Справа № 450/1062/17 Провадження № 2/450/1059/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2017 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1.
при секретарі -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернулась з цивільним позовом до відповідача ОСОБА_4 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння розташовано по вул. Кучани,1 с. Глуховичі, Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить А-1 житловий будинок, 1948 року побудови, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м., що складається з двох житлових кімнат, коридору, кухні та а ганку, що підтверджено технічним паспортом від 20.05.2016 року, виготовленим ФОП ОСОБА_6; на земельну частку (пай) площею 0,79 га, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №465132 від 14.02.2006 року; на земельну частку (пай) площею 1,86 га, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №465131 від 14.02.2006 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.01.2001 року помер її батько ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 179924, виданим ОСОБА_4 сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 02.01.2001 року. До спадкової маси після смерті ОСОБА_7 увійшло право власності на вказане домоволодіння та земельну частку (пай).

Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_7 не розпорядився, а тому спадкування його майна відбувається за законом. До кола спадкоємців першої черги, увійшла матір позивача, дружина спадкодавця ОСОБА_8, а також та мій брат ОСОБА_9.

Позивач стверджує, що як вбачається з п. 32 Інструкції з ведення по господарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України №234 від 17.07.2000 року (що діяла на момент відкриття спадщини після смерті спадкодавця), житлові будинки (квартири) державного житлового фонду та житлового фонду комунальної власності, приватизовані або придбані населенням, ураховуються в погосподарській книзі як такі, що є у приватній власності громадян.

Так, згідно довідки №369 від 07.06.2016 року, виданою ОСОБА_4 сільською радою Пустомитівського району Львівської області, житловий будинок №1, 1948 року побудови, розташований по вул. Кучани, с. Глуховичі Пустомитівського району Львівської області, згідно відомостей по господарського обліку, рахується за спадкодавцем ОСОБА_7.

У вказаному вище будинку на момент смерті спадкодавця разом з ним спільно проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_8, яка доглядала за ним до дня смерті, та продовжувала вести господарство після його смерті.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 постійно проживали разом із своїм чоловіком на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляла, вона фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, зокрема вказаними вище житловим будинком та земельною частку (пай).

07.07.2003 року померла мати позивача ОСОБА_8, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 307012, виданим ОСОБА_4 сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 07.07.2003 року.

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу, якої домоволодіння розташовано по вул. Кучани,1 с. Глуховичі, Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить А-1 житловий будинок, 1948 року побудови, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м., що складається з двох житлових кімнат, коридору, кухні та а ганку, що підтверджено технічним паспортом від 20.05.2016 року, виготовленим ФОП ОСОБА_6.Також до складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай) площею 0,79 га, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №465132 від 14.03.2002 року.

Документи на право власності на вказаний житловий будинок спадкодавцем належним чином оформлено не було, незважаючи на те, що цей процес було розпочато. ОСОБА_8 за життя не встигла належним чином оформити право власності на належний їй житловий будинок, що унеможливлює реалізацію нашого права на спадкування через нотаріальну контору.

До кола спадкоємців першої черги, у відповідності до положень Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент відкриття спадщини після смерті спадкодавця), увійшла позивач, та її брат ОСОБА_9.

Однак, 23 листопада 2004 року ОСОБА_9 написав заяву, посвідчену секретарем Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_10, де зазначив, що після смерті ОСОБА_8 07.07. 2016 року, спадщину в установлені строки не прийняв, а також, як спадкоємець першої черги на неї не претендує та в судовому порядку оспорювати свої спадкових прав не буде.

На момент смерті спадкодавця, ОСОБА_5 постійно проживала разом із ОСОБА_9 по вул.. Шевченка, 20/9 в с. Чижиків Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується довідкою №413від 30.06.2016 року виданою ОСОБА_4 сільською радою Пустомитівського району Львівської області, окрім цього до дня смерті матері вони вели спільне господарство, позивач доглядала за її будинком, а також продовжую доглядати після її смерті.

Таким чином з вищенаведених положень законодавства України, вбачається, що ОСОБА_3, фактично прийняла спадщину за своєю матірю ОСОБА_8 та вступила в управління і розпорядження спадковим майном.

У судове засідання позивач не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву у якій зазначив, що щодо задоволення позовних вимог сільська рада не заперечує, розгляд справи просить здійснювати у їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_9 у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву у якій зазначив, що щодо задоволення позовних вимог не заперечує, розгляд справи просить здійснювати у його відсутності.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.01.2001 року помер ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 179924, виданим ОСОБА_4 сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 02.01.2001 року. До спадкової маси після смерті ОСОБА_7 увійшло право власності на домоволодіння розташовано по вул. Кучани,1 с. Глуховичі, Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить А-1 житловий будинок, 1948 року побудови, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м., що складається з двох житлових кімнат, коридору, кухні та а ганку, що підтверджено технічним паспортом від 20.05.2016 року, виготовленим ФОП ОСОБА_6.Також до складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай) площею 0,79 га, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №465132 від 14.02.2006 року.

Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_7 не розпорядився, а тому спадкування його майна відбувається за законом. До кола спадкоємців першої черги, увійшла матір позивача, дружина спадкодавця ОСОБА_8, а також ОСОБА_9, брат позивача.

ОСОБА_5 стверджує, що як вбачається з п. 32 Інструкції з ведення по господарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України №234 від 17.07.2000 року (що діяла на момент відкриття спадщини після смерті спадкодавця), житлові будинки (квартири) державного житлового фонду та житлового фонду комунальної власності, приватизовані або придбані населенням, ураховуються в погосподарській книзі як такі, що є у приватній власності громадян.

Так, згідно довідки №369 від 07.06.2016 року, виданою ОСОБА_4 сільською радою Пустомитівського району Львівської області, житловий будинок №1, 1948 року побудови, розташований по вул. Кучани, с. Глуховичі Пустомитівського району Львівської області, згідно відомостей по господарського обліку, рахується за спадкодавцем, ОСОБА_7.

У вказаному вище будинку на момент смерті спадкодавця разом з ним спільно проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_8, яка доглядала за ним до дня смерті, та продовжувала вести господарство після його смерті.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 постійно проживала разом із своїм чоловіком на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляла, вона фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, зокрема вказаними вище житловим будинком та земельною частку (пай).

07.07.2003 року померла мати позивача ОСОБА_8, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 307012, виданим ОСОБА_4 сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 07.07.2003 року.

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу, якої домоволодіння розташовано по вул. Кучани,1 с. Глуховичі, Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить А-1 житловий будинок, 1948 року побудови, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м., що складається з двох житлових кімнат, коридору, кухні та а ганку, що підтверджено технічним паспортом від 20.05.2016 року, виготовленим ФОП ОСОБА_6.Також до складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай) площею 0,79 га, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №465132 від 14.02.2006 року; на земельну частку (пай) площею 1,86 га, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №465131 від 14.02.2006 року, оригінали яких були втрачені.

Документи на право власності на вказаний житловий будинок спадкодавцем належним чином оформлено не було, незважаючи на те, що цей процес було розпочато. ОСОБА_8 за життя не встигла належним чином оформити право власності на належний їй житловий будинок, що унеможливлює реалізацію нашого права на спадкування через нотаріальну контору.

До кола спадкоємців першої черги, у відповідності до положень Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент відкриття спадщини після смерті спадкодавця), увійшла позивач, та ОСОБА_9.

Однак, 23 листопада 2004 року ОСОБА_9 написав заяву, посвідчену секретарем Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_10, де зазначив, що після смерті ОСОБА_8 07.07. 2016 року, спадщину в установлені строки не прийняв, а також, як спадкоємець першої черги на неї не претендує та в судовому порядку оспорювати свої спадкових прав не буде.

На момент смерті спадкодавця, ОСОБА_5 постійно проживала разом із ОСОБА_9 по вул.. Шевченка, 20/9 в с. Чижиків Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується довідкою №413від 30.06.2016 року виданою ОСОБА_4 сільською радою Пустомитівського району Львівської області, окрім цього до дня смерті матері вони вели спільне господарство, позивач доглядала за її будинком, а також продовжую доглядати після її смерті.

Таким чином з вищенаведених положень законодавства України, вбачається, що ОСОБА_3, фактично прийняла спадщину після смерті за своєї матері ОСОБА_8 та вступила в управління і розпорядження спадковим майном.

Згідно приписів ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983р., вказано про те, що якщо у вказаний в ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Згідно з п. 3.3. Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене вище можна зробити висновок про те, що саме такі дії були мною вчинені.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, паї існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку с. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному литсі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року №Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1218, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за ОСОБА_8, яка померла 07.07.2003 року, право власності на домоволодіння №1 яке розташовано в с. Глуховичі по вул. Кучани, Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить А-1 житловий будинок, 1948 року побудови, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м., з усіма господарськими будівлями і спорудами, а саме: а ганку.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за ОСОБА_8, яка померла 07.07.2003 року, право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТП «Винниківське» розміром 0,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало ОСОБА_7 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №465132 від 14.02.2006 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за ОСОБА_8, яка померла 07.07.2003 року, право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТП «Винниківське» розміром 1,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало ОСОБА_8 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №465131 від 14.02.2006 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_1