був командиром 168 винищувального авіаційного полку, котрий додатково в суді показав, що про факт нападу та отримання порання, було доведено до відома командуючого армією генералу Романюку.
Отримані ОСОБА_1 травми під час участі в бойових діях на території Республіки Афганістан, а саме: контузія головного мозку, множинні вогнепальні осколкові поранення обличчя та лівої кисті, призвели до встановлення заявнику ІІ групи інвалідності, стверджуються змістом протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, протокол № 898 від 11 грудня 2015 року, встановлено, «отримані поранення, контузії, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії»
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин призначається і виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
З метою одержання виплати заявник звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою та документами, що підтверджують одержання травми під час участі в бойових діях, для призначення мені виплати у встановленому законодавством розмірі.
За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 , та вивчення документів для здійснення зазначеної виплати, ІНФОРМАЦІЯ_3 заявнику відмовлено не було, однак повідомлено, що для вирішення питання заявнику потрібно надати документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), та зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Відсутність зазначеного документу унеможливлює вирішення питання виплати одноразової грошової допомоги.
З приводу підставності заяви суд зазначає наступне.
Факт одержання заявником контузії головного мозку, множинних вогнепальних осколкових поранень обличчя та лівої кисті, пов`язаних із виконанням ОСОБА_1 обов`язків військової службипід час бойових дій підтверджується наступними документами.

Витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, протокол № 898 від 11 грудня 2015 року, встановлено, «отримані мною поранення, контузії, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії».
Також висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 1828 від 08.12.2015 року засвідчує, що при судово-медичному огляді у ОСОБА_1 виявлені рубці лівої надбрівної і підщелепної ділянок голови, відсутність (ампутація) кінцевої частини нігтьової фаланги першого пальця лівої кисті та садно тильної поверхні останньої. Властивості, кількість і розташування рубців та властивості кукси першого пальця лівої кисті вказують, що утворення їх внаслідок загоєння вогнепальних осколкових поранень, отриманих у повідомлений заявником термін у 1988 році, не виключається.
Окрім цього, заявнику присвоєну ІІ групу інвалідності довічно. Однією з правових підстав для одержання ОСОБА_1 даного статусу є поранення, контузія, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де у визначений час велися бойові дії.
Зазначені обставини підтверджуються також показами допитаного в судовому засіданні ОСОБА_3 , котрий перебував на посаді командира 168 винищувального авіаційного полку (військова частина НОМЕР_1 ) в період з 23.01.1987 року по 12.08.1989 року, в республіці Афганістан з 17.08.1987 року по 30.08.1988 року (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ).
Останній при цьому показав, що про факт нападу та отримання порання, було доведено до відома командуючого армією генералу Романюку, й жодних даних про тримання заявником поранення внаслідок перебування останнього в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, чи вчинення останнім кримінального чи адміністративного правопорушення, не було здобуто, а взагалі не може обговорюватися з огляду на обставини заподіяння поранення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає справи в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом, передбачено ч. 1 ст. 256 ЦПК України.
Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
З огляду на надані заявником докази, суд вважає за стандартом доказування ЄСПЛ «поза розумним сумнівом» доведеним факт одержання поранення ОСОБА_1 при виконанні обов`язків військової служби на території республіки Афганістан у складі ВПС 40- ї армії (військова частина № НОМЕР_1 , в РА військова частина п.п. №65259) в період проходження строкової військової служби з 14.08.1987 року по 30.08.1988 року, а також, що дане поранення не було пов`язаним з вчиненням ОСОБА_1 кримінального чи адіміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння особі тілесного ушкодження.

Разом з тим суд вважає за необхідне відзначити про безпідставність доводів заінтересованої особи на користь залишення позову без розгляду з посиланням на неможливість розгляду провадження судом в порядку цивільного судочинства.

Критичність судової оцінки полягає в тому, що предметом судового розгляду не є встановлення факту одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, тобто обставини, котра вже існує та визнається заявником і заінтересованою особою.

Предметом же даного судового розгляду є виключно встановлення обставин одержання незаперечуваного будь ким поранення при виконанні обов`язків військової служби, а саме: існування наявності чи відсутності такого чинника, як вчинення особою кримінального чи адміністративного правопорушення, стану особи, що викликається психоактивною дією етанолу чи психічних, соматичних і неврологічних симптомів, специфічних для кожного виду наркотику, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
Керуючись ст.3, 11, 600, 212, 256 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Заяву задовольнити.

Встановити факт одержання поранення ОСОБА_1 при виконанні обов`язків військової служби на території республіки Афганістан у складі ВПС 40- ї армії (військова частина № НОМЕР_1 , в РА військова частина п.п. №65259) в період проходження строкової військової служби з 14.08.1987 року по 30.08.1988 року, а також, що дане поранення не було пов`язаним з вчиненням ОСОБА_1 кримінального чи адіміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіянння особі тілесного ушкодження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.
Головуючий суддяВ. М. Братасюк