Справа №639/5288/17
Провадження №2/639/2217/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Труханович В.В. розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову у цивільній справі № 639/5288/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суд від 27.09.2017 року у справі було відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

12 вересня 2017 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову по даній цивільній справі, в якій просив суд накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,0941 га, Кадастровий номер: :00:002:0408, яка розташована за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. Мала Данилівка, Жовтневий вїзд, земельна ділянка 5 та на житловий будинок загальною площею 46, 6 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м., який розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. Мала Данилівка, Жовтневий вїзд, будинок 5, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Свою заяву обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості виконання судового рішення.

Суддя, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відтак, підставою для накладення арешту на майно відповідача є докази, що свідчать про наявність такого майна (грошей), їх належність особі на праві власності. Також докази повинні свідчити про фактичне знаходження майна (грошей) у особи.

Отже, особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Заявник клопотання про забезпечення позову також повинен зазначити відомості щодо наявності, найменування, місцезнаходження рухомого та нерухомого майна у відповідного учасника процесу, до якого заходи забезпечення позову будуть застосовані, а також доказів вартості такого майна.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 72178796 від 03.11.2016 року вбачається, що дійсно ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,0941 га, Кадастровий номер: :00:002:0408, яка розташована за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. Мала Данилівка, Жовтневий вїзд, земельна ділянка 5 та житловий будинок загальною площею 46, 6 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м., який розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. Мала Данилівка, Жовтневий вїзд, будинок 5.

Представник позивача, в своєму позові просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.08.2010 року у розмірі 16 373, 26 грн. станом на 31.07.2017 року.

Враховуючи обставини справи, суд вказує, що обраний позивачем вид забезпечення позову не відповідає характеру спірних правовідносин та позовним вимогам, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в даному випадку відсутня, окрім того суду не було надано доказів належності майна відповідачу саме на день звернення до суду,а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову у цивільній справі № 639/5288/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.В. Труханович