АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6513/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Притулок для тварин» про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва 19.09.2016 року позов ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Притулок для тварин» про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 строк на звернення до суду з позовом до комунального підприємства «Притулок для тварин» про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

Визнано дії комунального підприємства « Притулок для тварин», пов'язані зі звільненням ОСОБА_2, неправомірними.

Скасовано наказ директора комунального підприємства « Притулок для тварин» від 02 січня 2013 року №2-к про звільнення з роботи ОСОБА_2 у зв'язку з прогулом без поважних причин, за п. 4 ст. 40 КЗпПУкраїни.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді лікаря ветеринарної медицини комунального підприємства «Притулок для тварин» з 02 січня 2013 року.

Стягнуто з комунального підприємства «Притулок для тварин» на користь ОСОБА_2 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.11.2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.09.2016 року залишено без змін.

23.01.2017 року представник позивача звернувся до суду з заявою про постановлення додаткового рішення.

В заяві вказував на те, що разом з позовними вимогами, які задоволені рішенням Оболонським районного суду м. Києва від 19.09.2016 року, позивачем заявлено вимогу про стягнення з комунального підприємства «Притулок для тварин» на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 1992 гривень , яка судом розглянута не була.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року вимогу ОСОБА_2 про стягнення судового збору в розмірі 487,20 гривень з комунального підприємства « Притулок для тварин» у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства « Притулок для тварин» про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з комунального підприємства « Притулок для тварин» на користь ОСОБА_2 487,20гривень судового збору.

В задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення судового збору сплаченого при подачі апеляційної скарги в розмірі 551,20гривень з комунального підприємства « Притулок для тварин» у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства « Притулок для тварин» про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з таким додатковим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.

В скарзі посилався на те, що позивачем на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху був сплачений судовий збір в розмірі 720 грн. 80 коп. (а.с. 33), про те суд ухвалюючи додаткове рішення не здійснив розподіл зазначених витрат.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого додаткового рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи. Якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем пред'явлено позов про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнялися позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

З врахуванням роз'яснень викладених в постанові Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та ЗУ «Про судовий збір», в редакції, що діяв на момент подання позовної заяви, судовий збір піддягав сплаті лише за вимогу про відшкодування моральної шкоди, в розмірі 487 грн. 20 коп., яка була сплачена позивачем (а.с. 5).

При цьому, позивачем була також сплачена сума в розмірі 720 грн. 80 коп. на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с. 33).

Також позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп. за подання апеляційної скарги (а.с. 66).

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з відповідача судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про стягнення судового збору з Комунального підприємства «Притулок для тварин» на користь ОСОБА_2 в розмірі 487,20 гривень підлягає задоволенню, а вимога про стягнення судового збору в розмірі 551,20 гривень, які сплачені при подачі апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, так як він в повній мірі відповідає встановленим обставинам справи та вимогам процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Доводи скарги про те, що позивачем на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху було сплачено 720 грн. 80 коп., колегія не приймає, оскільки зазначені витрати не підлягали сплаті при поданні даного позову, і в разі незгоди з ухвалою про залишення позовної заяви без руху, в частині визначення розміру судових витрат, позивач мав право оскаржити її в апеляційному порядку. В даному випадку стягнення з відповідача судових витрат, які не підлягали сплаті під час подання позовної заяви не відповідатиме вимогам ЦПК України, оскільки відповідач не зобов'язаний нести такі витрати.

При цьому, колегія суддів роз'яснює позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а тому позивач не позбавлений права звернутись до місцевого суду з заявою про повернення судового збору в більшому розмірі, ніж було встановлено законом на момент подання позовної заяви.

Інші доводи з приводу невірного розподілу судових витрат, зокрема сплачених під час подання апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення, оскільки в задоволенні апеляційної скарги позивачу було відмовлено, а тому правові підстави стягнення з відповідача судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги відсутні.

Додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 220, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: