УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, вимоги якого збільшила в ході розгляду справи, просила визнати квартиру АДРЕСА_1; 1/3 частину квартири АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_3, автомобіль ВАЗ 210994, 2008 року випуску; автомобіль ВАЗ 11183 та інше майно об'єктом спільної сумісної власності подружжя та поділити шляхом визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1 зі сплатою відповідачу компенсації за належну йому частку у вказаному майні; решту майна залишити ОСОБА_5 зі сплатою позивачем компенсації за належну їй частку у даному майні.

Мотивувала вимоги тим, що 4 березня 2006 року між сторонами у справі був укладений шлюб. Фактично шлюбні відносини припинилися з початку зими 2013 року. Проживають відокремлено, не ведуть спільного господарства, не пов'язані спільним побутом. Шлюб розірвано 03 листопада 2014 року. За час шлюбу сторонами було придбано майно, яке в добровільному порядку відповідач відмовляється розділити, тому звернулася з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1, автомобіль ВАЗ 210994, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, автомобіль ВАЗ 11183, номерний знак НОМЕР_2, та інше майно, а саме: холодильник LG, кухню, прихожу, ліжко з матрацом, бойлер, мікрохвильову піч LG. Розподілено спільне майно нажите під час перебування у зареєстрованому шлюбі між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, залишено іншу 1/2 частину даної квартири ОСОБА_5 Визнано право власності на 1/2 частину холодильника LG, кухні, прихожої, ліжка з матрацом, бойлера, мікрохвильової печі LG за ОСОБА_4, залишено іншу 1/2 частину холодильника LG, кухні, прихожої, ліжка з матрацом, бойлера, мікрохвильової печі LG ОСОБА_5 Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача 25698,50 грн грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, номерний знак НОМЕР_2. Залишено у власності ОСОБА_5 автомобіль ВАЗ 210994, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача 42 000 грн грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля ВАЗ 210994, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2016 року рішення районного суду в частині задоволення позову про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та її поділ, поділ автомобіля ВАЗ 210994, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Відмовлено в задоволенні позову про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та її поділ. Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину автомобіля ВАЗ 210994, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину автомобіля ВАЗ 210994, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. В решті рішення суду залишено без змін.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення частини позовних вимог, у зв'язку із чим, обґрунтовано скасував в частині рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 04 березня 2006 року по 03 листопада 2014 року.

Заповітом від 23 грудня 1998 року ОСОБА_6 заповіла онуку - ОСОБА_5 належну її квартиру АДРЕСА_3 ( а.с. 22).

Згідно договору купівлі-продажу від 18 листопада 2011 року ОСОБА_5 продав квартиру АДРЕСА_3 ( а.с. 20-21).

В цей же день відповідно до договору купівлі-продажу від 18 листопада 2011 року ОСОБА_5 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1, вартістю 246336 грн. ( а.с. 8-9).

Під час шлюбуподружжя, сторонами у справі крім іншого, придбано автомобіль ВАЗ 210994, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Скасовуючи в частині рішення місцевого суду, апеляційний суд правильно виходив з того, що суд першої інстанції належним чином не перевірив доводи відповідача відносно того, що квартира АДРЕСА_1 придбана за кошти, отримані від реалізації квартири АДРЕСА_3, яку ОСОБА_5 отримав в порядку спадщини, ще до укладення шлюбу з позивачем та дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_5 не надав суду належних та допустимих доказів того, що кошти від реалізації останньої квартири були витрачені на квартиру АДРЕСА_1.

За таких обставин, апеляційний суд правильно виходив з того, що оскільки спірна квартира придбана за кошти, отримані від продажу квартири АДРЕСА_3, право на яку у ОСОБА_5 виникло в порядку спадщини ще до укладання шлюбу з позивачем, тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та її поділ.

Висновки апеляційного суду в цій частині узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України викладених у постанові від 16 грудня 2015 року у справі за № 6-2641цс15, яка є обов'язковою для застосування загальними судами в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Апеляційний суд, враховуючи те, що автомобіль ВАЗ 210994, реєстраційний номер НОМЕР_1 не може бути реально поділений між сторонами відповідно до їх часток, ОСОБА_5 не вніс відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а тому правомірно визнав ідеальні частки подружжя в цьому майні без його поділу і залишив майно у їх спільній частковій власності.

Доводи позивача про те, що остання не вміє керувати автомобілем та не має коштів на його утримання, та просила залишити автомобіль у власності відповідача, стягнувши з останнього на її користь грошовукомпенсацію, обґрунтовано не взято до уваги апеляційним судом, в силу положень ч.5 ст.71 СК України, оскільки ОСОБА_5 відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не вніс.

Висновки апеляційного суду в цій частині узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України викладених у постанові від 30 березня 2016 року у справі за № 6-2811цс15, яка є обов'язковою для застосування загальними судами в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України.

При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
І.М. Фаловська