справа № 208/3051/16-ц
№ провадження 2/208/1769/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2017 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Івченко Т.П.,

при секретарі Бондаренко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м. Дніпродзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради м. Дніпродзержинська, третьої особи: Перша ОСОБА_2 державна нотаріальна контора «про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом», -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради м. Дніпродзержинська, третьої особи: Перша ОСОБА_2 державна нотаріальна контора «про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2006 року виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14276742 від 18.04.2007 року, - квартира номер 5 загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., яка знаходиться в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, вул. Магнітогорська, в будинку № 5, належала на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_3 та членам її сім'ї ОСОБА_4, ОСОБА_5, - кожному по 1/3 частці.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були, відповідно, чоловіком та сином ОСОБА_3, при цьому факт перебування у шлюбі підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 04.12.2015 року з якого вбачається, що 12.01.1965 року Долинською сільською радою Олександрійського району був складений актовий запис про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4, а факт народження у ОСОБА_3 (на момент народження ОСОБА_7) сина ОСОБА_6 підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 04.12.2015 року з змісту якого вбачається, що 14.03.1963 року народився ОСОБА_5, про що виконавчим комітетом Троїцької сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області 01.04.1963 року зроблено відповідний актовий запис №13, відомості про матір: ОСОБА_7.

11 березня 2013 року ОСОБА_3 померла, про що 11.03.2013 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції у Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис за №265.

На належну ОСОБА_3 1/3 частку квартири відкрилася спадщина. Відповідно до особового рахунку №1437661квартиронаймача ОСОБА_3, виданого TOB «Абонент XXI», з змісту якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зареєстровані з 01.03.1983 року, а ОСОБА_6 з 14 03.1985 року.

Після смерті ОСОБА_3, квартира номер 5 загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., яка знаходиться в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, вул. Магнітогорська, в будинку під номером 5, стала належати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності, при цьому кожному з них, з урахуванням успадкованих часток, належало по 1/2 частки квартири, з яких по 1/3 частці їм належало на підставі акту приватизації, а по 1/6 частці їм належало на підставі спадкування.

13 травня 2015 року помер ОСОБА_4, про що 14.05.2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №565.

30 липня 2015 року помер ОСОБА_5, про що 31.07.2015 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №843.

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5на належне кожному з ним майно відкрилася спадщина.

Спадкоємець ОСОБА_6 являється його батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження з змісту якого вбачається, що ОСОБА_1, народився 29 жовтня 1981 року про що 20.11.1981 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №3408., батько - ОСОБА_5.

Бажаючи отримати свідоцтво про право на спадщину 25.01.2016 року у встановлений законодавством шестимісячний термін звернувся до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини, на підставі чого в Спадковому реєстрі 25.01.2016 року була здійснена реєстрація спадкової справи.

09 лютого 2016 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за законом з змісту якого вбачається, що ОСОБА_8, є спадкоємцем майна ОСОБА_5, спадщина, на яку видане свідоцтво, складається, з: 1/2 частини квартири № 5 загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., яка знаходиться в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, вул. Магнітогорська, в будинку №5, з якої: 1/3 частка належала померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 12.10.2006 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська; 1/3 частка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 12.10.2006 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, спадкоємцем якої в рівних частках були син ОСОБА_6 та чоловік - ОСОБА_4, які спадщину фактично прийняли, але не оформили своїх спадкових прав. Відповідно до 1/2 частки квартири, нотаріусом 09 лютого 2016 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану частку, мотивуючи свою відмову тим, що квартира належала ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/3 частці кожному на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 12.10.2006 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська. На день смерті ОСОБА_4, який помер 13.05.2015 року разом з ним був зареєстрований ОСОБА_5, який являється сином, але згідно з Витягом про реєстрацію актів цивільного стану громадян про реєстрацію ОСОБА_6 дані про батька відсутні. Після ОСОБА_4 спадкова справа не відкривалася, заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Після смерті бабусі ОСОБА_3, квартира №5 загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., яка знаходиться в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, вул. Магнітогорська, стала належати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності, при цьому кожному з них, з урахуванням успадкованих часток, належало по 1/2 частки квартири.

13 травня 2015 року помер ОСОБА_4, то на належну йому 1/2 частку відкрилася спадщина.

Оскільки спадкодавцем ОСОБА_4 заповіт не складався, то спадкування повинно відбуватися за правилами спадкування за законом. Батько ОСОБА_5 має право на спадкування за законом після ОСОБА_4 як спадкоємець четвертої черги, так як проживав з ОСОБА_4 однією сім'єю більше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини.

Коли бабуся ОСОБА_3 12.01.1965 року реєструвала шлюб з ОСОБА_4, то вже мала сина ОСОБА_5, який народився 14.03.1963 року.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 став проживати в одній сім'ї разом із своєю матір'ю та її чоловіком.

Після того, як ОСОБА_4 став непрацездатним, то піклуватися про нього став ОСОБА_5, однією сімєю вони прожили з 1965 року до 2015 року, що підтверджується відомостями особового рахунку квартири, з змісту якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зареєстровані з 01.03.1983 року, а ОСОБА_5 з 14.03.1985 року.

Враховуючи вищезазначене позивач вимушений звертатись до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позивач та його представник в судове засідання не зявився, але надали до суду заяву в якій прохали позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без їх участі та не заперечували проти розгляду справи без участі відповідачів та розгляду справи без застосування технічних засобів.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради та третьої особи Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори за довіреністю в судове засідання не зявились, але надав до суду заяви в яких просили розглянути справу без участі їх представників та винести рішення згідно чинного законодавства.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, судом встановлено, що згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 04.12.2015 року, з якого вбачається, що 12.01.1965 року Долинською сільською радою Олександрійського району був складений актовий запис про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_4. (а.с.79).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_6 від 04.12.2015 року з змісту якого вбачається, що 14.03.1963 року народився ОСОБА_5, про що виконавчим комітетом Троїцької сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області 01.04.1963 року зроблено відповідний актовий запис №13, відомості про матір: ОСОБА_7. (а.с.78).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2006 року виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14276742 від 18.04.2007 року, - квартира №5 загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., яка знаходиться в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, вул. Магнітогорська, належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_3 та членам її сім'ї ОСОБА_4, ОСОБА_5, - кожному по 1/3 частці.(а.с.89).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №499683 від 11.03.2013 року, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 померла 11.03.2013 року у віці 67 років, актовий запис №265. (а.с.76).

Згідно заповіту НВ 0738998 від 18.11.1997 року, завіреного державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної контори ОСОБА_9, ОСОБА_3, усе майно де б воно не було та з чого б воно не складалось заповідає: ОСОБА_10. (а.с.68).

Відповідно до довідки від 12.11.2015 року, виданої TOB «Абонент XXI», з змісту якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зареєстровані з 01.03.1983 року, а ОСОБА_5О.з 14 03.1985 року. (а.с.77).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №630095 від 14.05.2015 року, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 помер 14.05.2015 року у віці 74 роки, актовий запис №565. (а.с.17).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №645143 від 31.07.2015 року, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_5 помер 30.07.2015 року у віці 52 роки,актовий запис №843. (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5на належне кожному з ним майно відкрилася спадщина.

Відповідно до свідоцтво про народження серії І-КИ №564316 від 21.10.2015 року, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №3408, ОСОБА_1, народився 29 жовтня 1981 року, де батьками зазначено: ОСОБА_5, ОСОБА_11.

Після смерті ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою від 09.02.2016 року до Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру №5 по вул. Магнітогорській в будинку №5

в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області (а.с.111).

Відповідно до інформаційної довідки від 25.01.2016 року в спадковому реєстрі була здійснена реєстрація спадкової справи. (а.с.63) та 09 лютого 2016 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за законом з змісту якого вбачається, що ОСОБА_8, є спадкоємцем майна ОСОБА_5, спадщина, на яку видане свідоцтво, складається, з: 1/2 частини квартири номер 5 загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., яка знаходиться в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, вул. Магнітогорська, в будинку №5, з якої: 1/3 частка належала померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 12.10.2006 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська; 1/3 частка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 12.10.2006 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, спадкоємцем якої в рівних частках були ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які спадщину фактично прийняли, але не оформили своїх спадкових прав. (а.с.64-67).

У разі відкриття спадщини, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно з правилами статті 1220 ЦК України та статті 249 ЦПК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині.

Судом встановлено, що 09.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з метою видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру №5 по вул. Магнітогорській в будинку №5 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області (а.с.111), але йому було відмовлено. Факт звернення підтверджується «Постановою Державного нотаріуса Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_12 від 09.02.2016 року (а.с.25), згідно якої вбачається, що позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у звязку з тим, що не підтверджується факт родинних стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Враховуючи те, що на момент звернення до суду позивачем ОСОБА_1 не долучено до матеріалів справи спадкову справу на ОСОБА_4, що позбавляє суд встановити наявність або відсутність заповіту та спадкоємців, окрім ОСОБА_1

Крім того, зі спадкової справи ОСОБА_5 не вбачається, що ОСОБА_4 прийняв спадщину.

Відповідність до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідність до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

У відповідність до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідність до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України, за загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи те, що на момент звернення до суду позивачем ОСОБА_1 не долучено до матеріалів справи спадкову справу на ОСОБА_4, що позбавляє суд встановити наявність або відсутність заповіту та спадкоємців, окрім ОСОБА_1

Крім того, зі спадкової справи ОСОБА_5 не вбачається, що ОСОБА_4 прийняв спадщину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1258-1259, 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст. 10, 11, 57-60, 76-77, 169, 197, 212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради м. Дніпродзержинська, третьої особи: Перша ОСОБА_2 державна нотаріальна контора «про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом», - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін скарги про апеляційне оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України з дня його проголошення.

Суддя Івченко Т. П.