АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/656/2017 Номер провадження 22-ц/786/1467/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах та за довіреністю ОСОБА_3

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2017 року

по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну стягувача у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з клопотанням про заміну стягувача у виконавчому провадженні в якому просило замінити стягувача ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на правонаступника - ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 2-3491/10, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до умов договору відступлення права вимоги № ДГ-КІБ 21/04/16 від 21.04.2016, набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 014/6561/73/86453 від 09.08.2007 року, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2017 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено.

Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 2-3491/10 за позовом ПАТ «Райффазен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого суду, ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, що призвели до невірного вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Зокрема зазначає, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження не підтверджена належними та допустимими доказами, заявником не надано жодних доказів на підтвердження того факту, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є банком та діє на підставі банківської та генеральної ліцензії, також не надано доказів які підтверджують перехід прав вимоги за кредитним договором № 014/6561/73/86453 від 09 серпня 2007 року.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2010 року та додатковим рішенням цього ж суду від 06 жовтня 2011 року стягнуто з ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_7, ОСОБА_8 солідарно на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/6561/73/86453 від 09.08.2007 року у сумі 50 397,83 гривень, а також судові витрати.

21 квітня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» був укладений Договір відступлення права вимоги за № 114/18. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 014/6561/73/86453 від 09.08.2007 року, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3.

Окрім того, 21 квітня 2016 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» був укладений Договір відступлення права вимоги за № ДГ-КІБ 21/04/16. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 014/6561/73/86453 від 09.08.2007 року, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За змістом правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-122цс13, та виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

За таких обставин, враховуючи, що до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» після укладення із ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» договору відступлення прав вимоги перейшло право вимоги у спірних правовідносинах і товариство є новим кредитором боржників, то суд першої інстанції обґрунтовано допустив заміну сторони виконавчого провадження.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Так, посилання апелянта на те, що долучений до заяви витяг з реєстру боржників від 21 квітня 2016 року не є належним доказом по справі так як підписаний лише директором ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія», що не відповідає п. 2.2. спірного договору відступлення прав вимоги є безпідставними, оскільки до матеріалів справи додано лише відомості про заборгованість ОСОБА_3, що зазначені під № 97 в реєстрі боржників від 21.04.2016. Подання саме витягу з реєстру пояснюється ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» тим, що за договором відступлення права вимоги № ДГ-КІБ 21/04/16 від 21.04.2016 було відступлено заборгованість і по іншим кредитним договорам, а оскільки реєстр містить персональні данні, надання його до суду, в повному обсязі, суперечить ч. 2 ст. 14ЗУ «Про захист персональних даних».

Стосовно загальної вартості прав вимоги, то такий розмір вказано у п. 2.3 договору та становить 452 500 грн.

Поряд з цим, колегією суддів встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є фінансовою установою. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб за № 22411148 від 01.12.2016, діяльністю позивача є надання фінансових послуг. До видів фінансових послуг, які мають право здійснювати вказані фінансові компанії без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, відноситься, зокрема, факторинг.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», факторинг належить до фінансових послуг. А вони відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону про фінансові послуги надаються фінансовими установами.

Згідно зі свідоцтвом серії ФК № 435 від 19.11.2013, виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» є фінансовою установою, а у відповідності до додатку цього свідоцтва, має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства; фінансовий лізинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання поручительств, надання гарантій, надання позик, факторинг.

Отже, безпідставними, є твердження апелянта про те, що ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» не набуло права вимоги за договором про відступлення прав.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що дійсність договорів відступлення права вимоги, укладених 21 квітня 2016 року як між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» так і між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», ніким не оспорюються.

Також зауваження апелянта на те, що зазначений у п. 3.2 договору код ЄДРПОУ Первісного кредитора співпадає з кодом Нового кредитора - 38750239, не впливають на спірні правовідносини, з огляду на те що, інші банківські реквізити вказані в даному пункті договору не збігаються з реквізитами ТО "СК "Довіра та Гарантія"..

При цьому, як вбачається з платіжного доручення № 69 від 21.04.2016, що містить відповідну печатку та підпис уповноваженої особи банку, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перерахував на рахунок ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» визначену спірним договором плату за відступлення права вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч.1 ст. 312, ст. ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах та за довіреністю ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: /підпис/ О. О. Панченко

Судді: /підпис/ В. П. Пікуль /підпис/ О. В. Прядкіна

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ____________ О. О. Панченко