АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/4211/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Дука В.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г., про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, стягнення грошової компенсації за частку майна, визнання заповіту частково недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5 в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу в період з 12 січня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини гаражного боксу, ряд 17, що знаходиться в АДРЕСА_7 визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини пістолета (спецзасіб) ПМТ, кал. 9 мм НОМЕР_3 та 1/2 частину рушниці гладко ствольної мисливської «ATA ARMS», кал. 12/76, НОМЕР_4. Також просила стягнути з відповідача грошову компенсацію за 1/5 частини автомобіля «MITSUBISHI PAGERO», 2008 року випуску та визнати частково недійсним з моменту вчинення заповіт, складений ОСОБА_7 посвідчений Науменко Л.Г. приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, 25 березня 2010 року за реєстрованим №751 в частині 1/2 спадкового майна.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г., про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, стягнення грошової компенсації за частку майна, визнання заповіту частково недійсним - задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 12 січня 2008 року по 24 червня 2015 року.

Визнано заповіт, складений 25 березня 2010 року ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київського області НауменкоЛ.Г. у реєстрі №751, в частині заповідання 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_5 недійсним.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_8 загальною площею 44,5 кв.м., жилою площею 18,0 кв.м., як обов'язкову частку майна, яка належить на праві спільної сумісної власності чоловіку і жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину гаражного боксу, ряд АДРЕСА_9 як обов'язкову частку майна, яка належить на праві спільної сумісної власності чоловіку і жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину пістолета (спецзасіб) ПМТ, кал.9 мм НОМЕР_3 на 1/2 частину рушниці гладко ствольної мисливської «ATA ARMS», кол. 12/76, НОМЕР_5 обов'язкову частку майна, яка належить на праві спільної сумісної власності чоловіку і жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні частини позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г., про стягнення 81 206 грн грошової компенсації за 1/5 частину автомобіля «MITSUBISHI PAGERO 3.0», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску та 812 грн 06 к. судового збору - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи, що мають значення для справи. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято покази свідків, які заявлялись відповідачем, та не звернув уваги на те, що лікар ОСОБА_8 вказувала на те, що під час перебування в лікарні за ОСОБА_7 піклувався його син та водій. Також вказує, що матеріали справи не містять документів, які свідчили про те, що ОСОБА_2 вчиняла дії в інтересах сім'ї. Крім того вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що сторони перебували у фактично шлюбних відносинах.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач та представник заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили рішення суду залишити без змін.

Третя особа у судове засідання не з'явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Тому, відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_7 (т.1, а.с.12).

Звертаючись із даним позовом до суду ОСОБА_2 просила встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права на його 1/2 частину. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що у листопаді 2007 року познайомилась з ОСОБА_7 в санаторії «Полтава-Крим» в м. Саки, між ними склались близькі та доброзичливі стосунки у січні 2008 року стали проживати однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та планували в майбутньому одружитися. Спочатку вони проживали в АДРЕСА_10. В подальшому, під час спільного проживання ними придбано на підставі договору купівлі-продажу від 21 квітня 2008 року квартиру АДРЕСА_11, власником якої зареєстровано ОСОБА_7 Вона разом з ОСОБА_7 приймала участь в ремонті квартири, купували меблі та проживали у вказаній квартирі однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Також, вказувала, що у березня 2008 року ними було придбано автомобіль «Мitsubishі Pagero», 2008 року випуску, який зареєстровано за ОСОБА_7

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, допитавши свідків, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Положення ст.74 СК України дають підстави дійти висновку, що вони поширюються на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року (справа № 6-97цс11).

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім'єю; спільний побут, взаємні права та обов'язки ( ст.ст.3,74 СК України), а для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_12.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії наказу №70/розпорядження/про прийом на роботу від 07 серпня 1998 року та копії наказу №835-к від 13 червня 2008 року ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з Черкаською філією ПАТ «Укртелеком» з 07 серпня 1998 року по 13 червня 2008 року.

Згідно відповіді на запит № 100-3551 від 15 березня 2016 року Голосіївська РДА в м. Києві повідомила, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з Голосіївська РДА в м. Києві в період з 02 жовтня 2009 року по 31 травня 2010 року та звільнена у зв'язку з переведенням до Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області.

У відповідності до ч.2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Отже, колегія суддів вважає, що встановлені ч.2 ст.3 СК України виключення, згідно з яких подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосується офіційно зареєстрованих шлюбів.

А тому, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_2 по 13 червня 2008 року працювала у Черкаській філії ПАТ «Укртелеком», а тому не можна вважати що вона проживала разом однією сім'єю з ОСОБА_7 з січня 2008 року.

