Справа №: 398/1444/17
провадження №: 2-з/398/7/17
УХВАЛА

Іменем України

"24" квітня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі

Головуючого судді - Нероди Л.М.,

секретаря Борозни Л.М.,

розглянувши заяву Дьобріх Манфреда Ахіма про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Дьобріх Манфред Ахім звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» шляхом накладення арешту на розрахунковий банківський рахунок 9 в АТ «ОСОБА_1 Аваль», МФО 380805, належний відповідачу в межах 45 000 грн. 00 коп.

Заяву мотивує тим, що до суду подано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» про визнання договору недійсним та стягнення коштів. При укладенні оскаржуваного договору представники відповідача схилили позивача до його підписання на невигідних умовах. У такій ситуації виникають обґрунтовані сумніви з приводу того, що відповідач до винесення рішення за даним позовом може розпорядитися (зняти) всіма наявними коштами зі свого банківського рахунку, що в свою чергу унеможливить виконання рішення суду. А тому накладення арешту на вказаний банківський рахунок відповідача в межах 45 000 грн. 00 коп. вважає обґрунтованим.

Дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» про визнання недійсним договору фінансового лізингу №1112 з додатками №1, 2, 3 від 13.09.2016 року та стягнення грошових коштів у розмірі 45 000 грн. 00 коп.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Оскільки представник позивача у своїй заяві просить про накладення арешту на банківський рахунок відповідача 9 в АТ «ОСОБА_1 Аваль», МФО 380805 в межах 45 000 грн. 00 коп., тому даний арешт фактично призведе до перешкоджання господарській діяльності останнього.

Крім того, даний вид забезпечення позову не є співмірним з позовними вимогами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви Дьобріх Манфреда Ахіма про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА