АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А [1]

[2]

11 травня 2017 року суддя Апеляційного суду м. Києва Прокопчук Н.О., вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особа: Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Відділ реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві про оспорювання батьківства, виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, ―

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2017 року у справі призначено судово-біологічну експертизу методом ДНК.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою в частині зупинення провадження у справі, ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року апеляційну скаргу було залишено без руху, особі, яка подала апеляційну скаргу, надано строк тридцять днів з дня отримання ухвали для звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, в якій необхідно вказати підстави для поновлення строку та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку. Попереджено, що у разі невиконання у визначений судом термін недоліків апеляційної скарги, заявнику буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

21 квітня 2017 року до Апеляційного суду м. Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Проте, апеляційне провадження не може бути відкрите, а клопотання про поновлення строку не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Статтею 73 ЦПК України визначено, що суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Апелянт у клопотанні про поновлення строку посилається на те, що строк на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2017 р. був пропущений нею у зв'язку з перебуванням на її повному матеріальному утриманні малолітньої дитини, спільної з відповідачем доньки, та необхідністю догляду за нею.

Відповідно до ст. 69 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 №1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, яким серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Законом, а саме ст.ст. 27, 31 ЦПК України особи, що беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, і лише одним обов'язком: добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них процесуальні обов'язки.

Посилання заявника не необхідність догляду за маленькою дитиною та перебування дочки на її повному матеріальному утриманні як на підставу пропуску строку на звернення до суду із апеляційною скаргою слід визнати неповажною, оскільки заявником не було надано жодного доказу на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку та неможливості звернення до суду з апеляційною скаргою в межах строку, визначеного ст. 294 ЦПК України.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Згідно до вимог ст. 297 ЦПК України у разі якщо підстави для поновлення строку апеляційного оскарження вказані в заяві будуть визнані судом неповажними, суддя -доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, клопотання про поновлення строку не підлягає задоволенню, причини пропуску строку апеляційного оскарження, зазначені в заяві, слід визнати неповажними, а у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 69, 72, 73, 294, 297 ЦПК України, суддя −

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з моменту отримання.

Суддя Прокопчук Н.О.

Справа № 757/28675/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5632/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.