Провадження № 2/638/299/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
04 вересня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Грищенко І.О.
при секретарі - Самогньозд О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Десята Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/6 частину квартири,
19.08.2016 року позивач ОСОБА_1 завернулася до суду з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_2, в якому просить визнати право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 2002 році вона вступила до вищого навчального закладу у м. Харкові та мешкала у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2. Під час навчання вона познайомилася із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1, якому відповідно до даних свідоцтва про право власності від 26.03.2008 року, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, належить 1/3 частина зазначеної квартири. З 2008 року вони почали спільно проживати у квартирі ОСОБА_4 та вести спільне господарство, без реєстрації шлюбу. Також з ними мешкала мати ОСОБА_4 - ОСОБА_3 Через деякий час вона завагітніла від ОСОБА_4 На останніх тижнях вагітності переїхала до м. Сєвєродонецька Луганської області до своїх родичів і ІНФОРМАЦІЯ_3 року народила сина ОСОБА_2, якого зареєструвала за своїм місцем проживання у відділі реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 07.05.2010 року, актовий запис за № 371. Батько дитини ОСОБА_4 на реєстрацію сина не приїхав, тому відомості про батька внесені відповідно до вимог ч.І ст. 135 Сімейного кодексу України з її слів. Потім, переїхала в м. Харків та проживала з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу, за адресою його реєстрації. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, про що в книзі реєстрації запису про смерть 11.05.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 6374. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги, окрім малолітнього ОСОБА_2, є також мати померлого, відповідач у справі - ОСОБА_3 З метою захисту прав та законних інтересів малолітнього ОСОБА_2 на частку квартири, вона звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, оскільки відсутність встановленого факту не давала права малолітньому ОСОБА_2 на спадщину. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2015 року встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 З метою оформлення спадщини вона звернулася до Десятої Харківської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримала відмову, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. У зв'язку з тим, що вона не має доступу до документа, який посвідчує право власності померлого ОСОБА_4 на 1/3 частини квартири, оскільки відповідач не надає документи, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.
На судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить задовольнити, справу розглядати у її відсутність. В разі неявки відповідача не заперечувала проти прийняття рішення при заочному розгляді.
Відповідач ОСОБА_3 на судове засідання 20.06.2017 року та 04.09.2017 року повторно поспіль не з'явилася, про причину неявки не повідомила, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, що підтверджується рекомендованою поштовою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи, представника, якій би діяв від його імені до суду не направив, доказів, що підтверджують неявку з поважної причини, заяви про перенесення судового засідання або про розгляд справи за її відсутністю не надав. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Уповноважений представник третьої особи - Десятої Харківської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився. Від завідувача до канцелярії суду надійшла заява, в якій просить спрву розглядати у відсутність представника нотаріальної контори.
Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 в 2002 році вступила до вищого навчального закладу у м. Харкові та мешкала у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2. Під час навчання познайомилася із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1, якому відповідно до даних свідоцтва про право власності від 26.03.2008 року, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, належить 1/3 частина зазначеної квартири.
З 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 почали спільно проживати у квартирі ОСОБА_4 та вести спільне господарство, без реєстрації шлюбу. Також з ними мешкала мати ОСОБА_4, відповідач у справі - ОСОБА_3 Через деякий час вона завагітніла від ОСОБА_4
На останніх тижнях вагітності позивач переїхала до м. Сєвєродонецька Луганської області до своїх родичів і ІНФОРМАЦІЯ_3 року народила сина ОСОБА_2, якого зареєструвала за своїм місцем проживання у відділі реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 07.05.2010 року, актовий запис за № 371, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, копію якого долучено до матеріалів справи.
Батько дитини ОСОБА_4 на реєстрацію сина не приїхав, тому відомості про батька внесені відповідно до вимог ч.І ст. 135 Сімейного кодексу України з її слів.
Потім, ОСОБА_1 переїхала в м. Харків та проживала з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу, за адресою його реєстрації.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, про що в книзі реєстрації запису про смерть 11.05.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 6374.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги, окрім малолітнього ОСОБА_2, є також мати померлого, відповідач у справі - ОСОБА_3
З метою захисту прав та законних інтересів малолітнього ОСОБА_2 на частку квартири, вона звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, оскільки відсутність встановленого факту не давала права малолітньому ОСОБА_2 на спадщину.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2015 року Вимоги ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 - задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є батьком ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Зобов'язано відділ реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області внести відповідні зміни до актового запису про народження від 07.05.2010 за № 371.

З метою оформлення спадщини ОСОБА_1 звернулася до Десятої Харківської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

На звернення позивача, десята Харківська нотаріальна контора надала відповідь від 02.03.2016 року №509/576/2011, що свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, що знаходиться за аресою: АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, видати її синові - малолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неможливо, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру та запропоновано звернутися до суду для встановлення права власності.

Позивач не має доступу до документа, який посвідчує право власності померлого ОСОБА_4 на 1/3 частини квартири, оскільки відповідач ОСОБА_3 не надає документи

Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права, зокрема шляхом визнання за нею права.

Положення ст.328 ЦК України (в редакції 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону.

На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача ОСОБА_2 існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами права власності її малолітнього сина на квартиру, в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Відтак, суду надано достатньо належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, на які посилається позивач ОСОБА_1 Заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем, тому вбачаються підстави для задоволення позову.

Згідно з положеннями абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вимогами ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України (в редакції 2003 року) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Малолітній ОСОБА_2, в інтересах якого діє позивач, є спадкоємцем першої черги після смерті батька - ОСОБА_4 та має право на успадкування нерухомого майна, що належало померлому, тому вищезазначене спадкове майно у вигляді 1/6 частини квартири, 1/3 частини якої належала його батькові на праві спільної сумісної власності перейшло у його володіння.

Крім малолітнього ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги є мати померлого, відповідач у справі - ОСОБА_3

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відтак, після смерті ОСОБА_4 право власності на частину квартири, що належала померлому, набули його малолітній син - ОСОБА_2 на 1/6 частину та мати померлого ОСОБА_3 на 1/6 частину квартири.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 316, 319, 328, 1216, 1217, 1218, 1261, 1267, 1268 ЦК України, , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на 1/6 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржено позивачем в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у разі відмови судом 1 інстанції у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя: І.О.Грищенко