Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Одерадівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гордійчук МирославаВікторівна, про надання додаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Волинської області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір - ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина. У встановлений законом шестимісячний строк він не подав заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки перебував у відрядженні за кордоном. Крім того, у нього було відсутнє свідоцтво про смерть ОСОБА_7, яке він отримав повторно лише 12 червня 2015 року.

Беручи до уваги зазначене, просив надати йому додатковий строк терміном 2 місяці для прийняття спадщини після смерті матері -

ОСОБА_7

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від

07 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визначено ОСОБА_4, як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - 2 місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 28 січня 2016 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 344/0/32-16 від

24 жовтня 2016 року здійснено автоматичний перерозподіл справи у зв'язку з відставкою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_8 справу передано до провадження судді Попович О.В.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що

ОСОБА_4 не відмовлявся від прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а шестимісячний строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки перебував у відрядженнях за кордоном.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не зазначив поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки між поїздками за кордон періодично перебував на території України та мав можливість звернутись до нотаріуса із відповідною заявою.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обов'язок доведення поважності причин пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини лежить на позивачу, оскільки відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Враховуючи, що ОСОБА_4 подав заяву про прийняття спадщини після смерті свої матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, лише 08 липня 2015 року, при цьому на обґрунтування поважності причин пропуску вказаного строку зазначав про перебування у відрядженні за кордоном, судом апеляційної інстанції правильно було перевірено закордонний паспорт позивача та встановлено, що останній часто перебував за кордоном, однак між поїздками за кордон періодично знаходився на території України, а тому мав можливість звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини.

Беручи до уваги зазначене, законним та обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для висновку про пропуск ОСОБА_4 шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини у зв'язку з перебуванням у відрядженні за кордоном з поважних причин.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

При цьому доводи касаційної скарги, що ОСОБА_4 перебував на території України лише у вихідні та святкові дні, а тому не мав можливості особисто звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини є безпідставними, оскільки спадкодавець не позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини, із нотаріальним засвідченням підпису, поштою.

Відповідно до п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок), спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини.

При цьому, згідно п. 3.5 Порядку якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Суд апеляційної інстанції вірно визначились із характером спірних правовідносин, правильно застосував норму права, яка підлягає застосуванню, надав вмотивовану оцінку наявним в матеріалах справи доказам, законно та обґрунтовано дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_4 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції та при їх дослідженні і встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М. Коротун