печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді Литвинової І.В.,

при секретарі - Бажан О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВІ-МЕДІА», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА» про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд:

- визнати інформацію, поширену відповідачами, а саме: «Народний депутат ОСОБА_2 отримав контроль над АМПУ, зібрався знищити конкуренцію та монополізувати ринок днопоглиблення, віддавши його компанії «Ян Де Нул Україна» в якій йому опосередковано через дві офшорні компанії належать 55% акцій, та яка є афілійованою з ним компанією, забезпечує своїм партнерам вплив на проведення процедур публічних закупівель у вигляді: прописування умов тендеру під особливості техніки майбутнього переможця; перемоги на тендері; наступного підписання договору з АМПУ та суперлояльного відношення на протязі одного з половиною року виконання та приймання робіт, а також інформацію щодо наявності валу заяв в правоохоронні органи відносно вимагання ОСОБА_2 грошей» - недостовірною;

- зобов'язати ТОВ «НОВІ-МЕДІА» та ТОВ «ВІСТІ МАС-МЕДІА» у семиденний строк з дня набрання рішенням законної сили припинити розповсюдження недостовірної інформації;

- відновити права (позивача) шляхом оприлюднення спростування недостовірної інформації такого змісту: «Інформація про те, що народний депутат ОСОБА_2 отримав контроль над АМПУ, зібрався знищити конкуренцію та монополізувати ринок днопоглиблення, віддавши його компанії «Ян Де Нул Україна» в якій йому опосередковано через дві офшорні компанії належать 55% акцій, та яка є афілійованою з ним компанією, забезпечує своїм партнерам вплив на проведення процедур публічних закупівель у вигляді: прописування умов тендеру під особливості техніки майбутнього переможця; перемоги на тендері; наступного підписання договору з АМПУ та суперлояльного відношення на протязі одного з половиною року виконання та приймання робіт, а також щодо наявності валу заяв в правоохоронні органи відносно вимагання ОСОБА_2 грошей, поширена ІНФОРМАЦІЯ_2 на Інтернет-порталі «ВЕСТИ» www.vesti-ukr.com під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3», є недостовірною»;

- зобов'язати ТОВ «НОВІ-МЕДІА» та ТОВ «ВІСТІ МАС-МЕДІА» у семиденний строк з дня набрання рішенням законної сили оприлюднити на Інтернет-порталі «ВЕСТИ» www.vesti-ukr.com резолютивну частину рішення суду.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в Інтернет-порталі «ВЕСТИ» на сайті www.vesti-ukr.com під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3» було розміщено публікацію, зміст якої порушує особисті немайнові права позивача, порочить його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки поширена відповідачами у ній інформація є негативною за своїм змістом та не відповідає дійсності.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позові та просив суд задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти позову та просив суд відмовити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях /а. с. 43-44, 66/, зокрема вказуючи, що ТОВ «НОВІ-МЕДІА» та ТОВ «ВІСТІ МАС-МЕДІА» не є власниками сайту, на якому було розміщено публікацію, належним відповідачем є автор статті ОСОБА_5, який висловив власні оціночні судження про особу позивача.

Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності, що задекларовано ст. ст. 3, 28 Основного закону.

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя, за приписами статті 34 Конституції України.

Відповідно до статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Згідно з положеннями частин 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до частин 1-2 ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Верховний суд України у пункті 18 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 роз'яснив, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно із пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті www.vesti-ukr.com розміщено публікацію під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», автором якої вказано ОСОБА_5 та яка містила такі висловлювання:

«Дноуглубители и портовики восстали против куратора отрасли народного депутата ОСОБА_2. Получив контроль над АМПУ, депутат не смог обуздать собственные амбиции и алчность, настроив против себя практически весь бизнес»,

«ОСОБА_2 собрался устранить конкуренцию и полностью монополизировать рынок дноуглубления, отдав его компании «Ян Де Нул Украина», в которой депутату через две офшорные кипрские компании принадлежит 55 % акций»,

«ОСОБА_6 заявил, что ради минимального аванса готов переплатить аффилированной с ОСОБА_2 компании «Ян Де Нул Украина» 90 млн грн.»,

«Победа компании ОСОБА_2 была предрешена заранее. Бельгийцы прекрасно понимали, за что они уступают депутату 55% акций «Ян Де Нул Украина». Контролируя АМПУ, ОСОБА_2 обеспечивает своим партнерам четыре составляющих успешной работы: 1) прописывание условий тендера специально под особенности техники будущего победителя; 2) победу на тендере; 3) последующее подписание договори с АМПУ; 4) суперлояльное отношение на протяжении полутора лет выполнения и приема работ... Без админресурса в лице ОСОБА_2, готового обеспечить четыре условия, о которых говорилось выше, всем остальным дноуглубителям, кроме «Ян Де Нул Украина», нет смысла бороться за получение заказа»;

«Особенно опасно, что ОСОБА_2 потерял адекватность, стал одержим своим проектом. Депутат не может остановиться, продолжая продвигать свою компанию, поливая грязью НАБУ, правительство и всех, кто стоит на пути получения вожделенного заказа АМПУ на 2,3 млрд грн. После недавних обысков НАБУ в АМПУ и в офисе «Ян Де Нул Украина» в отрасли началась цепная реакция к правоохранителям пошел вал заявлений о вымогательстве денег со стороны ОСОБА_2 и ОСОБА_6».

