У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Писаної Т.О., Попович В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди, витрат на правову допомогу за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що у Київському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Київський ВДВС Харківського МУЮ) перебуває виконавчий лист з виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2014 року про стягнення з ПАТ «КБ «Надра» на його користь заборгованості за договором строкового банківського вкладу від 03 липня 2008 року № 847455/04-Д, яка складається з процентів за 1283 дні користування коштами за депозитною ставкою 5 % річних у розмірі 102,33045 грам золота: витребуванням злитку золота масою 100 грамів та неподільного залишку 2,33045 грам золота, що за курсом НБУ становить 751 гривню 75 копійок.

Посилаючись на те, що тривалим невиконанням державним виконавцем своїх обов'язків з примусового виконання рішення суду йому завдана майнова та моральна шкода, просив стягнути з Державної казначейської служби України майнові збитки в розмірі 89 034 гривні 59 копійок (суми вкладу), моральну шкоду - 20 000 гривень та витрати на правову допомогу - 1 000 гривень шляхом списання на його користь вказаної суми.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2015 року - змінено.

Скасоване судове рішення в частині, що стосується відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволено частково.

Стягнуто з ДКСУ на користь ОСОБА_4 2 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок неправомірної бездіяльності Київського ВДВС Харківського МУЮ при виконанні рішення суду, за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2015 року - залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої та рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування матеріальних збитків, змінити рішення апеляційного суду в частині визначеного розміру моральної шкоди та витрат на правову допомогу, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Судами встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2014 року стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь позивача заборгованість за договором строкового банківського вкладу від 03 липня 2008 року № 847455/04-Д (проценти за 1283 дні користування коштами за депозитною ставкою 5 % річних в сумі 102,33045 грам золота: витребувано зливок золота масою 100 грамів та неподільним залишком 2,33045 грам, що за курсом Національного банку України становить 751 гривня 75 копійок).

28 квітня 2014 року на виконання судового рішення (яке набрало законної сили) Київським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист за № 640/22511/13-ц, який 05 травня 2014 року пред'явлено позивачем (стягувачем) до примусового виконання до Київського відділу ДВС ХМУЮ, на підставі якого 30 травня 2014 року старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої отримано банком того ж дня.

05 червня 2014 року від боржника надійшла заява про те, що рішенням Наглядової ради ПАТ КБ «Надра» № 7 від 29 листопада 2011 року діяльність філії - Харківського регіонального управління ПАТ КБ «Надра» припинена 20 березня 2012 року шляхом реорганізації у відділення ПАТ КБ «Надра» Харківське регіональне управління, яке не має статусу юридичної особи, відокремленого майна та самостійного балансу, у зв'язку з чим виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 640/22511/13-ц про стягнення з банківської установи на користь позивача присуджених сум повинно провадитися за місцем знаходження боржника - юридичної особи ПАТ КБ «Надра».

25 червня 2014 року позивач звернувся до Київського відділу ДВС ХМУЮ із заявою про продовження здійснення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду за місцем знаходження майна боржника та вжиття відповідних заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду, зокрема, шляхом накладення арешту на рахунки банку, звернення стягнення для задоволення вимог стягувача на рухоме та нерухоме майно боржника, накладення заборони на його відчуження.

03 листопада 2014 року директором відділення ПАТ «КБ Надра» Харківське регіональне управління до Київського відділу ДВС ХМУЮ направлено листа з клопотанням про передачу всіх виконавчих проваджень за підвідомчістю до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 23 січня 2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 640/22511/13-ц у зв'язку з необґрунтованістю постанови від 03 листопада 2014 року, виконавчий лист повернуто для виконання до Київського відділу ДВС ХМУЮ.

30 червня 2015 року державним виконавцем Київського відділу ДВС ХМУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документа ліквідатору ПАТ КБ «Надра» на підставі постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та запровадження ліквідаційної процедури з ліквідації боржника».

Вирішуючи спір в частині вимог про відшкодування майнових збитків, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що факт тривалого невиконання рішення суду не може бути підставою для безспірного стягнення збитків у вигляді нестягнутої за рішенням суду суми, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Встановивши, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена старшим державним виконавцем Київського відділу ДВС ХМУЮ в порушення ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»із зазначенням помилкових відомостей про дату пред'явлення стягувачем виконавчого листа, без з'ясування та реальної перевірки майнового стану боржника прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з направленням виконавчого листа для подальшого його виконання до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, апеляційний суд, дійшов правильного висновку про порушення прав позивача щодо своєчасного, належного та повного виконання рішення суду, у зв'язку з чим обґрунтовано поклав на відповідача обов'язок з відшкодування моральної шкоди, як компенсації позивачеві негативних наслідків, пов'язаних з неправомірною поведінкою заподіювачем шкоди, виходячи із засад розумності та справедливості, а також витрат на правову допомогу.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2015 року в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Т.О. Писана О.В. Попович