Справа №204/413/17
Провадження №2/204/614/17
26 травня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Книш А.В.,
при секретарі Рибак К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», третя особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до початку судового засідання надала заяву про слухання справи без її участі та ухвалення рішення на розсуд суду.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи заяву представника позивача, суд ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні обставини справи.
12 липня 2016 року на перехресті вул.Уральської та вул.Чичеріна в м.Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля ВMW Х5, номерний знак НОМЕР_4, належного третій особі під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля Renault Logan, номерний знак НОМЕР_2, який належить позивачу. Водій транспортного ВMW Х5, номерний знак НОМЕР_4, свою вину визнав на місці ДТП, оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду було проведено без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля ВMW Х5, номерний знак НОМЕР_1, на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Іллічівське» відповідно до полісу обовязково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7944331, строком дії з 22 березня 2016 року до 21 березня 2017 року.
20 липня 2017 року позивач, як потерпілий та власник транспортного засобу, звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до відповідача, що підтверджується копією відповідної заяви зареєстрованої відповідачем 20 липня 2016 року за вх.№368.
30 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати інформацію щодо стадії розгляду його матеріалів стосовно виплати страхового відшкодування у звязку ДТП, яке мало місце 12 липня 2016 року, що підтверджується копією відповідної заяви, зареєстрованої відповідачем 06 вересня 2016 року за вх.№8405/вх.
18 грудня 2016 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на скарги позивача від 19 вересня 2016 року та 26 жовтня 2016 року листом за вих.№7428/13-12 повідомила, що за результатами розгляду отриманої інформації та документів виявлено ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг щодо неприйняття вмотивованого рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Сторонами визнаний той факт, що на час розгляду справи в суді страхове вішкодування позивачу не виплачене.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням майна подивача при ДТП, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду життю, здоровю та/або майну потерпілого.
За змістом п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
За ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки
На підставі п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач у звязку з настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобовязаний відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її майну, яка визначається вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу.
При цьому суд враховує, що на час розгляду справи в суді позивачем не надано суду доказів проведеного ремонту пошкодженого автомобіля і оплати повної вартості ремонтних робіт.
Таким чином, оцінена вартість відновлювального ремонту підлягає зменшенню на величину ПДВ, що узгоджується з вимогами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за яким якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, за якою визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. При цьому нерідко до виплати заявляється сума ремонту автомобіля з урахуванням податку на додану вартість (далі ПДВ). Зазначена сума, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід зясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ.
Ставка ПДВ пунктом «а» ст. 193.1 Податкового кодексу України визначена в 20%.
Полісом № АЕ/7944331 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду завдану майну визначений в 100000 грн., розмір франшизи нуль.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1600 грн.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», третя особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» на користь держави судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя А.В. Книш