Справа № 645/3136/16-ц
Провадження № 2/645/210/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 травня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Іващенко С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Новицької Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей по Немишлянському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, в якому просила суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням №4 та №5 комунальної квартири АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13 січня 2003 року, згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9, позивачу отримав у власність 34/100 частини комунальної квартири АДРЕСА_1, а саме №4 та №5 житловою площею 21,8 кв. м. За згодою позивача у вищезазначеному житловому приміщенні було зареєстровано одного з відповідача - ОСОБА_2. Також 31.07.2009 року у приміщенні №4 та №5 комунальної квартири АДРЕСА_1 за згодою позивача, відповідач ОСОБА_2 зареєструвала свого малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. З моменту реєстрації відповідачі не мешкають за своїм місцем реєстрації, їхнє місце мешкання позивачу не відоме. Дані особи не є членами його сім'ї, комунальні послуги відповідачі не сплачують, в квартирі не проживають та не з'являються, однак до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знялися, чим здійснюють позивачу перешкоди у користуванні своїм майном.

У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, були повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду справи.

Представник Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Треті особи - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином. Через канцелярію суду надали кожен окремо заяви, якою просили суд розглядати справу за їх відсутності, а також зазначили, що дійсно відповідачі - ОСОБА_2 та її малолітній син - ОСОБА_7 в житловому приміщенні №4 та№5 комунальної квартири АДРЕСА_1 ніколи не проживали.

Треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник Служба у справах дітей по Немишлянському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - ОСОБА_10 в судове засідання не з'явилася, до канцелярії суду надала заяву, якою просила справу слухати за відсутності представника служби.

Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, суд вважає, що відповідачі та треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з'явилися у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином .

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

З матеріалів справи вбачається, що 13.01.2003 року згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 ОСОБА_1 отримав у власність 34/100 частини комунальної квартири АДРЕСА_1, а саме №4 та №5 житловою площею 21,8 кв.м. (а.с.8)

Згідно довідки №234, виданої 03.02.2017 року Дільницею №54 КП "Жилкомсервіс" за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з 2 кімнат житловою площею 21.80/31.30 зареєстровані: позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідачі - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також донька позивача - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, сусіди по квартирі: 1) ОСОБА_3 - сім'я 2 чоловік займає 1 кімнату 17.20./24.70 кв.м.; 2) ОСОБА_5 сім'я 2 чоловік 25.10/36.00.

Згідно ксерокопії свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 14.07.2009 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, записано ОСОБА_13 та ОСОБА_2 (а.с.5).

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що відповідачі з моменту реєстрації до квартири не вселилися та жодного дня в ній не проживали, комунальні послуги не сплачували.

Як вбачається із заяв ОСОБА_14, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, відповідачі - ОСОБА_2 та її малолітній син - ОСОБА_7 в житловому приміщенні №4 та№5 комунальної квартири АДРЕСА_1 ніколи не проживали.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем житловим приміщенням №4 та№5 комунальної квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей по Немишлянському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування житловими приміщеннями №4 та №5 комунальної квартири АДРЕСА_1.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -