У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_7, треті особи: орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради, комунальне підприємство «ЖЕК-13», про визначення порядку користування квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що його мати - ОСОБА_5, і брат - ОСОБА_6, з 1991 року прописані у квартирі АДРЕСА_1, однак у лютому 2014 року добровільно та на власний розсуд, забравши свої речі, залишили вказану квартиру та виїхали проживати до їхньої дальньої родички, що проживала в одному із сіл Чернігівського району Чернігівської області.

На даний час речей відповідачів уквартирі немає, їх фактична адреса проживання йому не відома, витрати наутримання квартири сплачує він.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просивсуд визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою.

У березні 2016 року ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звернулись до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що у 1992 році ОСОБА_5 отримала ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_1. На підставі ордеру з нею укладено договір найму. У квартирі проживає вона як наймач, сини: ОСОБА_4, ОСОБА_6, та онук - ОСОБА_7

З приводу користування вказаною квартирою з відповідачем постійно виникали сварки.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 просиливизначити порядок користування спірною квартироюта виділити в їхкористування житлову кімнату площею 12,7 кв. м, укористування ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - житлову кімнату площею 16,0 кв. м; допоміжні приміщення (кухню, ванну кімнату, туалет, коридор і балкон) залишити в спільному користуванні.

У подальшому ОСОБА_5 надала до суду клопотання, в якому просила суд виділити їй в окреме користування кімнату 12,2 кв. м, яку вона займає з моменту отримання ордеру, решту житлових приміщень залишити у спільному користуванні всіх жильців квартири, які в ній зареєстровані.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволеночастково.

Визнано ОСОБА_6 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. У решті позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні його позовних вимог скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

Інші учасники процесу судові рішення не оскаржили.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, врахувавши роз'яснення, надані судам у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», дійшли до правильного висновку про те, що ОСОБА_5 тривалий час доглядала за тіткою й у спірній квартирі проживала нерегулярно з незалежних від неї та поважних причин, тому вона не може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Доводи про постійне непроживання ОСОБА_5 спростовуються актом від 18 лютого 2016 року, складеним комісією у складі майстра комунального підприємства «ЖЕК-13» ОСОБА_8, ОСОБА_5 та сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с. 21).

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель О.В. Закропивний