Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Москалик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ДП СЛАП "Володимирецький Держлісгосп" про встановлення лісового сервітуту, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 грудня 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 до ДП СЛАП "Володимирецький Держлісгосп" про встановлення лісового сервітуту.

Встановлено строковий (на 49 років) платний (1800 грн. за рік) лісовий сервітут на земельну лісову ділянку для утримання пожежної водойми у належному стані та інших протипожежних цілей орієнтовною площею 1,08 га у виділі 20 кварталу №45 Центрального лісництва на території Кідрівської сільської ради Володимирецького району за межами населених пунктів, згідно з планом лісової ділянки.

У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Рівненської області покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що місцевим судом не з'ясовано чи є ОСОБА_3 землекористувачем суміжної земельної ділянки щодо якої встановлено сервітут.

Також, з наявного в матеріалах плану лісової ділянки, на яку встановлено лісовий сервітут, вбачається, що суміжними земельними ділянками є землі загального користування та землі ДП СЛАП "Володимирецький держлісгосп".

Судом не з'ясовано на якій правовій підставі відповідач - ДП СЛАП "Володимирецький Держлісгосп" використовує спірну земельну лісову ділянку.

В матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи на зазначену земельну лісову ділянку.

Прокуратурою області встановлено, що відповідно до звітності форми 6-зем, станом на 01.01.2016 спірна земельна лісова ділянка перебуває у

________________________________________________________________________________

Справа № 556/2069/16-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_4

Провадження № 22-ц/787/507/2017 Суддя-доповідач ОСОБА_5

користуванні ССВК "Селянський ліс" на підставі договору оренди №1 від 05.02.2003 року.

У той же час, розпорядженням голови Володимирецької районної державної адміністрації № 328 від 25.10.2004 припинено право користування землями лісового фонду колишніх КСП району ССВК "Селянський ліс".

При цьому, п. 3 зазначеного розпорядження зобов'язано ССВК "Селянський ліс" передати ліси, що знаходяться в його користуванні під охорону новоствореному ДП "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Володимирецький держспецлісгосп" з послідуючим оформленням права лісокористування в установленому законом порядку.

На даний час відомості про оформлення права користування спірної земельної лісової ділянки за ДП СЛАП "Володимирецький Держлісгосп" відсутні.

Таким чином, суд, всупереч ст. 33 ЦПК України, не з'ясував чи є ДП СЛАП "Володимирецький Держлісгосп" суб'єктом оспорюваного правовідношення, тобто належним відповідачем.

Із плану лісової ділянки (арк. 5), який погоджено з постійним лісокористувачем СЛАП "Володимирецький держспецлісгосп", не можливо встановити місцезнаходження зазначеної земельної ділянки, оскільки в ньому відсутня ідентифікація щодо її розташування.

Згідно інформації управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненській області за №10-1703-04-298/2-17 від 06.02.2017, документація із землеустрою на вказану земельну ділянку не розроблялась.

Із матеріалів справи не вбачається для яких цілей необхідне встановлення лісового сервітуту ОСОБА_3.

Також не зазначено судом чи можливо реалізувати інтереси позивача в інший спосіб ніж встановлення сервітуту для користування земельною лісовою ділянкою, як цього вимагають наведені приписи ст. 401 ЦК України.

Тобто, прийняте судом рішення про встановлення лісового сервітуту не містить правових ознак користуванням чужим майном - сервітуту.

Судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що чинне законодавство не передбачає порядку та способу надання в користування земельних ділянок лісогосподарського призначення фізичним особам.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнав позов і є всі для цього законні підстави.

Проте, погодитися у повному обсязі з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не може.

Судом встановлено, що спірна земельна лісова ділянка перебуває у користуванні ССВК "Селянський ліс" на підставі договору оренди № 1 від 05.02.2003 року (а.с. 28-30).

Розпорядженням голови Володимирецької районної державної адміністрації № 328 від 25.10.2004 року припинено право користування землями лісового фонду ССВК "Селянський ліс" з 01.01.2005 року (а.с. 31).

Відповідно до п. 3 вищенаведеного розпорядження, зобовязано ССВК "Селянський ліс" передати ліси, що знаходяться в його користуванні під охорону новоствореному ДП "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Володимирецький держлісгосп" з наступним оформленням права лісокористування в установленому законом порядку.

Як вбачається із відповіді Управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненської області від 06.02.2017 року № 10-1703-0.4-298/2-17 жодні договори для отримання у користування вказаної земельної ділянки не оформлювалися, документація із землеустрою на вказану земельну ділянку не розроблялася (а.с. 27).

У наданому позивачем плані лісової ділянки, на яку встановлюється лісовий сервітут відсутні дані ідентифікації щодо її розташування, а тому не можливо встановити місцезнаходження земельної ділянки (а.с. 5).

Відповідно до ст. 23 Лісового кодексу України лісовий сервітут - право на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною лісовою ділянкою.

Громадяни мають право вільно перебувати в лісах державної та комунальної власності, якщо інше не передбачено законом.

Права власників лісів або лісокористувачів можуть бути обмежені на користь інших заінтересованих осіб на підставі закону, договорів, заповіту або за рішенням суду.

Установлення лісового сервітуту не веде до позбавлення власника земельної лісової ділянки, щодо якої встановлений лісовий сервітут, права володіння, користування та розпоряджання нею, а користувача - володіння, користування.

Лісовий сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника лісів або користувача земельної лісової ділянки, щодо якої він установлений.

Згідно ст. 55-1 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права сервітуту, включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастровий план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) копії документів, що є підставою для виникнення прав суборенди, сервітуту.

Як вбачається із матеріалів справи документація із землеустрою на вказану земельну ділянку не розроблялася.

У пункті 22-2 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року № 7 роз'яснено, що встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Позивачем не доведено відсутність можливості реалізувати його інтереси в інший спосіб, ніж встановленням земельного лісового сервітут.

Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_3 до ДП СЛАП "Володимирецький Держлісгосп" про встановлення лісового сервітуту.

Ураховуючи те, що судом неповно зясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3.

На підставі ст. 23 Лісового кодексу України, ст. 55-1 Закону України "Про землеустрій", керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області задовольнити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 грудня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ДП СЛАП "Володимирецький Держлісгосп" про встановлення лісового сервітуту відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

ОСОБА_6 ОСОБА_5

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2