АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, завданої залиттям, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс» (далі - КП УЕЖФ «Липкижитлосервіс») з позовом про відшкодування шкоди, завданої залиттям.

Позивачка, посилаючись на те, що залиття належної їй на праві власності квартири, яке відбулося 15 квітня 2015 року внаслідок аварійної ситуації, пов'язаної із закінченням опалювального сезону, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва») матеріальну шкоду у розмірі 10 422,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 10 422 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказував, що судом не надано оцінки доказам, наданих стороною відповідача, зокрема Договору на утримання житлових будинків та прибудинкових територій, укладеного між КП «Керуюча компанія ОЖФ Печерського району м. Києва» та КП УЖГ «Липкижитлосервіс». Судом першої інстанції не взято до уваги, що шкода, завдана позивачці внаслідок залиття квартири, сталася з вини власника квартири, розташованої поверхом вище та з вини КП УЖГ «Липкижитлосервіс». Позивачкою не доведено факт завдання матеріальної та моральної шкоди з вини КП «Керуюча компанія ОЖФ Печерського району м. Києва».

Як на порушення судом норм процесуального права посилався на те, що суд належним чином не повідомив про судове засідання 20.01.2017, у зв'язку з чим відповідач був позбавлений можливості бути присутнім в судовому засіданні та надавати додаткові пояснення у справі.

Просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 20.01.2017 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених в ній та просив задовольнити.

Позивачка в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала, просила відхилити, а рішення залишити без змін.

Треті особи, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2015 року в день закінчення опалювального сезону, у зв'язку з аварійною ситуацією сталося пошкодження рушниконосія центрального опалення у ванній кімнаті вище розташованої квартири АДРЕСА_1, внаслідок чого відбулося залиття квартири № 5, що належить позивачу.

Згідно Акту обстеження по зверненню громадян від 23 квітня 2015 року комісією ЖЕД «Липкижитлосервіс» в складі: майстра технічної дільниці ОСОБА_6, майстра ремонтної дільниці ОСОБА_7 та інженера ОСОБА_8, встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_2 відбулося внаслідок аварійної ситуації під час якої стався прорив рушникосія у квартирі № 9.

На час обстеження квартири комісією було встановлено, що внаслідок залиття: у ванній кімнаті залита стеля вся площа 2,9 кв.м. (водоемульсійне фарбування), стіна (водоемульсійне фарбування) та кахель за рушниконосієм на площі 2,5 кв.м.

Листом № 163 від 09.06.2015 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» визнало, що залиття дійсно відбулося через аварійну ситуацію, що призвело до пошкодження рушниконосія центрального опалення в ванній кімнаті квартири № 9, та повідомило ОСОБА_1, що на даний час причини залиття в цій квартирі ЖЕД «Липкижитлосервіс» усунуто.

В листі також проінформовано про те, що Підприємство готове виконати ремонт місць залиття, що були спричинені аварійною ситуацією (а.с. 7).

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача, що він є неналежним.

Матеріалами справи, а саме розпорядженням Печерської районної у м. Києві державної адміністрації «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва переданого до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації № 509 від 20.09.2013, рішенням Київської міської ради «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва № 3 270/270 від 09.10.2014, розпорядженням Печерської районної у м. Києві державної адміністрації «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва переданого до сфери управління Печерської районної у м. Києві державної адміністрації» № 200 від 24.04.2015, підтверджується, що будинок № 5 по провулку Арсенальному у м. Києві передано на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва».

15 липня 2016 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звертаючись до суду першої інстанції з поясненнями, зазначило, що КП по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс» як юридичної особи не існує. Згідно наказу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від 30.04.2015 № 21 «Про затвердження положень про структурні підрозділи комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києві» існує житлово-експлуатаційна дільниця «Липкижитлосервіс», яка не має статусу юридичної особи (а.с. 65).

За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що саме відповідач - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» є відповідальною особою за завдану позивачці матеріальну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судом та вважає його правильним.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини.

Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на це та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідачем не доведено факт відсутності вини в завданні шкоди позивачці. Будь-яких доказів на підтвердження того, що залиття квартири відбулося з вини інших осіб матеріали справи не містять.

У відповідності до вимог, передбачених ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в його діях відсутня вина в завданні шкоди позивачці.

Доводи апеляційної скарги про можливу вину третіх осіб у залитті є припущенням, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» не має відношення до залиття, яке сталося 15.04.2015 та не є відповідальною особою за завдану шкоду, оскільки такі доводи є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 від 01.09.2016, вартість ремонту квартири № 5 внаслідок залиття складає 10 422,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, яким взято до уваги наявний в матеріалах справи локальний кошторис ремонтних робіт, оскільки такий кошторис відповідає вимогам закону, є письмовим доказом.

Всупереч вимогам статей 10, 60 ЦПК України, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування доказів позивачки щодо розміру матеріального збитку, а лише зазначено, що позивачкою не доведено вину.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

ОСОБА_9 від 23.04.2015 року та лист відповідача № 163 від 09.06.2015 містять інформацію щодо предмета доказування, колегія суддів дійшла висновку, що вказані документи є належними письмовими доказами, які правомірно взято судом першої інстанції до уваги при ухваленні рішення.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне.

Як встановлено судом внаслідок залиття було пошкоджено майно позивачки, у зв'язку з чим остання зазнала моральних страждань, які полягають в тому, що вона відчувала нервове напруження, у неї псувався настрій, порушено нормальний порядок життя через необхідність вирішувати питання, пов'язані з усуненням наслідків залиття та неможливості користування квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань, змін у звичному укладі життя позивачки, з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позов до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття підлягають частковому задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/31128/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5118/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Фаркош Ю.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.