Судом встановлено, що зміст статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» стосується безпосередньо позивача, про що свідчить конкретизація у тексті його прізвища й імені, вказівки на його посаду, що, у свою чергу, дає можливість читачеві ідентифікувати особу, про яку йде мова у вказаній публікації як ОСОБА_2 - позивача у справі.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 277 ЦК України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування.

Згідно з роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України у пункті 5 постанови № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права.

Законодавчо визначене поняття «контроль», надане в Законі України «Про захист економічної конкуренції» закріплює, що контроль - це вирішальний вплив однієї чи декількох пов'язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб'єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки: праву володіння чи користування всіма активами чи їх значною частиною; праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб'єкта господарювання; укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов'язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб'єкта господарювання; заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб'єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб'єктах господарювання; обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб'єкта господарювання особами, які вже обіймають одну чи кілька із зазначених посад в іншому суб'єкті господарювання. Пов'язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб'єкта господарювання. Зокрема, пов'язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами.

Відповідно до визначення поняття словосполучення «афілійована особа», що міститься у Законі України «Про акціонерні товариства», афілійованими особами є юридичні особи, за умови, що одна з них здійснює контроль над іншою чи обидві перебувають під контролем третьої особи; члени сім'ї фізичної особи чоловік (дружина), а також батьки (усиновителі), опікуни (піклувальники), брати, сестри, діти та їхні чоловіки (дружини); фізична особа та члени її сім'ї і юридична особа, якщо ця фізична особа та/або члени її сім'ї здійснюють контроль над юридичною особою.

Встановлено, що інформація щодо складу засновників (учасників) та кінцевих бенефіціарних власників ДП Адміністрація морських портів України (АМПУ), яка є загальнодоступною і міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у вільному доступі, не містить відомостей про позивача та членів його родини у їхньому складі, а також у складі органів управління, та/або інших органів ДП АМПУ.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформація щодо складу засновників (учасників) та кінцевих бенефіціарних власників ТОВ «Ян Де Нул Україна» також не містить даних про позивача та членів його родини у їхньому складі, у складі органів управління, та/або інших органів ТОВ «Ян Де Нул Україна».

Згідно з інформацією електронної декларації позивача, відправленої до Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відомості про наявність у власності позивача та у власності членів сім'ї корпоративних прав будь-яких юридичних осіб відсутні.

Право на свободу вираження поглядів, що включає свободу своїх поглядів, одержання і передання інформації та ідей без втручання у це органів державної влади не є безмежним та абсолютним, воно пов'язане із відповідальністю, може підлягати формальностям, умовам та обмеженням або санкціям і є необхідними в умовах демократичного суспільства. В якості гарантій такого права, державу в особі судової гілки влади наділено правом на втручання й обмеження права на свободу вираження поглядів, одержання і передання інформації та ідей, шляхом здійснення своєї наглядової юрисдикції. При цьому така дискреційна юрисдикція національного суду буде вважатись правомірною за умови з'ясування того, чи були мотиви, наведені національними органами влади на виправдання втручання «обґрунтованими і достатніми» і чи був ужитий захід «пропорційним законним цілям».

У пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 (справа «Педерсен і Бодсґор проти Данії») вказано, що свобода вираження поглядів стосується не лише «інформації» чи «ідей», які сприймаються схвально або вважаються необразливими чи малозначними, а й тих, що викликають образу, обурення чи виводять з душевної рівноваги. Як зазначено в статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ця свобода підлягає обмеженням, які, однак, мають бути чітко визначені, а необхідність будь-яких обмежень має бути переконливо встановлена. Європейський суд наголошує на надзвичайно важливій ролі, яку відіграє вільна преса в забезпеченні належного функціонування демократичного суспільства. Разом з тим преса не повинна переступати певних меж, зокрема коли йдеться про репутацію та права інших осіб чи коли необхідно запобігти розголошенню конфіденційної інформації, але її обов'язком усе ж таки є повідомляти - у спосіб, сумісний з її зобов'язаннями та функціями, - інформацію та ідеї з будь-яких питань, які становлять інтерес для суспільства, включаючи питання стосовно здійснення правосуддя.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Окрім того, Верховним судом України наголошено у п. 19 вказаної постанови Пленуму, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням - висловлюванням, яке не містить фактичних даних, за виключенням винятком образи чи наклепу, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Разом з тим, інформація, поширена в опублікованій статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», виражена способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), при цьому за формою вираження вищезазначеної інформації указане повідомлення не містить критики або оцінки дій, виражено без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені, тому суд визнає її як недостовірну, таку, що порушує особисті немайнові права позивача.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 №1, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації у мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

У позовній заяві позивач зазначив, що персональні дані особи, яка вказана автором статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» ОСОБА_5 встановити не вдалося.

