АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2501/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Мирошниченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Комфортна оселя»,

3-особи: ТОВ «ЦСБУ-ОХОРОНА», ТОВ «ЕкскоПлюс», ОСОБА_2

про визнання права, усунення перешкод та зобов'язання вчинити дії

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Комфортна оселя», 3-особи: ТОВ «ЦСБУ-ОХОРОНА», ТОВ «ЕкскоПлюс», ОСОБА_2 про визнання права, усунення перешкод та зобов'язання вчинити дії. Так, визнано за ОСОБА_1 право безперешкодного проїзду до будинку АДРЕСА_1; в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати це рішення в частині відмови у задоволенні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю, шляхом демонтажу вїзних та виїзних воріт, які розташовані біля будинку АДРЕСА_2 за рахунок відповідача, та постановити в цій частині нове рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні права вкористування власністю, шляхом демонтажу вїзних та виїзних воріт, які розташовані біля будинку АДРЕСА_2 за рахунок відповідача, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, згідно договору міни № 3828 від 19.10.2012 р. квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності дружині позивача - ОСОБА_2, що підтверджується даними про державну реєстрацію прав (а.с.5). Позивач ОСОБА_1 має у своєму користуванні автомобіль «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 6).

19 жовтня 2012 р. між ТОВ «Комфортна оселя» та ОСОБА_2 укладено договір про умови надання послуг з забезпечення правопорядку, ремонтного обслуговування та компенсацію плати за землю, предметом якого є регулювання взаємовідносин сторін щодо забезпечення правопорядку, ремонтного обслуговування, надання виконавцем інших послуг визначених договором та компенсацію споживачем плати за землю.

Встановлено також, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працівниками охоронної компанії ТОВ «ЦСБУ-Охорона», які на договірній основі виконують обов"язки щодо реалізації функцій контрольованого доступу транспорту на прибудинкову територію по АДРЕСА_2, не допускають їх (ОСОБА_1 та ОСОБА_2.) автотранспорт у двір до їхнього будинку, в"їзд до двору якого обладнано воротами, що підтверджується письмовими доказами (т.3, а.с.29, 31).

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що будь-яким законом не встановлено обмежень щодо в'їзду мешканців будинку на прилеглу до такого будинку територію. Таких обмежень не встановлено і користувачем прибудинкової території - Державним будівельним комбінатом управління справами Верховної Ради України.

Крім того, недопущення відповідачем транспортного засобу позивача, на прибудинкову територію є порушенням його права власності, оскільки, таким чином обмежується його право володіння та користування майном (транспортними засобами) на власний розсуд.

Згідно ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Суд правильно вважав, що використання транспортного засобу за призначенням, без порушення правил дорожнього руху, на прибудинковій території не суперечить закону, а тому обмеження такого права є незаконним.

Згідно ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тому, суд першої інстанції вірно вважав обгрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 щодо права безперешкодного проїзду до будинку АДРЕСА_1, оскільки, будь-яких обмежень пересування даною територією, прийнятих у відповідності до встановленого чинним законодавством порядку, на день розгляду справи не існувало.

Таким чином, суд правильно вважав за можливе погодитися з доводами позивача, що дії відповідача щодо безперешкодного проїзду до будинку АДРЕСА_1 порушують його право на свободу пересування, закріплені ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Так, відповідно до ст.3 вказаного Закону, свобода пересування - це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Що стосується інших позовних вимог, а саме : в частині усунення перешкоди у здійсненні права користування власністю шляхом демонтажу в'їзних та виїзних воріт, які розташовані біля будинку АДРЕСА_2 за рахунок відповідача ТОВ «Комфортна оселя», то суд правильно вважав, що вони задоволенню не підлягають, оскільки, суду не надано належних та допустимих доказв на підтвердження цих вимог, а також достовірних доказів встановлення в'їзних та виїзних воріт відповідачем.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 2.12.2016 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :