Номер справи 220/2426/16-ц
Номер провадження № 2/220/103/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.;

при секретарі - Кірпічніковій Н.Е.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1 до відповідача - ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2016 року до суду звернулась ОСОБА_2 із позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з ОСОБА_3, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу їх спільна дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з нею, батько ж з 2010 року жодного разу матеріальної допомоги на його утримання не надав, не приймає участі у вихованні.

В судове засідання позивачка не з'явилася, але надала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просила розглянути позов за її відсутності. Її представник ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи до суду не з'явився, надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідків судом встановлено наступне.

Відповідно до Свідоцтва про народження серія НОМЕР_3, виданого виконкомом Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4, виданого 11.02.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, про що в Книзі Реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 11 від 11 лютого 2010 року. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_2.

Згідно довідки № 1581 виданої 05.10.2016 року виконкомом Краснополянської сільської ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Довідкою № 1582 від 05.10.2016 року підтверджено факт перебування ОСОБА_4 на утриманні матері.

За Актом обстеження матеріально-побутових умов, складеного Краснополянською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області 05 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 проживає з дитиною та своїми батьками в будинку що відповідає всім вимогам житла, в якому створені необхідні умови проживання дитини.

Характеристикою, виданою виконкомом Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 1583 від 05.10.2016 року, позивач ОСОБА_2 характеризується позитивно.

Згідно дослідженої в судовому засіданні характеристики на учня 4 класу Краснополянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Великоновосілківського районного суду Донецької області ОСОБА_4, № 102 від 12.09.2016 року, батько хлопчика за період з вересня 2014 року по день видачі довідки жодного разу не цікавився навчанням та вихованням сина. Не підтримував його морально під час переїзду та адаптації у новій школі, не спілкується з дитиною. Всі питання навчання, виховання, матеріального забезпечення здійснюються матір'ю.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Краснополянської сільської ради, затвердженого рішенням Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 46 від 30.08.2016 року, визнано за доцільне позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв'язку з невиконанням батьківських обов'язків.

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підтвердили факт тривалого (більше 6 місяців) ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3

Зокрема ОСОБА_6 зазначив, що його онук ОСОБА_3 часто хворіє, а відсутність батька, його ухилення від виконання батьківських обов'язків, перешкоджає врегулюванню ряду питань, вирішення яких здійснюється з письмового (нотаріально посвідченого) дозволу батька.

Аналізуючи надані до суду документи, суд зазначає, що вони є об'єктивними, відображають істинне положення речей, не були спростовані відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов'язки стосовно її виховання.

Так відповідно до приписів ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідач протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, не займається його вихованням, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не утримує матеріально, довгий час не цікавиться його станом здоров'я, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до сина щонайменшої батьківської турботи та уваги, хоча має таку можливість, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не опікується духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного і належного харчування та медичного догляду.

Доказів, які б спростовували такі доводи позивача відповідач не надав.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно позовної заяви, позивач просить стягувати з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не меньш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд, враховуючи законність та обгрунтованість цих вимог також задовольняє їх в межах заявленого.

В порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, а в частині призначення аліментів, стягненню з відповідача в дохід держбюджету.

Керуючись ст. 150, 155, 164 ч.1 п.2, 165, 180- 183 СК України, ст.10,11,58,60, 88, 209,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІН НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІН НОМЕР_2), аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів (заробітку) ОСОБА_3, але не меньше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягувати аліменти щомісячно, починаючи з дати звернення позивача до суду, тобто з 27.12.2017 року і до досягнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІН НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІН НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІН НОМЕР_2), суму сплаченого нею судового збору у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.М. Яненко