Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/35/17
Провадження № 2/280/257/17
18 квітня 2017 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Щербаченко І. В.,
за участю секретаря судового засідання Бондаренко Н. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3, встановити над останнім опіку та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частини доходів. В обґрунтування позову вказаує, що відповідач є її донькою, а ОСОБА_3 є внуком позивача. Відповідач зловживає спиртними напоями, а з 2016 року взагалі перестала піклуватися про свого сина: не проживає за адресою своєї реєстрації, не піклується про розвиток сина, його навчання, харчування медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з сином.
Позивач у судов засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги вважають обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, заяви позивача та представника третьої особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є дочкою позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином відповідача ОСОБА_2, та онуком позивача ОСОБА_1 відповідно.
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року /а.с.8/. Останній навчається в 3-Б класі Коростишівського НВК ім. Олега Ольжича, має добрий загальний розвиток, мати не цікавиться навчанням сина, не відвідує навчальний заклад та заходи за участю ОСОБА_3, не приділяє уваги підготовці сина /а.с.9,15/.
З висновку за результатами розгляду звернення від 29 червня 2016 року вбачається, що опитати ОСОБА_2 з приводу спростування чи підтвердження щодо неналежного виконання нею обов'язків відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не представляється можливим /а.с.12/.
Також, з висновку органу опіки та піклування Коростишівської районної держаної адміністрації від 24 жовтня 2016 року вбачається, що є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.13/.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.
У пункті 15 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Таким чином суд приходить до висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини, а тому її слід позбавити батьківських прав відносно сина.
Щодо позовних вимог в частині передачі дитини позивачу та стягнення аліментів на її користь, суд зазначає таке.
Згідно з абзацом сьомим статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року дітьми, позбавленими батьківського піклування, є діти, які залишилися без піклування батьків, зокрема, у зв'язку з визнанням батьків недієздатними, а також діти, від яких відмовилися батьки.
Статтею 58 Цивільного кодексу України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування.
Відповідно до статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Згідно положень статті 65 Цивільного кодексу України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги про передачу дитини до вирішення питання про встановлення опіки позивачу та стягнення аліментів на користь позивача з відповідача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись 10, 11, 60, 158, 209, 212-215, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача, яка подається у десятиденний термін з моменту отримання його копії до суду, який ухвалив заочне рішення.
Позивач має право оскаржити дане заочне рішення до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя І.В.Щербаченко