Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2219/17 Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа відділ державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області про примусове виконання обовязку в натурі, стягнення індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми грошового зобовязання, відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про примусове виконання обовязку в натурі, стягнення індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми грошового зобовязання, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилалась на те, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 17 квітня 2012 року було, зокрема, зобовязано ОСОБА_3 компенсувати їй вартість майна в сумі 4 000 грн., а також вартість неподільних речей, а саме: автомобіля ВАЗ 210999, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 22 118 грн., супутникових антен у розмірі 1 000 грн., водонагрівача у розмірі 200 грн., газової плити у розмірі 240 грн., ? частину коштів вкладених на ремонт та благоустрій житлового будинку у с. Кавунівка, № 16 у розмірі 13 534 грн., на загальну суму 41 092 грн.

Однак, до теперішнього часу рішення суду в цій частині не виконано, гроші кошти відповідачем не повернуто.

З цих підстав просила суд зобовязати відповідача виконати обовязок в натурі, шляхом стягнення з нього суми боргу в розмірі 41 092 грн.

Крім того, у звязку з тривалим простроченням повернення грошових коштів та невиконанням рішення суду, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь інфляційні втрати і 3 % річних від простроченої суми в розмірі 37 826 грн. 69 коп.

Також вважає, що неправомірними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 30 000 грн. і просить стягнути з ОСОБА_3

Просила позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 інфляційні втрати, 3% річних у загальній сумі 79 918 грн. 69 коп., у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 089 грн. 19 коп.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму інфляційних втрат в розмірі 31 641 грн. 75 коп., суму 3 % річних від простроченої суми в розмірі 3 341 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 349 грн. 83 коп., всього 35 332 грн. 58 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційному порядку судове рішення не оскаржила.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилався на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми інфляційних втрат в розмірі 31 641 грн. 75 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 3 341 грн., витрат по сплаті судового збору скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_4 щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 198 грн. 11 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом установлено, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 17 квітня 2012 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, вимоги ОСОБА_4 задоволені частково. Вказаним рішенням, зокрема, зобовязано ОСОБА_3 компенсувати ОСОБА_4 вартість майна в сумі 4 000 грн., а також вартість неподільних речей, а саме: автомобіля ВАЗ 210999, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 22 118 грн., супутникових антен у розмірі 1 000 грн., водонагрівача у розмірі 200 грн., газової плити у розмірі 240 грн., ? частину коштів вкладених на ремонт та благоустрій житлового будинку у с. Кавунівка, №16 у розмірі 13 534 грн., на загальну суму 41 092 грн.

Пред'являючи позов, ОСОБА_4 посилалася на те, що вказане вище рішення суду ОСОБА_6 не виконав, що є підставою для нарахування інфляційних втрат та 3 % річних.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошові зобов'язання охоплюють усі сфери суспільного життя і виникають насамперед у сфері приватноправових (цивільно-правових) відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов'язанням.

Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини п'ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 625 входить до розділу І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Отже, на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов'язання у зв'язку зі стягненням компенсації частки права власності в нерухомому майні; невиконання такого зобов'язання зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Указаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15 та від 30 березня 2016 року № 6-2168цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 321/344/16

Провадження №22ц/778/2219/17 Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

25 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа відділ державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області про примусове виконання обовязку в натурі, стягнення індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми грошового зобовязання, відшкодування моральної шкоди , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: