Справа № 310/5090/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В заяві зазначено, що 14 квітня 2017 року в м. Шахтарськ Донецької області помер батько заявника ОСОБА_2 Причина смерті: легенево-серцева недостатність.

ОСОБА_1 звернулася до Павлоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з питання реєстрації смерті ОСОБА_2, але в липні 2017 року була отримана відмова у звязку з тим, що заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Проте, факт смерті ОСОБА_2 дійсно був 14 квітня 2017 року, він помер в міському протитуберкульозному диспансері в м. Шахтарськ Донецької області. Факт смерті був зафіксований лікарем. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті ОСОБА_2 помер внаслідок легенево-серцевої недостатності.

Встановлення факту смерті батька потрібно заявнику для реєстрації смерті та отримання відповідного свідоцтва про смерть.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились. Відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 просила розглядати справу у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в звязку з наступним.

Згідно зі ст.ст. ст. 234, 256 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті (п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України).

Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України.

Частиною 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

У відповідності до ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоровя, де настала смерть, та інших осіб.

Згідно Наказу Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» для забезпечення реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану, закладом охорони здоровя видається лікарське свідоцтво про смерть форми №106/о.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був батьком заявника ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб останньої.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 народився 28 січня 1955 року в м. Шахтарськ Донецької області та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заявник ОСОБА_1вказує на те, що її батько ОСОБА_2 помер 14 квітня 2017 року, на підтвердження чого надала: лікарське свідоцтво про смерть (форми 106/у), довідку про причину смерті, свідоцтво про смерть серії ДНР №062167 та свідоцтво про поховання.

Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції України та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює наслідків.

Постановою Верховної ради України №254-УІІІ від 17.03.2015р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» м. Шахтарськ Донецької області визнано тимчасово окупованою територією.

Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області листом від 04.07.2017 року (№3287-14.23-29) відмовив у державній реєстрації смерті ОСОБА_2 через те, що заявником для підтвердження факту смерті предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення. За таких обставин заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню . Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57-61, 212 215, 256-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Встановити факт смерті 14 квітня 2017 року громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Місце смерті: Україна, Донецька область, м. Шахтарськ. Місце проживання: Україна, АДРЕСА_1. Причина смерті: легенево-серцева недостатність.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко