Провадження № 6/263/113/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Диміч Т.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі подання Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про тимчасове обмеження виїзду за кордон громадянина ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

Центральний відділ державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області звернувся до суду з поданням щодо обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1. В обґрунтування вимог заявник зазначає, що на виконанні відділу ДВС перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 263/13198/15-ц виданого 19.04.2016 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Альфа Банк" заборгованості в розмірі 589624,97 грн.

В клопотанні зазначено, що державним виконавцем 23.08.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Рішення боржником не виконано, за викликами держдавного виконавця боржник не з'являться. Прикордонною службою України повідомлено про те, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України та має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Посилаючись на вимоги ст. 377-1 ЦПК України та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», заявник просить винести ухвалу, якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця. Боржник та стягувач у судове засідання не викликалися , представник Центрального ВДВС в судове засідання не зявився.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали, долучені до подання, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні його, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, яка є основним законом України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Так, частинами 2-3 ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, який ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.73 р. встановлено, що кожна людина має право, покидати будь-яку країну, включаючи свою власну, і це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, та які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому пакті.

Частинами 2-3 ст. 2 Протоколу №.4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яку ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 р. та який є невідємною частиною зазначеної Конвенції, встановлено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. Відповідно до ст. 8 цього Закону - у разі відмови громадянину у виїзді за кордон він може оскаржити цю дію у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України "Про державну прикордонну службу України" на державну прикордонну службу України покладано обов'язок запобігання і недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно з законодавством не дозволено в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено в праві виїзду з України.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Крім того вимогами ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено заходи примусового виконання рішень, а саме звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Наведені вище норми закону дають підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Судом встановлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист № 263/13198/15-ц виданий 19.04.2016 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Альфа Банк" заборгованості в розмірі 589624,97 грн. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 23.08.2016 року.

В матеріалах подання відсутні будь-які дані про повне виконання рішення суду, а саме не надані дані, чи виявлено рухоме майно, грошові кошти боржника за місцем його проживання, наявність доходів, заробітку, та інші дії, передбачені вимогами Закону України «Про виконавче провадження». В клопотанні зазначені лише виконані дії державним виконавцем у вигляді отриманої інформації про наявність паспорта у боржника та перетинання ним державного кордону України. До подання долучено копію акту від 14.04.2017 року за яким за місцем проживання боржника за адресою м.Маріуполь, вул.Артема, б. 54, кв. 16 боржник не впустив в квартиру державного виконавця. Жодних дій з цього приводу щодо можливості увійти у житло боржника державним виконгавцем не здійснено.

Державним виконавцем не доведено що боржник має намір вибути за межі України з метою ухилення від виконання виконавчого документу. Відомості Прикордонної служби України про те, що боржник перетинав державний кордон України містять відмітки як про виїзд так і про в'їзд боржника на територію України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Суду не надано доказів щодо вжиття усіх можливих способів виконання судового рішення та того, що саме виключний захід повинен бути застосований до боржника з метою стягнення з нього суми заборгованості по виконавчому документу.

Крім того суду не надано доказів, що боржник отримав або відмовився від отримання постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання подати декларацію про доходи та майно.

На підставі наведеного, суд вважає, що правові підстави для встановлення щодо ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні, а подання державного виконавця є необґрунтованим.

Керуючись ст.ст.208-210, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ч. 2-3 ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 2-3 ст. 2 Протоколу №.4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про тимчасове обмеження виїзду за кордон громадянина ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судової ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.І.Скрипниченко