УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2017 рокуМ. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Літинецької сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай), за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 9 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 21 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,31 умовних гектари, що розташована на території Літинецької сільської ради Літинського району Вінницької області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача - ОСОБА_8, після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) розміром 2,31 га, що розташована на території Літинецької сільської ради Літинського району Вінницької області. Позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом, разом з тим, не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, оскільки відсутній оригінал сертифікату на земельну ділянку.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 9 грудня 2015 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21 липня 2016 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право на земельну частку (пай) розміром 2,31 умовних кадастрових га, що розташована на території Літинецької сільської ради Літинського району Вінницької області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_7 - особа, яка не брала участі у справі, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати з ухваленям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. У зв'язку з відсутністю необхідних документів, в нотаріальному порядку ОСОБА_6 не має можливості оформити спадщину, тому позов підлягає задоволенню шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай), оскільки в судовому засіданні встановлено, що вона є спадкоємицею за заповітом і має право на прийняття спадщини.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції погодився з висновками останнього про наявність правових підстав для задоволення позову та виходив з того, що позивач є спадкоємцем за заповітом. Після відкриття спадщини вона прийняла її в порядку визначеному частиною 3 статті 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від неї. За наявності дійсного, не скасованого заповіту, за наявності факту прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом ОСОБА_6 за ч.3 ст. 1268 ЦК України і за відсутності даних про її відмову від її прийняття, з урахуванням охоплення заповітом всієї спадщини, спадкоємці за законом першої черги, які не мають права на обов'язкову частку у спадщині, до спадкування не залучаються. Спадкодавець ОСОБА_8 мала право на земельну частку (пай) розміром 2,31 умовних кадастрових гектарів в СВАТ «Поділля» на підставі виданого їй сертифікату на земельну частку (пай) НОМЕР_1, який зареєстрований за № 435 від 17 лютого 2000 року. Отже, спадковим майном є право на земельну частку (пай), спадкоємцем якого в порядку спадкуванню за заповітом є позивач.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_7 - особи яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права - не встановив коло спадкоємців і згідно вимог частини 4 статті 10 ЦПК України не роз'яснив позивачу її право на залучення їх відповідачами, або за своєю ініціативою - третьою особою. Разом з тим вважав, що таке порушення норм процесуального права, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України не призвело до неправильного вирішення справи, тому не є підставою для скасування рішення суду.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 7 липня 2008 року (а. с. 7).

1 вересня 2007 року ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Літинецької сільської ради, яким все своє майно заповіла ОСОБА_6 (а. с. 10).

29 жовтня 2011 року ОСОБА_6 і ОСОБА_10 зареєстрували шлюб, після чого ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_6

Відділ Держземагенства у Літинському районі 5 листопада 2014 року видав довідку № 01-1-20/1172 про те, що згідно книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Літинецькій сільській раді ОСОБА_8 отримала сертифікат на земельну частку (пай) НОМЕР_1 в СВАТ «Поділля», який зареєстрований за № 435 від 17 лютого 2000 року.

19 листопада 2014 року ОСОБА_6 звернулася з заявою щодо оформлення спадщини до Літинської державної нотаріальної контори, яка 22 листопада 2014 року надала відповідь №1874/02-17, згідно якої спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 в Літинській державній нотаріальній конторі не заведена. Державний нотаріус вказав, що в посвідчувальному написі секретаря виконавчого комітету Літинецької сільської ради на заповіті ОСОБА_8 не зазначена дата його вчинення. В зв'язку з невідповідністю заповіту вимогам законодавства нотаріус не прийняла заповіт для оформлення спадщини, роз'яснивши спадкоємцю про те, що свідоцтво на спадщину за заповітом можна отримати за наявності всіх відповідних документів (а. с. 17).

ОСОБА_6 22 жовтня 2015 року звернулася з питанням оформлення спадщини до Літинської державної нотаріальної контори, на що останньою була надана відповідь, якою повідомлено заявника, що згідно ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку встановленому цивільним законодавством. За нормами ч. 1 ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини та склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються необхідні документи. За заповітом від 1 вересня 2007 року ОСОБА_8 заповіла все своє майно зовсім іншій особі - ОСОБА_6. Також нотаріус повідомила спадкоємця про те, що листами від 7 листопада 2014 року і від 22 листопада 2014 року їй вже надано детальне роз'яснення щодо спадкування майна померлої ОСОБА_8 (а. с. 18).

Згідно виданої виконавчим комітетом Літинецької сільської ради довідки № 178 від 20 жовтня 2015 року, спадкодавець ОСОБА_8 була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1, на день своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 12).

За ОСОБА_8 рахується земельна частка (пай) за НОМЕР_2, яка знаходиться на території Літинецької сільської ради, що вбачається із довідки № 180 від 20 жовтня 20015 року, виданої виконавчим комітетом Літинецької сільської ради (а. с. 13).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. 3 цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду, суд в обов'язковому порядку має вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Суд першої інстанції у порушення ст. ст. 11, 33, п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України належним чином не з'ясував кола спадкоємців ОСОБА_8, не перевірив, чи прийняв позивач спадщину після її смерті в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, чи проживала позивач зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, або чи своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Оскаржуючи рішення місцевого суду в апеляційному порядку син спадкодавця - ОСОБА_7 вказував на те, що з 2003 року ОСОБА_8 постійно проживала з ним в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області без реєстрації, на підтвердження чого подавав рішення Літинського районного суду Вінницької області.

Суд апеляційної інстанції встановив порушення норм процесуального права, зокрема щодо встановлення кола спадкоємців, та в силу процесуальних повноважень, визначених ЦПК України, був позбавлений можливості виправити вказане порушення, перевірити, дослідити та оцінити ці докази, що у зв'язку із недопущенням ОСОБА_7 до участі у справі не здійснив суд першої інстанції.

Отже, суди у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірили доводів та наданих сторонами доказів.

В ході розгляду даної справи місцевим та апеляційним судом не дотримано вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надано належну оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності.

Зазначене вище свідчить про порушення судом як першої, так і апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, ухвалені судом першої та апеляційної інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до місцевого суду на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 9 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 21 липня 2016 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська