АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК»

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року позивач - Публічне акціонерне товариство «АРТЕМ-БАНК» (далі - ПАТ «АРТЕМ-БАНК», Банк) звернувся до суду з позовом, уточненим в подальшому, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 28 957,39 доларів США та пені за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 11 562,74 доларів США, посилаючись на те, що відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань у договірних відносинах.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи.

Як на підставу скасування рішення суду, вказував на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не взяв до уваги та не дослідив належним чином наявні в матеріалах справи докази щодо неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором кредиту та наявності існуючої заборгованості у відповідача за кредитним договором, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з підстав його недоведеності. Також вважав необґрунтованим висновок суду про порушення Банком процедури дострокового стягнення за кредитним договором.

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2017 та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Представник позивача - Семенюта О.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити, з підстав наведених в ній.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив відхилити, а рішення залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами розміру існуючої заборгованості, а також порушено процедуру проведення дострокового стягнення за кредитним договором.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду та вважає їх неправильними з огляду наступне.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕМ-БАНК» (далі - ТОВ «АРТЕМ-БАНК», Банк), правонаступником якого є ПАТ «АРТЕМ-БАНК», із заявою про видачу споживчого кредиту в сумі 55 495,00 доларів США строком на 60 місяців для купівлі автомобіля (т. 1, а.с. 5).

20 липня 2007 року між ТОВ «АРТЕМ-БАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 53/70 (далі - Договір) (т. 1, а.с. 6-14).

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Банк зобов'язується надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 55 495,00 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 55 495,00 доларів США, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 13% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Згідно пункту 1.2. Договору кредит надається зі строком погашення не пізніше 20 липня 2012 року (включно) на наступні цілі: придбання автомобіля Toyota Tundra згідно Договору купівлі-продажу № 09 від 18.07.2007, укладеного між позичальником та ТОВ «Регіон-трейд».

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до пункту 1.4. Договору за обслуговування Банком кредитної заборгованості, в день сплати чергового ануїтетного платежу позичальник сплачує Банку щомісячну комісійну винагороду у розмірі 83 долари США 24 центи, вказаного у п. 1.1. цього Договору. Комісія сплачується в національній валюті України за курсом НБУ на день сплати.

Позичальник зобов'язується щомісячно, починаючи з другого календарного місяця користування кредитом в строк з 18 по 28 число кожного місяця (або в попередній робочий день, якщо день сплати припадає на вихідний, неробочий або святковий день), здійснювати погашення кредиту і сплачувати нараховані Банком відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 1262,68 доларів США шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2, відкритий у Банку, сплачувати комісію на рахунок № НОМЕР_3.

Частиною 1 статті 542 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором 20.07.2007 між ТОВ «АРТЕМ-БАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір застави транспортного засобу № 53/70, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3018. Згідно умов договору застави відповідач передав в заставу Банку автомобіль - Toyota Tundra, 2007 року випуску, колір червоний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4, тип легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 19.07.2007.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Банк свої зобов'язання виконав належним чином та надав кредит у сумі 55 495,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки (т. 2, а.с. 35).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 належним чином не виконував взятих зобов'язань за договором, звертався до Банку із заявою про часткове погашення заборгованості за кредитним договором від 20.07.2007 та зняття обтяження із заставного майна.

31 липня 2013 року кредитним комітетом АТ «АРТЕМ-БАНК» розглянуто пропозицію відповідача і прийнято рішення, яке оформлено протоколом № 32-7/13, яким встановлено поточну заборгованість у розмірі 44 183,17 доларів США за сумою кредиту та 10 446,22 доларів США по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами, вирішено зняти обтяження з автомобіля, за умови погашення позичальником кредитної заборгованості в розмірі 25 000 доларів США в строк до 10.08.2013, після чого зняти заборону з заставного майна - автомобіля Toyota Tundra, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, погашення позичальником витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 3 400 грн., погашення позичальником залишку кредитної заборгованості згідно графіку щомісячно рівними частинами, починаючи з жовтня 2013 року.

