Справа № 161/5917/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/773/618/17 Категорія: 81 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Осіпука В.В.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

представника державної виконавчої служби ОСОБА_2,

представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4, за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_4 ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2017 року подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Привокзальна, 7/13 задоволено.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі представник боржника ОСОБА_4 ОСОБА_3, покликаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення через неповне з'ясування обставин справи, просив скасувати ухвалу суду та постановити ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

У судовому засіданні представник боржника апеляційну скаргу підтримав та просив скаргу задовольнити, представник державної виконавчої служби проти апеляційної скарги заперечив, просив її відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, боржник у судове засідання не зявився, хоча у встановленому порядку був повідомлений про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у його відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника боржника підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем надано достатньо мотивованих доказів того, що без примусового проникнення до житла боржника неможливо бути виконати судове рішення. Доказів звернути стягнення на інше майно боржником суду не надано.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до статті 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Пунктом 10 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно положень частини 1 статті 11, частини 7 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Отже, законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це означає, що державним виконавцем суду мають бути надані докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла боржника, проте це не дало бажаних результатів.

Із матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебувають виконавчі листи щодо боржника ОСОБА_4 Державним виконавцем на виконання зазначених виконавчих документів проводилися певні дії по виконавчих провадженнях щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в користь стягувача ОСОБА_5 та стягненню з ОСОБА_4 боргу в сумі 50032,19 грн. та 500,32 грн. судового збору в користь «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Державний виконавець неодноразово виходив за адресою проживання боржника ОСОБА_4 з метою вчинення виконавчих дій, проте боржник двері не відчиняла, що унеможливлює проведення виконавчих дій, про що державним виконавцем 16 листопада 2016 року та 2 грудня 2016 року були складені відповідні акти (а.с.16-18).

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника.

Відповідно до статті 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України та міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Отже, державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки в даному випадку рішення суду тривалий час не виконується, а тому єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до житла боржника для опису та арешту майна з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги представника боржника не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і були предметом дослідження в суді першої інстанції.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_4 ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді