Справа №461/2914/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

секретаря судового засідання Кузьми Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями органу державної влади, -

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями органу державної влади. В обґрунтування позову покликається на те, що ОСОБА_2 Львівської області, всупереч вимогам чинного законодавства, не внесено відомості за його заявою про кримінальне правопорушення, чим завдано йому моральну шкоду. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 Львівської області на його користь 1 000 000,00 грн. моральної шкоди, стягнути з держави Україна, в особі Державної казначейської служби України на його користь 1 000 000,00 грн., завданої внаслідок незаконних дій посадових осіб ОСОБА_2 Львівської області при розгляді його заяви.

Позивач в судове засідання не зявився. Подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Представник прокуратури Львівської області в судове засідання не зявився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та письмові заперечення проти позову, просить у задоволенні позову відмовити з підстав необґрунтованості позовних вимог.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, розгляду справи у його відсутності суду не подав. Суд, на підставі ст.169 ЦПК України, проводить розгляд справи у відсутності сторін, що в судове засідання не зявились, на підставі даних та доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У ч. 1 ст. 16 Цивільного Кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Судом встановлено, що 16.01.2017року ОСОБА_1, як представник Фермерського господарства «ОСОБА_1В.» скерував до ОСОБА_3 антикорупційного бюро України заяву про можливе вчинення кримінального правопорушення начальником Слідчого управління ОСОБА_2 Львівської області ОСОБА_4

ОСОБА_3 антикорупційного бюро України від 27.01.2017 року заву ОСОБА_1, як представника ФГ «ОСОБА_1В.» скеровано до ОСОБА_5 прокуратури України відповідно до компетенції розгляду звернення.

ОСОБА_5 прокуратури України від 06.02.2017 року заяву ОСОБА_1 скеровано заступнику прокурора Львівської області.

ОСОБА_2 Львівської області від 09.02.2017 року ОСОБА_1, як представника ФГ «ОСОБА_1В.» повідомлено, що відомості, викладені у його заяві, щодо діяльності працівника ОСОБА_2 Львівської області ОСОБА_4 не містять обєктивних даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки в ній висловлено лише міркування заявника щодо неправильно прийнятого, на його думку процесуального рішення та неналежного розгляду звернення, тощо.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно із чинним законодавством, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 5 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Також, відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок, та є вина зазначеної особи.

Відтак, обовязковою умовою відшкодування моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду жодних доказів неправомірності дій відповідачів, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями чи бездіяльністю відповідачів та наслідками, крім цього, не зазначено в чому саме полягає заподіяна шкода та не обґрунтовано розмір відшкодування, яке ним визначено для стягнення з відповідачів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не наведено жодних істотних доказів того, що йому завдано моральних страждань органами державної влади та не аргументовано розмір морального відшкодування.

Крім того, ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначено вичерпний перелік підстав, внаслідок виникнення яких громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода, зокрема: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність" , "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Судом встановлено, що обґрунтовуючи моральну шкоду у розмірі 1 000 000, 00 грн., підставу для її стягнення, позивач покликається на відмову у внесенні відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що положення ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких громадянину підлягає відшкодуванню моральна шкода, та таким не передбачено підстави відмови у внесені відомостей про можливе вчинене кримінальне правопорушення для відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вимоги позову є необгрунтовані, відтак суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст., ст. 16, 23, 1167, 1173, 1174 суд

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями органу державної влади, відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Р.Юрків