06 серпня 2013 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до якої пункт 1.2. кредитного договору викладено в наступній редакції: «Кредит надається строком погашення не пізніше 31 серпня 2023 року (включно) на поточні потреби»; виключено пункти 2.1.1., 2.1.2., 3.1., 3.3.; викладено абзац 4 пункту 2.4. в наступній редакції: «Останню сплату платежу здійснити не пізніше 31 серпня 2023 року»; доповнено Договір Додатком № 1 в наступній редакції: «Графік погашення заборгованості по кредитному договору № 53/70 від 20 липня 2007 року, сума кредитної заборгованості позичальника становить 29 629 доларів США 39 центів та належна до сплати щомісячно рівними частинами згідно графіку».

Додатковою угодою № 2 до кредитного договору також було змінено графік погашення кредиту з 20 липня 2012 року на 31 серпня 2023 року, оновлено графік погашення заборгованості з урахуванням зміни строку повернення кредиту та суми заборгованості. За умовами Додаткової угоди № 2 відповідач зобов'язаний щомісячно здійснювати погашення кредиту в сумі 246,91 доларів США. Окрім того, даною угодою з кредитного договору вилучені положення про забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором шляхом укладення договору застави на придбаний автомобіль.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.09.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.11.2015, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Артем-Банк» про визнання Додаткової угоди № 2 від 06 серпня 2013 року недійсною відмовлено (т. 1, а.с. 118-128, 137-138).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд помилково виходив з того, що сплачені позичальником кошти 07 серпня 2013 року у розмірі 25 000 доларів США є по суті сплатою суми заборгованості за кредитним договором виходячи з суми заборгованості станом на 06 серпня 2013 року у розмірі 29 382,48 долари США, а не виконанням умов протоколу № 32-7/13 засідання кредитного комітету Банку.

За умовами кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язався здійснювати погашення отриманого кредиту з 20 липня 2007 року по 20 липня 2012 року ануїтетними платежами в сумі не менше 1262 доларів США 68 центів, та повернути з урахуванням відсотків 75 760,80 доларів США (60х1262,68).

Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем зобов'язання за кредитним договором та відсутності заборгованості станом на 06.08.2013. В порушення вимог, передбачених ст. 10, 60 ЦПК України, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами доводи позивача про існування станом на 06.08.2013 у відповідача заборгованості перед Банком за тілом кредиту у розмірі у розмірі 44 183,17 доларів США та 10 446,22 доларів США по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами.

Крім того за умовами Додаткової угоди № 2 змінено Графік погашення заборгованості, за яким обов'язок погашення заборгованості у розмірі 29382, 48 доларів США у відповідача виник з 01 жовтня 2013 року, а погашення заборгованості у розмірі 25 000 доларів США відповідачем здійснено 07 серпня 2013 року.

Оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належного виконання ним зобов'язань за кредитним договором, якими є квитанції про погашення кредитної заборгованості за період з 20 липня 2007 року до 06 серпня 2013 року колегія суддів дійшла висновку, що Банком доведено факт існування у відповідача перед Банком станом на 06.08.2013 заборгованості за тілом кредиту у розмірі у розмірі 44 183,17 доларів США та 10 446,22 доларів США по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами.

Матеріалами справи, а саме Актом приймання-передачі автомобіля від 06.08.2013 підтверджується, що для реалізації прийнятого кредитним комітетом ПАТ «АРТЕМ-БАНК» рішення керівник Банку передав, а ОСОБА_1 прийняв автомобіль Toyota Tundra, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_5 від 07.08.2013 та квитанції № 164_8 від 07.08.2013 ОСОБА_1 внесено платежі на суму 14 553,78 доларів США та 10 446,22 доларів США, а всього 25 000 доларів США.

14 553,78 доларів США Банком зараховано в погашення заборгованості за основною сумою кредиту та 10 446,22 доларів США зараховано в погашення заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитною лінією.

Також з матеріалів справи вбачається, що після внесення доповнень до кредитного договору ОСОБА_1 продовжував порушувати умови кредитного договору та за період 11 місяців оновленого графіку погашення заборгованості сплатив 05.02.2014 лише 672,00 доларів США (т. 2, а.с. 34).

Згідно виписки Банку по особовому рахунку ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 53/07 від 20.07.2007 станом на 25.03.2016 становить 28 957,39 доларів США (том 3, а.с. 34).

Беручи до уваги викладене, судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не виконав покладених на нього вимог закону, щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, які мали значення для правильного вирішення спору, не взяв до уваги неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором кредиту та наявність у ОСОБА_1 перед Банком заборгованості та її розміру, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з підстав його недоведеності.

Оскільки відповідачем шляхом погашення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам у розмірі 25 000 доларів США визнано заборгованість, це свідчить про переривання строку позовної давності. Та враховуючи, що з позовом до суду Банк звернувся у серпні 2014 року відсутні підстави для застосування строку позовної давності та відмови у задоволенні позову з цих підстав.

При цьому, суд помилково виходив з того, що позивачем порушено процедуру дострокової вимоги повернення заборгованості за кредитним договором.

Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим Договором.

Згідно пункту 5.2.4. кредитного договору Банк зобов'язаний вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим Договором або за договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим Договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

З огляду на вище викладене, судова колегія приходить до висновку про наявність у Банку права дострокової вимоги повернення кредиту шляхом звернення до суду з позовом без направлення досудової вимоги про повернення кредиту та відсотків по ньому.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення відповідача щодо відсутності та розміру заборгованості.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, у відповідності до вищевказаних норм ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо відсутності заборгованості.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ПАТ «АРТЕМ-БАНК» заборгованість за договором кредиту № 53/07 від 20.07.2007 у розмірі 28 957,39 доларів США.

Уточняючи позовні вимоги ПАТ «АРТЕМ-БАНК» також просив стягнути з ОСОБА_1 пеню за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 11 562,74 доларів США.

Судова колегія вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доти, доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютного платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.

Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України по справі № 6-79цс14 у постанові від 02.07.2014 і у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України по справі № 6-145цс14 у постанові від 24.09.2014.

Отже, сума пені підлягає стягненню виключно в національній валюті України - гривні.

Пунктом 6.2. кредитного договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов'язань з повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

Додатковою угодою № 2 до кредитного договору також було змінено графік погашення кредиту з 20 липня 2012 року на 31 серпня 2023 року, оновлено графік погашення заборгованості з урахуванням зміни строку повернення кредиту та суми заборгованості. За умовами Додаткової угоди № 2 відповідач зобов'язаний щомісячно здійснювати погашення кредиту в сумі 246,91 доларів США починаючи з 01.10.2013.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач належним чином виконував умови договору щодо погашення заборгованості черговими платежами.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.10.2013 по 05.02.2014 відповідачем не виконувалися умови договору та не здійснювалося погашення заборгованості. 05.02.2014 відповідачем погашено заборгованість у розмірі 672 долари США (т. 2, а.с. 34).

За наведених обставин позовні вимоги Банку про наявність правових підстав для стягнення пені є обґрунтованими.

За період з 01.10.2013 по 22.11.2016 (т. 2, а.с. 38) з урахування погашення 05.02.2014 відповідачем заборгованості у розмірі 672 долари США. розмір пені за подвійною обліковою ставки Національного банку України становить 796 093, 81 грн.

Уточнивши 22.11.2016 позовні вимоги Банк простив суд стягнути пеню в розмірі 11 562,74 доларів США (згідно курсу, встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення 2650.9341 за 100 доларів США), що становить 306 520 грн. 62 коп. (11 562,74 х 2650,9341/100), та є меншою сумою від розміру пені, розрахованої за умовами п. 6.2 Договору.

Враховуючи вимоги, передбачені ст. 11 ЦПК України, позов про стягнення пені підлягає задоволенню в межах заявлених вимог.

Разом з тим колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, в частині, що стосуються грошової одиниці, в якій підлягає стягненню пеня, а саме Банк просив стягнути пеню у валюті - долари США, в той час як пеня підлягаю стягненню в національній валюті України - гривні.

З огляду на викладене, сума пені, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку становить 306 520 грн. 62 коп. (11 562,74 х 2650,9341/100).

Враховуючи те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу статті 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позову.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АРТЕМ-БАНК» підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за подання позовної у сумі 3654,00 грн. та сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 4019,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 28 957 (двадцять вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят сім) доларів США 39 центів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» пеню за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі еквівалентному 11 562 (одинадцять тисяч п'ятсот шістдесят два) долари США 74 центи, що згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ, становить 306 520 (триста шість тисяч п'ятсот двадцять) грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» судовий збір у розмірі 7 673 (сім тисяч шістсот сімдесят три) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/22620/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5146/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.