Справа № 456/1230/17
Провадження № 2/456/1155/2017
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15 травня 2017 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитчин І. М. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1, звернулась в суд з позовною заявою та просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Стрийського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №69; сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, залишити проживати із нею.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не додано до позовної заяви оригінал свідоцтва про шлюб.

Як вбачається з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р., оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст.119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Зокрема, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст.121 ЦПК.

Окрім того відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866, передбачено, що для розвязання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розвязання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обовязків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9.

Водночас позивачкою не надано суду доказів наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини.

Зокрема, позовна заява не містить відомостей про звернення позивачки до служби у справах дітей з приводу визначення місця проживання дитини або вмотивованої відмови даних органів у розгляді її звернення. Крім того, позовна заява не містить відомостей щодо обстеження умов проживання дитини, що були проведені компетентними органами, висновку даного органу щодо доцільності визначення місця проживання дитини.

До позовної заяви не додано письмового висновку щодо розв'язання спору про визначення місця проживання дитини органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Як розяснено в п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строк для усунення вказаних недоліків поданої позовної заяви.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5