Cправа № 206/5337/2012
Провадження № 6/127/309/17
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2017 року м. Вінниця

Вінницький суд Вінницької області

в складі головуючого - судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Марценюк А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням про обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_2.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження №44451254 з примусового виконання виконавчого листа №206/5337/2012, виданого 13.08.2014р. Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості в сумі 62 336 доларів 70 центів, що становить еквівалент 498 257 грн. 24 коп., пені в сумі 498 257 грн. 23 коп., а також судового збору в сумі 3 219 грн.

Старшим державним виконавцем відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання. Однак, сума заборгованості боржником не погашена, також останнім не вчинено жодних дій спрямованих на погашення боргу, в силу чого заявник звернулась до суду з даним поданням.

Відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з частиною другою статті 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання старший державний виконавець Плахотнюк Н.Ю. не зявилася, хоча про дату, час та місце розгляду подання повідомлялася належним чином, а саме шляхом повідомлення про судове засідання телефонограмою.

Разом з тим, 18.05.2017р. заявник звернулася до суду із клопотанням, в якому просила суд розгляд справи за її поданням про про обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_2 проводити за її відсутності.

Згідно з частиною другою статті 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, а також матеріали цивільної справи №206/5337/2012, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання старшого державного виконавця Плахотнюк Н.Ю. про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2014р. №206/5337/2012 задоволено частково позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість в сумі 62 336 доларів 70 центів, що становить еквівалент 498 257 грн., 24 коп., пеню в сумі 498 257 грн. 23 коп., а також судовий збір в сумі 3 219 грн.

На виконання зазначеного рішення 13.08.2014р. Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчі листи.

Обгрунтовуючи подання про обмеження боржника у виїзді за кордон державний виконавець зазначає, що на примусовому виконанні у ВПВ УДВС ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавче провадження №44451254 з примусового виконання виконавчого листа виданого 13.08.2014р. Вінницьким міським судом Вінницької області про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості в сумі 62 336 доларів 70 центів, що становить еквівалент 498 257 грн., 24 коп., пені в сумі 498 257 грн. 23 коп., а також судового збору в сумі 3 219 грн. Державним виконавцем вживалися заходи, щодо виявлення майна боржника, зокрема направлялися запити до контролюючих органів щодо перебування особи (боржника) на обліку в податковій інспекції, пенсійному фонді та щодо наявності у боржника майна, однак такі заходи не принесли бажаного результату.

Враховуючи вжиті державним виконавцем заходи, а також те, що боржник документований паспортом громадянина України для тимчасового виїзду за кордон та не зявляється на виклик державного виконавця, останній звернувся до суду з поданням про встановлення обмеження ОСОБА_2 у виїзді за кордон.

Визначаючись щодо правомірності вимоги державного виконавця суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 цього Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Однак надані державним виконавцем до подання копії документів не свідчать про вжиття ним заходів спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Зокрема, матеріали подання не містять доказів відкриття виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа, оскільки копії відповідної постанови державного виконавця до подання не додано, як і не додано доказів надсилання боржнику такої постанови.

Крім того, посилання державного виконавця на те, що ним направлялися запити та отримувалися відповіді щодо майна боржника, також не підтверджено жодними доказами.

Поряд з цим, виклики державного виконавця від 25.05.2016р. та 27.04.2017р. судом до уваги не приймаються, оскільки матеріали подання не містять доказів їх направлення боржнику.

Таким чином, з матеріалів подання про обмеження ОСОБА_2 у виїзді за кордон взагалі не вбачається чи повідомлений боржник про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього заборгованості.

Частиною другою та третьою статті 18 Закону №1404-VIII закріплено права та обовязки державного виконавця та зокрема передбачено, що виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною третьою цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Однак, в порушення вищевказаних норм, державним виконавцем не надано доказів вчинення ним повного комплексу заходів спрямованих на примусове виконання виконавчого листа №206/5337/2012, виданого 13.08.2014р. Вінницьким міським судом Вінницької області.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження»,державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Як вбачається зі статті 2 протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до пункту п'ятого частини першої, частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні у ВПВ УДВС ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №206/5337/2012 від 13.08.2014р. виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості в сумі 62 336 доларів 70 центів, що становить еквівалент 498 257 грн., 24 коп., пені в сумі 498 257 грн. 23 коп., а також судового збору в сумі 3 219 грн.

Боржником в добровільному порядку рішення суду не виконується.

Разом з тим, доказів, які б давали підстави вважати, що боржник ухиляється або ж має намір ухилятися від виконання рішення суду, в тому числі у такий спосіб, тобто шляхом залишення території України, державним виконавцем не надано.

В той же час, застосування заявлених заявником обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого статті 33 Конституції України та статті 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

Посилання державного виконавця на ту обставину, що ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕR№757807, терміном дії до 10.06.2024, судом до уваги не приймаються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, паспорт громадянина України для виїзду за кордон боржник отримав 10.06.2014р., тобто до того, як було винесено рішення суду, яке знаходиться на примусовому виконанні у даному виконавчому провадженні, а відтак отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон не свідчить про намір боржника ухилятися від виконання рішення суду шляхом залишення території України.

При цьому, як вбачається з інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації №1799/02.2-27/9 від 10.03.2016р., гр. ОСОБА_2 востаннє здійснював виїзд за кордон 21.07.2013р. при цьому повернувся до України 06.08.2013р., тобто до винесення рішення Вінницьким міським судом Вінницької області від 09.07.214р.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, звернувшись з поданням про обмеження права виїзду за кордон боржника державним виконавцем не доведено належними та допустимими доказами ухилення боржника від виконання рішення суду, у зв'язку з чим у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 60, 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: