АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1122/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Писанець В.А.
Справа №757/1782/16-ц Доповідач - Мараєва Н.Є
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ПАТ «Укрсоцбанк»

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 р.

в справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 р. відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.07.2007 р. між сторонами було укладено кредитний договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №24-12/172, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти окремими траншами в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 2457 000 швейцарських франків зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10% річних.

Позивачем свої зобов"язання за договором були виконані та відповідачу надано транши кредиту шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку № НОМЕР_2 в Радянському відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_3 в Радянському відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» в межах суми траншів, визначених п.п. 1.1.1. договору.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався погашати кредит згідно графіку, що міститься в додатку 2 до цього договору, а також сплачувати 10 % річних за користування кредитом.

Пунктом 1.1.2 кредитного договору визначено порядок погашення суми основної заборгованості, починаючи з липня 2008 року, з врахуванням наданих траншів, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 19 липня 2012 р.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється відповідно до п.2.3. кредитного договору у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360.

На виконання кредитного договору відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному умовами договору.

Як передбачено в п. 4.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісій, зазначених у п.п. 1.1.2., п.п. 2.5., 3.3.15., цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобов'язань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

У разі порушення позичальником умов цього договору, позичальник сплачує кредитору протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання письмової вимоги кредитора штраф, згідно п. 4.2 кредитного договору.

Пунктом 3.3.15 Кредитного договору передбачено, що на вимогу кредитора у випадках, передбачених у п.п. 2.8., 2.12.3., 3.2.7. цього договору, позичальник зобов'язаний достроково протягом 30 (тридцяти) календарних днів після отримання позичальником письмової вимоги кредитора, повернути кредит, сплатити проценти, комісії, можливу неустойку (пеню, штраф), а також достроково виконати свої зобов'язання у випадках, в порядку та в строки, що передбачені в пункті 5.4. цього договору.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Згідно ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що банком було порушено строк позовної давності, зокрема, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом був вчинений відповідачем 08.10.2008 р. (а.с.18), тобто, з цього моменту починає перебігати строк позовної давності, а з даним позовом банк звернувся до суду лише 18.01.2016 р.; клопотання про поновлення строку представником позивача не заявлено, тому, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Проте, із такими висновками суду погодитися не можна з таких підстав.

Обгрунтовуючи свій позов та апеляцію в частині дотримання строку позовної давності позивач зазначав, що згідно ст.264 ЦК України перебіг строку позовної давності переривається, зокрема, пред"явленням особою позову, що після переривання перебіг позовної давності починається заново, що час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Також зазначав, що в травні 2013 р. ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1, ТОВ "Градострой" про стягнення заборгованості.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2013 р. клопотання представника ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду задоволено, з підстав передбачених п.6 ч.1 ст. 207 ЦПК України (Суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді).

В квітні 2014 р. ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою до ОСОБА_1, ТОВ "Градострой" про стягнення заборгованості.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 4.08.2014 р., залишеним без змін ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2014 р., ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2015 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.05.2015 р., позов ПАТ "Укрсоцбанк" було задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ТОВ "Градострой" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість по договору кредиту у сумі 1 202 087,64 грн. та третейський збір у сумі 12 420,88 грн.

Постановою Верховного суду України від 11.11.2015 р. заяву ОСОБА_1 задоволено частково, а саме : було скасовано ухвалу ВССУ від 13.05.2015 р., ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2015 р. та ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва 19.11.2014 р. в частині відмови у задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 4.08.2014 р. в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором скасовано, саму заяву задоволено частково; скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 4.08.2014 р. в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 202087,64 грн. та третейського збору у розмірі 12 420,88 грн. а в січні 2016 р. - банк звернувся до Печерського районного суду м.Києва із даним позовом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи представника позивача про те, що пред"яленням позову до суду перебіг строку позовної давності було перервано, а тому, строк позовної давності не може вважатися пропущеним, заслуговують на увагу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення коштів, позивач посилався на те, що відповідачем, як позичальником не виконувалися належним чином зобов"язання по сплаті кредиту, тим самим він допустив заборгованість по платежам, яка станом на 17.12.2015 р. становить 135938,64 швейцарських франків, що за курсом НБУ на 17.12.2015 р. в розмірі 23,7561 за 1 швейцарський франк становить 3 229 374,54 грн.

Таким чином, надавши відповідний розрахунок заборгованості позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості в гривневому еквіваленті - 3 229 374,54 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 1 123 559,71 грн. та суми заборгованості за відсотками - 2 105 814,83 грн., а також стягнути судові витрати в сумі 48 440,61 грн. (а.с.4-9).

Судова колегія вважає, що доводи позовної заяви є обгрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Що стосується доводів сторони відповідача щодо пропуску позивачем встановленого строку позовної давності та невірного розрахунку заборгованості, то судова колегія вважає, що вони не можуть бути взяті до уваги з викладених вище підстав.

Судом апеляційної інстанції було ретельно перевірено наданий стороною позивача розрахунок, та за клопотанням представника відповідача на вимогу суду представником позивача було надано повторний детальний розрахунок на спростування доводів відповідача (а.с.183-184, 192 -193).

Натомість, стороною відповідача не було наданих належних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості та доводів щодо дотримання строку позовної давності.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія вважає, що з висновками суду першої інстанції погодитися не можна, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Укрсоцбанк» - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 р. - скасувати і постановити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (СДРПОУ 00039019) суму заборгованості за Договором про надання не відновлюваної кредитної лінії № 24-12/172 від 20.07.2007 року в розмірі 3 229 374,54 (три мільйони двісті двадцять дев»ять тисяч триста сімдесят чотири) гривні 54 копійки, яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 1 123 559,71 грн. та суми заборгованості за відсотками у розмірі 2 105 814,83 грн.

Стягнути судові витрати з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» -48440,61 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :