Справа № 161/1964/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/773/442/17 Категорія: 27 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

секретар Галицька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2013 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0188/07/22-СL від 10.08.2007 року в розмірі 88399 доларів США 56 центів, що еквівалентно 705295 грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Форум» 1700 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних мотивів.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, несвоєчасно погасив суму простроченого кредиту у звязку з чим утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку відповідачем не погашена, а тому вона підлягає стягненню з нього.

Даний висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам Закону.

Судом встановлено, що 10.08.2007 року між акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0188/07/22-СL, відповідно до якого відповідачу надано кредит у формі кредитної лінії в сумі 75000 доларів США зі сплатою 13,0% річних за користування кредитом строком з 10 серпня 2007 року до 09 серпня 2017 року (а.с. 6-7).

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, кредитні кошти надав в повному обсязі, що підтверджується заявами на отримання готівки №5758 від 14.08.2007р., №3711 від 10.09.2007р., №6169 від 12.10.2007р., 6726 від 15.10.2007 р., №9551 від 18.10.2007р. ( а.с. 9-13).

Як передбачено п.п. 3.2.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобовязань за договорами, які є забезпеченням виконання зобовязань.

ОСОБА_1 належним чином взяті на себе зобовязання не виконав, внаслідок чого станом на 16.05.2011 року утворилася заборгованість на загальну суму 88399,56 доларів США, що еквівалентно 705295 грн. 89 коп., з яких 47500,00 доларів США строкова заборгованість за кредитом, 18750,00 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 717,71 доларів США строкова заборгованість за процентами, 21431,85 доларів США - прострочена заборгованість за процентами, що підтверджується розрахунком, наданим банком (а.с. 20). А тому у Банку виникла підстава у достроковому поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Ст. ст. 1050, 1054 цього Кодексу, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Частинами 1 та 2 ст. 554 ЦК України передбачено, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не враховано несправедливості умов кредитного договору, неподання банком повної інформації щодо кредитування. Однак позивачем кредитний договір не оспорювався, у межах заявлених позовних вимог не підлягають зясуванню питання щодо дійсності договору, оскільки не стосується предмету спору.

Покликання на неправильне застосування норм Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, оскільки між сторонами виникли правовідносини у звязку з невиконанням умов кредитного договору, які врегульовані нормами зобовязального права, і були вірно застосовані судом.

В апеляційній скарзі відповідач не оспорює розміру заборгованості, правильності проведеного розрахунку боргу, не подає суду своїх розрахунків, тому апеляційний суд, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, погоджується із визначеним банком розміром заборгованості.

Зміна економічної ситуації у країні, зростання курсу долара не відноситься до підстав, за яких рішення суду може бути змінено чи скасовано, а відповідач - звільнений від виконання зобовязань.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його скасування.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що згідно листа апеляційного суду Волинської області від 11 квітня 2017 року №5106/2017/161/1964/13-ц в газеті «Волинь нова» опубліковано оголошення про виклик у судове засідання відповідача ОСОБА_1, вартість якого відповідно до рахунку №3175 від 11 квітня 2017 року становить 180 грн.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів в сумі 180 грн.

Керуючись статтями 303,304, 307, 308, 314,315 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2013 року у даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 180 (сто вісімдесят) грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: