Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСББ «Миропільська 39» про зобов'язання надати інформацію та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: зобов'язати відповідача надати інформацію згідно п. 3 позовної заяви під час проведення судового засідання; стягнути із відповідальної особи правління ОСББ за надання інформації 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що протягом листопада 2015 року - травня 2016 року він звертався до Тихоненко О.П. - (голова правління ОСББ «Миропільська 39», юридична адреса 02192, АДРЕСА_1, т . 549-03-09) про надання інформації згідно ст. 34 Конституції України, ст. 5, 9, 28, 29, 32, 33 Закону України «Про інформацію» (запити від 15 жовтня; 02 листопада, 16 листопада, (запит та заява) 07 грудня 2015 року; 11 січня (заява та запит), 29 лютого, 04 квітня, 07 квітня, 07 травня (по електронній пошті), 16 травня 2016 року по питаннях які в тому числі мають суспільний інтерес для мешканців будинку, такі як: дотримання членами правління чинного законодавства при виконанні повноважень; хто в ОСББ відповідальний за облік та своєчасне надання інформації згідно письмових запитів співвласників ОСББ; захист прав співвласників будинку; забезпечення прав співвласників на отримання інформації щодо службової діяльності членів правління; ознайомлення з фінансовою та іншою звітністю правлінням; ознайомлення з методикою нарахування будь-яких тарифів, які сплачують співвласники; інші питання (згідно запитів). На даний час він має лише одну письмову відповідь від 21 грудня 2015 року. За весь час ненадання письмової інформації на запити йому були завдані моральні страждання. Дії Правління ОСББ, що виразилися в незаконній відмові надавати інформацію, завдали йому душевні страждання і переживання, яких вона зазнала у зв'язку з протиправними діями відповідача, а саме, від час здійснення письмових запитів, він розраховував на порядків і сумлінне виконання професійних обов'язків Правління ОСББ з надання інформації, дотримання правлінням ОСББ чинного законодавства, умов і положень Статуту ОСББ. Тривале невиконання вимог чинного законодавства з боку правління ОСББ в наданні інформації, стало сильним шоком від нахабства і незаконності дій по відношенню до своїх співвласників - людей, які утримують членів правління ОСББ за особисті кошти, тим самим забезпечують їх фінансово, принижують його честь та гідність як громадянина України та співвласника ОСББ. З жовтня 2015 року до часу подання позовної заяви він і при особистому спілкуванні з головою ОСББ щомісячно звертався з приводу надання відповідей, але жодного разу з боку голови ОСББ не було надано йому пояснень на якій підставі вони порушують його конституційні права. Крім того, він був змушений у лютому 2016 року звернутись до Дніпровського суду з метою отримання відповіді стосовно методики нарахування тарифу на опалення. Завдану йому моральну шкоду оцінює в 5000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що він звертався до відповідача неодноразово та має право на надання йому відповідей на його заяви. Крім того, за ненадання відповідей на його заяви, він має право на відшкодування моральної шкоди. Зазначив, що він приходив на прийом до відповідача 03.04.2017р. та отримав копію статуту, копію протоколу зборів про обрання головою правління Тихоненко О.П.

Представник відповідача - голова правління ОСББ «Миропільська 39» Тихоненко О.П. в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила суду, що відповіді на звернення позивача були надані. Згідно статуту відповідача та ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник має право знайомитися із статутом та всіма іншими документами, щодо діяльності ОСББ, робити з них копії, а в штаті відповідача немає працівників, які б могли робити копії з цих документів, а також не має коштів на виготовлення копій документів, тому позивачу і було запропоновано приходити та робити відповідні витяги, копії.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2015 року, 16 листопада 2015 року, 07 грудня 2015 року, 11 січня 2016 року, 28 січня 2016 року, 04 квітня 2016 року, 16 травня 2016 року позивач звертався із відповідними запитами на отримання публічної інформації до відповідача (а.с.51, 51 об., 52, 52 об., 53, 54).

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Таким чином, аналізуючи вищевикладені норми законодавства вбачається, що Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миропільська 39» не являється розпорядником публічної інформації, оскільки не являється ні суб'єктом владних повноважень, ні юридичною особою, яка фінансується з державного або міського бюджетів та не виконує інші функції розпорядника публічної інформації.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Як вбачається зі змісту заявлених позовних вимог, а також зі змісту поданих відповідачу запитів на отримання публічної інформації, позивачем у вказаних запитах по суті запитана інформація щодо діяльності відповідача в цілому, нарахування відповідних плат, а також запитувані відповідні статути та протоколи, які безпосередньо стосуються лише діяльності об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, як юридичної особи, при цьому вказана інформація не отримана, не створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи 16 листопада 2015 року, 11 січня 2016 року та 29 лютого 2016 року, 07 квітня 2016 року позивачем на адресу відповідача були подані заяви, в яких позивачем поставлені питання про порушення статуту з боку правління відповідача, заявлені питання, які необхідно розглянути на загальних зборах та інші питання діяльності відповідача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З огляду на вищевикладене вбачається, що відповіді за відповідні звернення громадян надаються органом, який його отримав і до компетенції якого входить вирішення порушених питань у письмовому вигляді в обумовлений законом строк.

Судом встановлено та підтверджується листом відповідача від 30 листопада 2016 року (а.с.81), листом від 21 червня 2016 року (а.с.80), позивачу з боку відповідача було надано письмові відповіді на звернення від 16 листопада 2015 року, від 07 грудня 2015 року, 11 січня 2016 року.

При цьому, статтею 14 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що співвласник має право: знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об'єднання.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що позивач, у разі недостатності отриманої інформації з боку відповідача, не обмежений правом звернення до відповідача та здійснення ознайомлення із відповідною документацією об'єднання, здійснення з них витягів.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як вбачається із обраного позивачем способу захисту, останній просить суд зобов'язати відповідача надати інформацію згідно п. 3 позовної заяви під час проведення судового засідання.

В той же час, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам ст. 16 Цивільного кодексу України, оскільки судовий розгляд в порядку Цивільного процесуального кодексу України завершується ухваленням рішення, з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, а зобов'язати відповідача надати інформацію в судовому засіданні до винесення рішення суперечить принципам цивільного судочинства. При цьому, надання інформації на відповідні звернення громадян здійснюється в письмовій формі, що і було здійснено відповідачем в порядку Закону України «Про звернення громадян» у встановлені законом строки.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінивши з'ясовані судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов'язання надати інформацію згідно п. 3 позовної заяви під час проведення судового засідання.

Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою.

В той же час, позивачем суду не було надано підтверджуючих доказів понесених душевних переживань, шоку, не наведено обґрунтування визначеної суми моральної шкоди.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСББ «Миропільська 39» про зобов'язання надати інформацію та відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що суд дійшов ґрунтовних підстав щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 34 Конституції України, ст.ст. 1, 14, 15, 20 Закону України «Про звернення громадян», ст. 5 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 1, 2, 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. 14 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст. 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 10, 60, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСББ «Миропільська 39» про зобов'язання надати інформацію та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: