Провадження № 22-ц/780/2716/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 18.05.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді Сержанюка А.С., членів колегії суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В., із участю секретаря Бобка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, додаткової угоди та додаткового договору,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2017 року в задоволенні позовних вимоги щодо визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту №0 від 24 червня 2008 року, додаткового договору №3 від 01 квітня 2013 року та додаткової угоди №1 від 11 лютого 2009 року відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення судом першої інстанції зазначено, що в договорі про надання споживчого кредиту, додатковій угоді та додатковому договорі, а також в приєднаних до них додатках, містяться підписи ОСОБА_2.

Ця обставина свідчить про те, що йому була відома інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, тип та розміри відсоткової ставки.

Крім того, як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 1 п. 16 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договорів можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Аналіз цих обставин свідчить про те, що зміст договору про надання споживчого кредиту №0 від 24 червня 2008 року, додаткової угоди №1 від 11 лютого 2009 року та додаткового договору №3 від 1 квітня 2013 року не суперечить п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також п. 2.1, п. 2.4, п. 2.5 та п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ №168 від 10 травня 2007 року.

З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання цих договорів недійсними відсутні.

Також, позивач не подав жодного доказу на підтвердження того, що Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» та Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» вводили позивача в оману перед укладенням оспорюваних правочинів.

Навпаки, інформація про кредитування була викладена чітко та зрозуміло. Її обсяг та зміст свідчить про те, що позивач здійснював свідомий вибір перед укладенням договорів.

З огляду на це, суд вважає, що договір про надання споживчого кредиту №0 від 24 червня 2008 року, додаткова угода №1 від 11 лютого 2009 року та додатковий договір №3 від 1 квітня 2013 року були укладені сторонами без застосування обману та нечесної підприємницької практики.

Ця обставина також є підставою для відмови у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права при його ухваленні.

Просить рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується матеріалами справи, розпорядженням №3/18-2 Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» від 04 січня 2008 року затверджений інформаційний лист про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість при кредитуванні ( а.с. 181-183, 184-187 ).

24 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0 у відповідності до п. 7.13 якого, перед його укладенням позивач отримав цей інформаційний лист ( а.с. 6-9, 92-95 ).

За цим правочином Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» зобовязався надати кредит в розмірі 70 000 доларів США, а позивач зобовязався щомісячно до 22 червня 2018 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 14,35% ( п.п. 1.1., 1.2.1., 1.3.1. договору ).

У відповідності до п. 1.3.3 договору про надання споживчого кредиту №0 від 24 червня 2008 року позивачу розяснений метод нарахування цих процентів та визначений період їх стягнення.

Крім того, до кредитного договору були приєднані три додатки: графік погашення кредиту, графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, інформація про тарифи, порядок нарахування та сплати комісії ( а.с. 9зв.-10, 11-15, 16, 96-97, 98, 188-192, 193-197 ).

11 лютого 2009 року між зазначеними сторонами укладено додаткову угоду №1, якою визнаний точний розмір ануїтетного платежу та розяснений метод нарахування процентів за користування кредитом, а також погоджений графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту ( а.с. 17-18, 19-26 ).

За її умовами, позивач зобовязався повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 855 доларів США, а кінцевий термін виконання цих грошових зобовязань - відстрочений до 22 червня 2028 року ( п.п. 2.1., 2.2., 3.2. договору ).

Крім того, проценти за користування кредитом за період часу з 1 вересня 2008 року по 25 вересня 2008 року ОСОБА_2 зобовязався сплатити в період часу з 1 вересня 2013 року по 25 вересня 2013 року, проценти за користування кредитом за період часу 1 жовтня 2008 року по 27 жовтня 2008 року позивач зобовязався сплатити в період часу з 1 жовтня 2013 року по 25 жовтня 2013 року, проценти за користування кредитом за період часу з 1 листопада 2008 року по 25 листопада 2008 року ОСОБА_2 зобовязався сплатити в період часу з 01 листопада 2013 року по 25 листопада 2013 року, проценти за користування кредитом за період часу з 01 грудня 2008 року по 25 грудня 2008 року позивач зобовязався сплатити в період часу з 01 грудня 2013 року по 25 грудня 2013 року ( там же ).

08 грудня 2011 року відповідачі уклали договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами, за яким Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» право вимоги, в т.ч. і за названим кредитним договором, укладеним із позивачем, а 19 грудня 2011 року - вони підписали акт приймання-передачі з цього приводу ( а.с. 101-119, 120, 121 ).

Опісля того, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» 01 квітня 2013 року уклало з ОСОБА_2 додатковий договір №3 ( а.с. 27-32 ).

За умовами цього правочину, вони дійшли згоди про те, що розмір боргу позивача за договором споживчого кредиту становив 691 313,44 грн.

При цьому, ОСОБА_2 зобовязався щомісячно до 24 березня 2033 року щомісячно повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 14,35% річних.

У випадку неналежного виконання цих грошових зобовязань позивач зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 19,35% річних та пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення.

Окрім цього, у випадку прострочення кінцевого терміну повернення кредиту - ОСОБА_2 зобовязався сплачувати проценти за користування ним в розмірі 19,35% річних.

Сторони також погодили орієнтовний графік платежів до зазначеного правочину ( а.с. 33-36 ).

ОСОБА_2 виконував умови зазначених правочинів і лише 17 грудня 2015 року звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами ( а.с. 1-5 ).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, на переконання апеляційного суду, правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини та прийшов до висновку про відмову в позові за його необґрунтованістю і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 16, 203, 215, 230 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 15, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Інші твердження ОСОБА_2 про надання банком неповної інформації щодо кредитної послуги в іноземній валюті, відсутність можливості у позивача зробити вільний та правильний її вибір, відсутність його підпису на інформаційному листі про умови кредитування, введення його в оману, неможливість зясувати відмінностей між різними видами кредитних договорів, між погашенням кредиту ануїтентними чи іншими платежами, нечесну підприємницьку діяльність відповідачів, у силу викладеного та на переконання суду другої інстанції, не спростовують висновків суду першої інстанції про необгрунтованість заявлених позовних вимог і не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог.

Окрім іншого, посилання ОСОБА_2 про надання банком неповної інформації щодо кредитної послуги, відсутність можливості у позивача зробити вільний та правильний її вибір, введення його в оману, нечесну підприємницьку діяльність відповідачів, на переконання апеляційного суду, не відповідають дійсності, оскільки вони повністю спростовуються зазначеними по справі правочинами, додатками до них і власноручними його підписами, які відносяться до числа належних, допустимих та достовірних доказів згідно положень ст.ст. 58,59, 212 ЦПК України.

Будь-яких доказів на спростування названих доказів по справі позивач у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України не надав.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, додаткової угоди та додаткового договору залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_3