У відповідності до положень ЦПК України, позивачеві належить право визначати коло осіб, які, як він вважає, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушили його права та до яких позивач направляє свої позовні вимоги (позов), звернувшись при цьому до суду.

Як вбачається з інформації, розміщеної на сайті www.vesti-ukr.com, Інтернет-портал «ВЕСТИ» є електронною версією газети «Вести», засновником якої є ТОВ «ВІСТІ МАС-МЕДІА». Позивачем не надано підтвердження того факту, що відповідач ТОВ «НОВІ-МЕДІА» є власником веб-сайту, що знаходиться у мережі Інтернет за адресою www.vesti-ukr, і таким чином не доведено факт поширення інформації в мережі Інтернет вказаним відповідачем у справі.

Відповідно до абзацу другого пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009, якщо суд ухвалює рішення про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні, за необхідності, суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). Таким чином, через спосіб розповсюдження спростування повинно здійснюватися таким самим чином, як воно було здійснено.

За приписами частин 6, 7 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом, у такий же спосіб, у який вона була поширена. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Виходячи з вищевикладеного, встановлених обставин справи та положень законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини сторін, суд вважає, що позивачем доведено, що інформація, яка поширена, шляхом оприлюднення в мережі Інтернет на веб-сайті www.vesti-ukr.com ТОВ «ВІСТІ МАС-МЕДІА» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», є недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а тому підлягає спростуванню.

При цьому суд вказує, що запропонований позивачем текст спростування оцінюється критично, тому з метою унеможливлення неоднозначного, спотвореного або викривленого розуміння інформації, доцільним способом відновлення порушеного права позивача є такий, яким вона була поширена, шляхом оприлюднення тексту судового рішення, що набрало законної сили, яке має преюдиційне значення.

На підставі та керуючись ст.ст. 3, 28, 34, 55 Конституції України, ст.ст. 16, 201, 277, 297, 299 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 61, 79, 88, 169, 209, 212-215, 223, 224-226, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», Постановою Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВІ-МЕДІА», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА» про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА», шляхом оприлюднення в мережі Інтернет на веб-сайті vesti-ukr.com у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», а саме:

«Дноуглубители и портовики восстали против куратора отрасли народного депутата ОСОБА_2. Получив контроль над АМПУ, депутат не смог обуздать собственные амбиции и алчность, настроив против себя практически весь бизнес»,

«ОСОБА_2 собрался устранить конкуренцию и полностью монополизировать рынок дноуглубления, отдав его компании «Ян Де Нул Украина», в которой депутату через две офшорные кипрские компании принадлежит 55% акций»,

«ОСОБА_6 заявил, что ради минимального аванса готов переплатить аффилированной с ОСОБА_2 компании «Ян Де Нул Украина» 90 млн грн.»,

«Победа компании ОСОБА_2 была предрешена заранее. Бельгийцы прекрасно понимали, за что они уступают депутату 55% акций «Ян Де Нул Украина». Контролируя АМПУ, ОСОБА_2 обеспечивает своим партнерам четыре составляющих успешной работы: 1) прописывание условий тендера специально под особенности техники будущего победителя; 2) победу на тендере; 3) последующее подписание договора с АМПУ; 4) суперлояльное отношение на протяжении полутора лет выполнения и приема работ... Без админресурса в лице ОСОБА_2, готового обеспечить четыре условия, о которых говорилось выше, всем остальным дноуглубителям, кроме «Ян Де Нул Украина», нет смысла бороться за получение заказа»;

«Особенно опасно, что ОСОБА_2 потерял адекватность, стал одержим своим проектом. Депутат не может остановиться, продолжая продвигать свою компанию, поливая грязью НАБУ. правительство и всех, кто стоит на пути получения вожделенного заказа АМПУ на 2,3 млрд грн. После недавних обысков НАБУ в АМПУ и в офисе «Ян Де Нул Украина» в отрасли началась цепная реакция к правоохранителям пошел вал заявлений о вымогательстве денег со стороны ОСОБА_2 и ОСОБА_6».

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА» спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_2 у спосіб, ідентичний способу її поширення, для чого не пізніше семи днів з дня набрання рішенням суду законної сили, шляхом опублікування в мережі Інтернет на сайті vesti-ukr.com під заголовком «Спростування», тим же шрифтом, на тому ж місці шпальти, де містилася стаття, вступну та резолютивну частину цього рішення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА» (код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 38619841) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 2204 грн. 81 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Литвинова