Колегія суддів не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 оскільки вони є суперечливими та не можуть бути достатньою підставою для встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 2008 року по день його смерті, ведення ними спільного бюджету та наявності у них взаємних прав та обов'язків, притаманних подружжю. А свідчать лише про те, що ОСОБА_7 приділяв знаки уваги ОСОБА_2, як до жінки, а не дружини.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17, які були водіями ОСОБА_7, які пояснили, що покійний проживав у себе на дачі. ОСОБА_2 не приймала участі у її ремонті, не займалась благоустроєм присадибної ділянки. Також зазначали, що ОСОБА_7 не сприймав ОСОБА_2, як дружину також він наймав жінок, які йому готували їжу. Зокрема свідок ОСОБА_16 зазначив, що в період коли ОСОБА_7 перебував у лікарні він разом із сином про нього піклувались.

Свідок ОСОБА_8, яка працює на посаді лікаря Київської міської клінічної лікарні №3 і була лікуючим лікарем ОСОБА_7, пояснила, що покійний лежав у її відділенні декілька разів до грудня 2014 року вона не бачила ОСОБА_2, за ним піклувались син та водій. Та після грудня 2014 року вона познайомилась із ОСОБА_2 і після цього вона не бачила сина.

Як вбачається із медичної документації, ОСОБА_7 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні №3 та ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» в період 2013-2015 років з діагнозом: синдром діабетичної стопи, нейропатична форма, цукровий діабет, важка форма ХБП (т.1, а.с.101-104).

Колегія суддів критично ставиться до висновку суду про те, що отриманий ОСОБА_7 у ПАТ КБ «Надра» кредит на придбання пральної машину «IndesitWILS 105 EX» вартістю 1899 грн. у кредит свідчить про те, що саме він не мав особистих заощаджень для придбання квартири, автомобіля, гаражу, тощо, оскільки отримання кредиту не свідчить відсутність особистих коштів на придбання товарів. Крім того, судом не прийнято до уваги те, що ОСОБА_7 працював та мав дохід, крім того відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу від 17 квітня 2008 року він продав належну йому квартиру АДРЕСА_3.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 отримав кредит у АКІБ «УкрСиббанк» для придбання квартири АДРЕСА_4 та у АКБ «ПРАВЄКС-БАНК» для придбання автомобіля «Мitsubish Pagero», 2008 року випуску.

Зі змісту вказаних договорів не вбачається, що ОСОБА_7 отримуючи кошти діяв і інтересах сім'я та зокрема отримував згоду ОСОБА_2 на укладання вказаних договорів.

Також, щодо наданих позивачем фотографії (без зазначення дати події), довідки ОСББ «Каштан» № 21 від 02 липня 2015 року необхідно зазначити, що вказані докази не можуть прямо та безпосередньо свідчити про ведення спільного господарства та спільного проживання сім'єю позивача та ОСОБА_18

Так, згідно довідки ОСББ «Каштан» № 21 від 02 липня 2015 року та акту ОСББ «Каштан» № 20 А від 01 липня 2015 року, який складено, зі слів мешканців квартир АДРЕСА_13 ОСОБА_2, заселилась з ОСОБА_7 в квартиру НОМЕР_6 з моменту придбання вказаної квартири (а.с.69 т.1).

Проте, допитана в якості свідка ОСОБА_19 пояснювала, що з часу придбання ОСОБА_7 квартири НОМЕР_6 вона бачила його і ОСОБА_2 разом, та вважала їх сім'єю.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_2 не доведено факт її спільного проживання з ОСОБА_7 однією сім'єю, як жінки та чоловіка, в період з січня 2008 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Також, не надано доказів того, що у зазначений період вони були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет та мали взаємні права та обов'язки.

Враховуючи викладені обставини, підстав для визнання майна, яке належить ОСОБА_7, спільною сумісною власністю та визнання за ОСОБА_2права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5; 1/2 частину гаражного боксу, ряд АДРЕСА_14 1/2 частину пістолета (спецзасіб) ПМТ, кал.9 мм НОМЕР_3 на 1/2 частину рушниці гладко ствольної мисливської «ATA ARMS», кал. 12/76, НОМЕР_7 про визнання заповіту, складеного 25 березня 2010 року ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київського області НауменкоЛ.Г. у реєстрі №751, в частині заповідання 1/2 частини квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_5 недійсним - суд не вбачає.

Також в порядку ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 4555 грн. 32 к.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г., про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, стягнення грошової компенсації за частку майна, визнання заповіту частково недійсним відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Самгородок, Смілянського району, Черкаськоїобласті, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4555 грн 32 к.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: