УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області

від 03 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Устянської сільської ради про повернення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення будівель,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що згідно з рішенням Устянської сільської ради Івано-Франківської області від 24 грудня 1993 року № 13/21 ОСОБА_5 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,22 га біля належного йому будинку. У зв'язку з неможливістю видачі державного акта на право приватної власності, видано план, як тимчасовий документ, з план-схемою та зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1134. Житловий будинок на праві спільної часткової власності належав ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 1/3 частці кожному, після смерті яких вона отримала його у спадщину.

Посилаючись на те, що висновком судової земельно-технічної експертизи встановлено збільшення розмірів земельних ділянок відповідачів, за рахунок чого останні побудували господарські будівлі, а також зменшення належної їй земельної ділянки, просила суд зобов'язати відповідачів повернути їй самовільно захоплені земельні ділянки із знесенням споруджених будівель.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області

від 27 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду

Івано-Франківської області від 03 серпня 2017 року, позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 самовільно захоплену земельну ділянку площею 66 кв.м. та знести самовільно споруджені будівлі на захопленій земельній ділянці.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 самовільно захоплену земельну ділянку площею 53 кв.м. та знести самовільно споруджені будівлі на захопленій земельній ділянці.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 275 грн. 60 коп. судового збору та 1 000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 275 грн. 60 коп. судового збору та 1 000 грн. витрат на правову допомогу.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Встановивши, що спірна земельна ділянка належала ОСОБА_5 (правонаступником якого є позивач) на підставі рішення Устянської сільської ради від 24 грудня 1993 року та, врахувавши доведеність факту накладення земельних ділянок, що перебувають у фактичному користуванні відповідачів, на відведену у власність позивача земельну ділянку, суд дійшов обґрунтованого висновку про зобов'язання відповідачів повернути позивачу самовільно захоплені ними земельні ділянки із знесенням самовільно споруджених будівель.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Устянської сільської ради про повернення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення будівель, за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області

від 03 серпня 2017 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня