Справа № 282/86/17
Провадження № 2/282/61/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді: П.І. Гуцала

при секретарі судових засідань: ОСОБА_1

за участю представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідачів: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ТОВ «Агролайн-Україна» про визнання договору оренди землі недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач зазначає, що 01.08.2011 року між ним як орендарем з однієї сторони та ОСОБА_5, як орендодавцем з іншої сторони було укладено та в установленому законом порядку зареєстровано договір оренди земельної ділянки площею 3,2035 га., кадастровий номер :02:003:0010, яка розташована на території Коростківської сільської ради Любарського району строком на 10 років.

Також між сторонами 01.08.2011 року було укладено та в установленому законом порядку зареєстровано договір оренди земельної ділянки площею 2,9519 га., кадастровий номер :02:003:0011, яка розташована на території Коростківської сільської ради Любарського району строком на 10 років.

Протягом строку дії договору з 2011 року до 2016 рік орендовану земельну ділянку він використовував за цільовим призначенням, орендну плату сплачував у встановлені строки та будь-якого спору щодо орендованої земельної ділянки не існувало.

Восени 2016 року йому стало відомо, що влітку 2015 року, відповідачі, в порушення вимог закону уклали між собою договір оренди земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні.

На даний час ТОВ «Агролайн-Україна» на підставі вказаного незаконно укладеного договору заявляє своє право на вказану земельну ділянку, що на його думку є порушенням його законного права щодо володіння та користування орендованою земельною ділянкою згідно умов укладеного ним договору.

Саме тому він звернувся до суду з проханням ухвалити рішення про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0010, який укладений 01.03.2015 року між ОСОБА_5, та ТОВ «Агролайн-Україна» та про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0011, який укладений 01.03.2015 року між ОСОБА_5, та ТОВ «Агролайн-Україна», стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні на підставі наданих ним письмових заперечень.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 77807926 від 06.01.2017 року вбачається, що власником земельної ділянки, яка розташована на території Коростківської сільської ради Любарського району з кадастровим номером :02:003:0010, площею 3,2035 га., є ОСОБА_5.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 77808140 від 06.01.2017 року вбачається, що власником земельної ділянки, яка розташована на території Коростківської сільської ради Любарського району з кадастровим номером :02:003:0011, площею 2,9519 га., є ОСОБА_5.

Як вбачається з договору оренди землі від 01 серпня 2011 року орендодавець ОСОБА_5 з одного боку та орендар ФОП ОСОБА_4 з другої сторони уклали договір, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Коростківської сільської ради загальною площею 3,2035 га., строком на 10 років. Договір був зареєстрований в відділі Держкомзему у Любарському районі Житомирської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 02.11.2011 року за № 01883.

Як вбачається з договору оренди землі від 01 серпня 2011 року орендодавець ОСОБА_5 з одного боку та орендар ФОП ОСОБА_4 з другої сторони уклали договір, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Коростківської сільської ради загальною площею 2,9519 га., строком на 10 років. Договір був зареєстрований в відділі Держкомзему у Любарському районі Житомирської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 02.11.2011 року за № 01884.

Згідно ст. 125 ЗК України (в редакції від 17.07.2011року), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В чинній на час укладення оспорюваного договору оренди землі редакції вказаної статті передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції що діяла до 01.01.2013 року) - договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 202 ЗК України (в редакції що діяла до 01.01.2013 року), державна реєстрація земельних ділянок здійснювалась у складі державного реєстру земель, що складався з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Відповідно до ст. 204 ЗК України (в редакції що діяла до 01.01.2013 року), порядок ведення державного земельного кадастру встановлюється законом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1021 від 09.09.2009 року «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (що діяла до 01.01.2013 року), книга записів відкривається та ведеться: у паперовому вигляді - територіальним органом Держземагентства.

Таким чином, в 2011 році реєстрація правовстановлюючих документів на земельні ділянки, у тому числі договорів оренди земельних ділянок, здійснювалась територіальними підрозділами Держземагенства.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведенавідповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

З 2013 року державну реєстрацію прав на земельні ділянки покладено на Укрдержреєстр, повноваження якого закріплено в Положенні про Державну реєстраційну службу, затвердженому Указом Президента України від 06.04.2011року № 401/2011.

Як вбачається з договору оренди землі від 01 березня 2015 року орендодавець ОСОБА_5 з однієї сторони та орендар ТОВ «Агролайн Україна» в особі директора ОСОБА_6 з другої уклали договір згідно якого: орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Коростківської сільської ради Любарського району та належить орендодавцю на підставі державного акту на земельну ділянку серія ЖТ № 090022, площею 3,2035 га., кадастровий номер:02:003:0010, строком на 10 років.

Даний договір було зареєстровано відділом з питань державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області.

Як вбачається з договору оренди землі від 01 березня 2015 року орендодавець ОСОБА_5 з однієї сторони та орендар ТОВ «Агролайн Україна» в особі директора ОСОБА_6 з другої уклали договір згідно якого: орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Коростківської сільської ради Любарського району та належить орендодавцю на підставі державного акту на земельну ділянку серія ЖТ № 090021, площею 2,9519 га., кадастровий номер :02:003:0011, строком на 10 років.

Даний договір було зареєстровано відділом з питань державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області.

Згідно роз'яснення Державної реєстраційної служби України № 2951/05-15-13 від 06 серпня 2013 року «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами» встановлено, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку державний реєстратор повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, які здійснювали їх державну реєстрацію до 01.01.2013 року.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте відповідачі не надали суду доказів відносно того, що при реєстрації оспорюваних договорів оренди землі державним реєстратором було здійснено запит до відділу Держземагенства та, відповідно, отримано відповідь про відсутність реєстрації договорів оренди на зазначені земельні ділянки.

Також відповідачами не надано доказів визнання недійсним, розірвання чи припинення дії договорів оренди землі від 01 серпня 2011 року укладеного між ОСОБА_5, та ОСОБА_4, на час укладення оспорюваних договорів оренди землі від 01.03.2015 року укладеного між ОСОБА_5, та ТОВ «Агролайн-Україна».

Відповідно до ч. 2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно правової позиції, викладеної ВСУ у справі № 6-162ц13, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України, визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його прав на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Таким чином, судом встановлено факт існування одночасно двох правочинів щодо однакового об'єкту договору та зобов'язань, що суперечить законодавству України та породжує наслідки зобов'язань по двом договорам одночасно.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що договіри оренди земельних ділянок, що були укладені 01.03.2015 року укладеного між ОСОБА_5, та ТОВ «Агролайн-Україна», суперечить вказаним нормам матеріального права, а тому є недійсним з моменту його вчинення, оскільки на час його укладення та на час реєстрації за ТОВ «Агролайн-Україна» права на оренду землі були чинні договори оренди спірних земельних ділянок від 01 серпня 2011 року укладеного між ОСОБА_5, та ОСОБА_4

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4, підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається із журналів судових засідань від 14.02.2017 року, 15.03.2017 року, 04.04.2017 року та час перебування у судовому засіданні 01.06.2017 року представник позивача перебував у судовому засідання 4 години.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 гривень.

Тобто, враховуючи положення закону позивач має право на компенсацію у розмірі 2 560 гривень.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 792 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 295 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0010, який укладений 01 березня 2015 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агролайн-Україна».

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0011, який укладений 01 березня 2015 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агролайн-Україна».

Стягнути з ОСОБА_5, жительки села Коростки, вулиця Миру, 71 Любарського району Житомирської області на користь ОСОБА_4 витрати у звязку з сплатою судового збору в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Стягнути з ТОВ «Агролайн-Україна», юридична адреса: Україна, 13114, Житомирська область, Любарський район, село Липно, вулиця Бойка, 14, на користь ОСОБА_4 витрати у звязку з сплатою судового збору в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5, жительки села Коростки, вулиця Миру, 71 Любарського району Житомирської області на користь ОСОБА_4 витрати у звязку з отриманням послуг адвоката в сумі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Стягнути з ТОВ «Агролайн-Україна», юридична адреса: Україна, 13114, Житомирська область, Любарський район, село Липно, вулиця Бойка, 14, на користь ОСОБА_4 витрати у звязку з отриманням послуг адвоката в сумі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Гуцал П.І.