Справа № 190/38/17-ц
Провадження №2/190/110/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м.Пятихатки

Пятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Легкошерст Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П'ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку набувальної давності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовоною заявою до виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку набувальної давності.

В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що домоволодіння № 185 по вул. Шевченко в м. Пятихатки Дніпропетровської області на праві власності належить ОСОБА_3 В 1996 році ОСОБА_4 надала їй в постійне користування вищевказане домоволодіння. Вона увесь цей час з 1996 року проживає у вказаному будинку, користується ним і продовжує відкрито, добросовісно та безперервно володіти та користуватись будинком, доглядає та утримує його, уклала договори електропостачання та газопостачання до нього, а власниця домоволодіння з того часу не зявлялась.

У звязку з вищевикладеним, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок № 185 по вул. Шевченко в м. Пятихатки Дніпропетровської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Крім того, позивач ОСОБА_1 пояснила, що в 1996 році вона з дозволу ОСОБА_3 поселилась у житловий будинок № 185 по вул. Шевченко в м. Пятихатки Дніпропетровської області. При цьому між ними було досягнуто домовленості, що в подальшому з власницею будинку укладуть договір купівлі-продажу належного їй будинку. У звязку з чим, на забезпечення досягнутої домовленості ОСОБА_3 відділа їй оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстраційне посвідчення на спірне домоволодіння. З того часу вона постійно проживає у вказаному будинку, володіє та користується ним, а ОСОБА_3 жодного разу до неї не зявлялась та договір купівлі-продажу між ними так укладено і не було. З того часу вона відкрито, безперешкодно, вільно, постійно, безперервно та добросовісно проживає у житловому будинку, тому просить визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку набувальної давності.

Відповідач виконавчий комітет Пятихатської міської ради Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, надіслали листа з проханням справу роглядати без участі їх представника, проти позовних вимог позивача не заперчують./а.с.46/.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, першу судову повісту з пакетом документів відповідач ОСОБА_3 отримала особисто, про що свідчить поштове повідомлення/а.с.58/. В судове засідання на 10.05.2017 року відповідач викликалась через оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» від 05.05.2017 року № 32-33(1831-1832)/а.с.102/, причину неявки до суду не повідомила.

Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до ст. 16 ЦК України, не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За роз'ясненнями п.п. 9, 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК). Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

За змістом ст. 344 ЦК України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача.

З огляду на положення статті та роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою, володілець суб'єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не повинен знати і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, а також обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, зберігання, тощо, виключає застосування набувальної давності.

Домоволодіння № 185 по вул. Шевченко в м. Пятихатки Дніпропетровської області на праві власності належить ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на спадщину за законом та копією реєстраційного посвідчення/а.с.9,10/.

У вищевказаному домоволодінні з 1996 року і по теперішній час зареєстрована та проживає позивач ОСОБА_1, про що свідчить копія домової книги/а.с.15-16/, довідка виконавчого комітету Пятихатської міської ради № 5159 від 14 грудня 2016 року/а.с.8/ та довідка депутата Пятихатської міської ради від 15.12.2016 року/а.с.104/.

Таким чином, наведені обставини свідчать, що власник спірного домоволодіння відома позивачці, від права власності на належне їй нерухоме майно вона не відмовились. Позивач знала, і на це посилається і в позові, що користується майном яке належить іншій конкретній особі, таким чином, добросовісність на зазначений позивачем як початковий момент заволодіння вищезазначеним майном була відсутня.

Встановивши зазначені обставини та докази в їх підтвердження, суд прийшов до висновку, що фактично між сторонами виникли правовідносини щодо угоди купівлі-продажу зазначеного будинку, а відтак положення ст. 344 ЦК України на правовідносини, що склались між сторонами, не поширюються.

З урахуванням встановлених обставин та зазначених вимог закону, суд прийшов до висновку, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту прав та інтересів не відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, у зв'язку з чим позовні вимоги не є законними та обгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволення позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку набувальної давності відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Пятихатський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Стороною яка не приймала участь в судовому засіданні апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 травня 2017 року.

Головуючий суддя Ю.В. Легкошерст