Справа № 496/2539/16-ц
Провадження № 2/496/153/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Дранікова С.М.

При секретарі - Камочкіній А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на його корить матеріальну шкоду вчинену внаслідок ДТП в розмірі 13331, 35 гривень, моральну шкоду в розмірі 3500 гривень, та судові витрати розмірі 551,21 гривень.

Свої вимоги мотивує тим що, 03.11.2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_2 В результаті ДТП автомобіль марки «Форд Мондео» д/з АР 9424 ВХ, що належить ОСОБА_1 поніс матеріальні збитки. ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» частково сплатила страхове відшкодування, на ремонт пошкодженого автомобілю «Форд Мондео» д/з АР 9424 ВХ у розмірі 73625,27 гривень. Однак для повного відновлення пошкодженого автомобілю ОСОБА_1 доплатив ТОВ «Віннер Мотор Спорт» 13331,35 гривень які і належать до стягнення з відповідача, та моральну шкоду, яку він оцінює в 3500 гривень. У звязку з тим, що до наступного часу відповідачем добровільно не відшкодовано заподіяну шкоду, позивач змушений звернутись з позовом до суду.

Позивач до судового засідання не зявився, на адресу суду надіслав клопотання в якому просив справу слухати за його відсутність, на задоволені позовних вимог наполягав.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заперечення щодо вказаного позову, посилаючись на те що виплата страхового відшкодування здійснювалася на рахунок фірмової сервісної станції, безпосередньо виконавця послуг по відновленню автомобіля, таким чином страхова компанія заздалегідь врахувала суму ПДВ на товари та послуги повязані з відновленням автомобіля ОСОБА_1 Щодо моральної шкоди представник відповідача вважав, що не представлено жодного доказу її спричинення, а тому у позовних вимогах просив відмовити у повному обсязі.

Дослідивши наявні докази, вислухавши відповідача, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступник підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 03 листопада 2014 року о 17:00 годині 30 хвилин рухаючись по автошляху М-15, керуючи механічним транспортним засобом - автомобілем "FREIGHTLINER" д/з ВН 4749 СН з напівприцепом «МОNTKACOW» д/З ВН 9734 ХТ, при перестроюванні з однієї смуги руху на іншу не наддав перевагу в русі автомобілю «ФОРД МОНДЕО», який рухався в попутньому напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ФОРД МОНДЕО» д/з АР 9242 ВХ під керуванням водія гр. ОСОБА_1 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали ряд механічних ушкоджень.

Дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини ОСОБА_2, що підтверджується постановою Любашівського районного суду Одеської області від 02.12.2014 року у справі № 507/2189/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП гр. ОСОБА_2, протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 600412 від 03.11.2014 року, поясненнями правопорушника та підписами в протоколі, додатком до протоколу серії АВ2 № 600412 від 03.11.2014 року. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Згідно звіту № 232 автотоварознавчого дослідження від 22.11.2014 року, повна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "ФОРД МОНДЕО" д/з АР 9242 ВХ складає 89608, 52 гривень.

Між ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" та ОСОБА_1 було укладено договір № 3014/250/031866 добровільного страхування наземного транспорту. Згідно умов договору № 3014/250/031866 добровільного страхування наземного транспорту, страхового акту № 11115/1 ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" сплатила страхове відшкодування, на ремонт пошкодженого автомобілю "ФОРД МОНДЕО" д/з АР 9242 ВХ, в розмірі 73 625, 27 гривень.

Для відновлення пошкодженого автомобілю "ФОРД МОНДЕО" д/з АР 9242 ВХ, ОСОБА_1 доплатив ТОВ "Віннер - Мотор Спорт" 13331, 35 гривень, що підтверджується фіскальних чеком від 13.02.2015 року та актом виконаних робіт ТОВ "Віннер - Мотор Спорт" №03525.

Відповідно до ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Так, частина 1 статті 1187 ЦК України регламенту, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухових і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частина 2 статті 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

З роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» слідує, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

У зв'язку із зазначеним відшкодуванню підлягає матеріальна шкода в розмірі 13331,52 гривні.

Розглядаючи позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 3500 гривень, суд приходить до наступного.

Абзац 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" регламентує, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розяснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що ОСОБА_1 не довів факт спричинення шкоди, в чому конкретно полягає завдана йому моральна шкода, та з чого він виходив, заявляючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тому суд за необхідне задовольнити позов частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного ч. 1, 2 ст. 22, ч. 4 ст. 61, ч. 3. Ст. 386, ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60,74, 88, 209, 212-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 13331,35 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551,21 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Біляївського районного суду Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_3