Справа № 761/115/17
Провадження № 2/761/3045/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду з заявою, в якій просила позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони зареєстрували шлюб 19 вересня 2011 року. Від шлюбу народилась дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З вересня 2014 року ОСОБА_2 не приймає участі у житті та вихованні дитини, не виконує свої батьківські обов'язки, фактично ухиляється від їх виконання, в зв'язку з чим просила суд позбавити останнього батьківських прав.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не запречувала.

Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, поважності причин неявки до суду не повідомив, заперечення на позов не подавав.

Третя особа - служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з"явилась, на адресу суду надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника, просили прийняти рішення відповідно до вимог законодавства та враховуючи інтереси малолітньої дитини, крім того надала суду свій висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідок ОСОБА_4 з боку позивача у судовому засіданні заначив, що відповідача з малолітнім ОСОБА_3 не бачив та від позивачки ОСОБА_1 не чув, щоб він якось піклувався чи допомогав їй у вихованні сина.

Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне.

У відповідності до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

З позовом до суду про позбавлення батьківських прав, згідно ст. 165 СК України, має право звернутися один з батьків.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 вересня 2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 2882 від 17.09.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 6 зворотня сторінка).

Від цього шлюбу у сторін по справі народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що в складено відповідний запис № 3340 від 12.11.2013 року), та його батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с 6).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 10)

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як вбачається з довідки виданої Комунальним концерном «Центр Комунального Сервісу» №4595 від 03.08.2016 року ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12, 13).

Згідно Акту обстеження умов проживання позивача від 27.03.2017р., було встановлено, що для малолітнього ОСОБА_3 в зазначеній квартирі створені належні умови для проживання.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про, що складено відповідний Висновок №107-40/2999 від 13.04.2017 року.

Крім того, з зазначеного висновку вбачається, що малолітній ОСОБА_3 з 01.09.2016 року відвідує санаторний дошкільний навчальний заклад №669 Святошинського району м. Києва та згідно з характеристикою закладу вихованням Тімура займається мати ОСОБА_1, яка завжди відвідує батьківські збори, святкові ранки та приймає активну участь у роботі батьківського комітету групи, проте батько малолітньої дитини жодного разу не з'явився в дошкільному закладі.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, доказів того, що останній приймав або намагався приймати якусь участь в матеріальному забезпечені та вихованні дитини суду не надав, допитаний свідок з боку позивача, підтвердив участь у виховані та утримані дитини лише позивачкою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач без поважних причин тривалий час не спілкується із сином, не займається його вихованням, не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров'ям та життям, не надає коштів на його утримання і навчання, тобто ухиляються від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина ОСОБА_3, тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про охорону дитинства» ст.ст.150, 164, 166, Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 57, 58, 66, 208, 209, 212-215, 218, 224-231, 293-294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: