Ухвала

іменем україни

24 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Євграфової Є.П., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області

від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулось до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 05 квітня 2011 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE, відповідно до якого останній було відкрито спеціальний картковий рахунок.

Цього ж дня, між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, за умовами якої банк надав останній кредит на споживчі цілі у вигляді кредитної лінії з лімітом в сумі 11 000 грн, зі сплатою за користування кредитними коштами 32 % річних на термін до 04 квітня 2012 року, що підтверджується випискою за рахунком.

Згідно з умовами додаткової угоди № 1, відповідач зобов'язалась щомісячно здійснювати повернення кредиту не пізніше 22 числа кожного місяця відповідно до встановленого графіку та сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісячно не пізніше 23 числа місяця наступного за місяцем у якому нараховані проценти.

Посилаючись на те, що, ОСОБА_3 не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку із чим утворилась заборгованість в сумі 48 508 грн 32 коп., яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області

від 13 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 1 790 грн 75 коп. простроченої заборгованості за процентами. В решті рішення міськрайонного суду залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 05 квітня 2011 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE відповідно до якого останній було відкрито спеціальний картковий рахунок.

05 квітня 2011 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, за умовами якої банк надав останній кредит на споживчі цілі у вигляді кредитної лінії з лімітом в сумі 11 000 грн, зі сплатою за користування кредитними коштами 32 % річних на термін до 04 квітня 2012 року, що підтверджується випискою за рахунком.

Також встановлено, що сторони визначили, як строк дії договору, повне погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними (п. 9.1 кредитного договору), кінцевий термін повернення кредиту - 04 квітня 2012 року (п. 2 додаткової угоди до кредитного договору) та строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням кредиту - до 22 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом не пізніше 23 числа місяця, наступного за місяцем якому нараховані проценти.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, про застосування наслідків якої заявлено відповідачем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що за умовами договору, він діє до повного його виконання і кредитор має право нараховувати щомісячно відсотки у розмірі та строки, що визначаються тарифами банку до погашення заборгованості.

При цьому апеляційним судом зазначено, що позивач на виконання договору здійснював нарахування процентів щодо існуючої заборгованості протягом всього часу до моменту звернення в суд, а оскільки відповідач допустив несвоєчасне виконання договору щодо повернення кредитних коштів, і дана заборгованість на момент розгляду справи в суді не погашена, стягненню підлягає заборгованість за процентами в межах строку позовної давності, що виникла в період з липня 2013 року в сумі 1790 грн 75 коп.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині стягнення суми основного боргу та штрафних санкцій, апеляційний суд виходив з того, що перебіг строку позовної давності до вказаних вимог розпочався в травні 2011 року, а з позовом банк звернувся в квітні 2015 року, тобто пропустив строк звернення до суду.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Суди повинні дослідити графік погашення кредитної заборгованості та встановити чи передбачають умови кредитного договору виконання зобов'язання частинами або у вигляді періодичних платежів, і у випадку вчинення боржником оплати чергового платежу, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, а відтак така не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року № 6-2167цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України.

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_3 сплачувала відсотки за кредитним договором до листопада 2013 року, тобто після закінчення терміну дії договору продовжувала виконувати його умови, що в силу ч. 1 ст. 264 ЦК України є підставою для переривання перебігу позовної давності.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Перевіряючи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не оцінив належність, допустимість, достовірність доказів відповідно до ст. 212 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення спору та в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області

від 13 липня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

Є.П.Євграфова

О.В.Умнова

І.М.Фаловська