АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом заступника Дарницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року,-

встановила:

У липні 2014 року заступник Дарницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України звернувся до суду з вказаним позовом.

З урахування уточнень позовних вимог просив стягнути з відповідача витрати на його утримання за час навчання у розмірі 53 944 грн. 29 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 03 серпня 2007 року ОСОБА_1 навчався в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут».

Відповідно до умов контракту відповідач взяв на себе зобов'язання проходити службу в Держспецзв'язку протягом п'яти років після закінчення навчання.

З 01 січня 2007 року по 26 липня 2011 року ОСОБА_1 пройшов навчання в Інституті спецзв'язку.

31 серпня 2012 року у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту ОСОБА_1було звільнено у запас Збройних Сил України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України витрати пов'язані з його утриманням в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми грошових коштів на загальну суму 98 416 грн. 56 коп.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України проти апеляційної скарги заперечила.

Прокурор проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна.

Встановлено, що 03 серпня 2007 року ОСОБА_1 уклав із Інститутом спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» контракт про проходження служби в Держспецзв'язку.

З 1 січня 2007 року по 26 липня 2011 року він пройшов навчання в Інституті спецзв'язку.

Відповідно до умов зазначеного контракту ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання проходити службу в Держспецзв'язку протягом п'яти років після закінчення навчання.

31 серпня 2012 року ОСОБА_1 було звільнено у запас ЗСУ у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту.

Згідно довідки-розрахунку витрати пов'язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 в Інституті за період з 03.08.2007 року по 24.06.2011 року становлять 53 944 грн. 29 коп. (т. 4 а.с. 35).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» курсанти, які звільняються зі служби з підстав, визначених п. п. 6, 8 і 9 ч. 2 цієї статті, а також особи начальницького складу, які звільняються зі служби із зазначених підстав протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу, у тому числі вищого військового навчального закладу чи військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, в якому вони навчалися за державним замовленням і після закінчення якого були прийняті на службу осіб начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, відшкодовують Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Вирішуючи спір, суд правильно застосував вищенаведені норми матеріального права, та дійшов правильного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають витрати, пов'язані з його утриманням в інституті в розмірі 53 944 грн. 29 коп.

Проте колегія суддів знаходить помилковими висновки суду в частині стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і при простроченні виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Укладений контракт не передбачає умови, згідно якої відповідач взяв на себе зобов'язання, що у разі звільнення із служби під час навчання або протягом 5 років після закінчення навчання в Інституті спецзв'язку добровільно відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням в інституті.

Така відповідальність передбачена положеннями ст. 12 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України».

Тому підстав вважати обґрунтованими позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що довідки-розрахунки мають розбіжності, колегія суддів відхиляє, оскільки судом правильно взято до уваги довідку-розрахунок № 25/19-109 від 07.07.2015 року (т. 4 а.с. 35), яку було надано позивачем після подання заяви про зміну позовних вимог.

Таким чином, ухвалене рішення в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягає скасуванню з постановленням нового рішення в цій частині про відмову в позові.

В решті рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 307 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук