Номер провадження: 22-ц/785/2859/17
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів - Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі судового засідання Поліхранової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів та стягнення суми депозитного внеску,-

ВСТАНОВИЛА:

16.08.2016 року ОСОБА_2 звернулась до Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ПАТ «ФІДОБАНК» про захист прав споживачів та стягнення суми депозитного внеску, по якому просила стягнути з відповідача на її користь суму депозитного вкладу за договорами банківського депозиту всього на суму 1 340 000 грн. з усіма нарахованими відсотками (а.с. 1-7).

Рішенням Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2016 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог (а.с. 92-97).

ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 12.01.2017 року поштою направила апеляційну скаргу на вказане рішення суду, яка була зареєстрована судом 18.01.2017 року, по якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального права та неповне з'ясування судом першої інстанції обставин у справі (а.с. 119-124).

Зокрема, апелянт посилається на те, що їй була здійснена виплата граничного розміру відшкодування в загальній сумі 200 000 грн., яка є суттєво меншою, ніж та, яка була розміщена нею на рахунках відповідача, а також апелянт зазначив, що вона неодноразово зверталась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з письмовими заявами про визнання її кредитором ПАТ «ФІДОБАНК» та включення до реєстру вимог кредиторів, але її заяви залишались без розгляду та без відповідей.

В судовому засіданні представник ПАТ «ФІДОБАНК» проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Позивачка в судове засідання не заявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для стягнення на користь позивача грошових коштів з відповідача, так як гарантовану суму коштів Фондом виплачено позивачу у повному обсязі, а виплата залишку коштів по вкладах кредиторам банку в обхід процедури ліквідації банку Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачена.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що з серпня 2015 року по грудень 2015 року між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ «ФІДОБАНК» було укладено дев'ять договорів банківського вкладу (депозиту) на загальну суму 1 340 000 грн.: 05.08.2015 року, на підставі заяви ОСОБА_2 про розміщення банківського депозиту № 268310-980/2014, на депозитний рахунок № 4149 розміщено 200 000 грн., процентна ставка за депозитом - 20,5 % річних, строк дії договору до 09.08.2016 року (а.с. 8, 9); 05.08.2015 року, на підставі заяви ОСОБА_2 про розміщення банківського депозиту № 268313-980/2014, на депозитний рахунок № 4149 розміщено 200 000 грн., процентна ставка за депозитом - 20,5 % річних, строк дії договору до 09.08.2016 року (а.с. 10, 11); 05.082015 року, на підставі заяви ОСОБА_2 про розміщення банківського депозиту № 268318-980/2014, на депозитний рахунок № 4149 було розміщено 120 000 грн., процентна ставка за депозитом - 20,5 % річних, строк дії договору до 09.08.2016 року (а.с. 12, 13); 16.09.2015 року, на підставі заяви ОСОБА_2 про розміщення банківського депозиту № 282371-980/2014, на депозитний рахунок № 4149 було розміщено 200 000 грн., процентна ставка за депозитом - 26 % річних, строк дії договору до 20.09.2016 року (а.с. 14, 15); 16.09.2015 року, на підставі заяви ОСОБА_2 про розміщення банківського депозиту № 282376-980/2014, на депозитний рахунок № 4149 було розміщено 60 000 грн., процентна ставка за депозитом - 26 % річних, строк дії договору до 17.09.2016 року (а.с. 16, 17); 11.12.2015 року, на підставі заяви ОСОБА_2 про розміщення банківського депозиту № 339053-980/2015, на депозитний рахунок № 4149 було розміщено 200 000 грн., процентна ставка за депозитом - 24 % річних, строк дії договору до 15.12.2016 року (а.с. 18, 19); 11.12.2015 року, на підставі заяви ОСОБА_2 про розміщення банківського депозиту № 339057-980/2015, на депозитний рахунок № 4149 було розміщено 200 000 грн., процентна ставка за депозитом - 24 % річних, строк дії договору до 15.12.2016 року (а.с. 20, 21); 11.12.2015 року, на підставі заяви ОСОБА_2 про розміщення банківського депозиту № 339061-980/2015, на депозитний рахунок № 4149 було розміщено 100 000 грн., процентна ставка за депозитом - 24 % річних, строк дії договору до 15.12.2016 року (а.с. 22, 23); 16.12.2015 року, на підставі заяви ОСОБА_2 про розміщення банківського депозиту № 342390-980/2015, на депозитний рахунок № 4149 було розміщено 60 000 грн., процентна ставка за депозитом - 24 % річних, строк дії договору до 20.12.2016 року (а.с. 24, 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду, Банк зобов'язаний видати вклад або частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

На підставі рішення Національного банку України від 20.05.2016 року № 8 «Про віднесення ПАТ «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» (а.с. 65) виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.05.2016 року № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» (а.с. 66) та в подальшому рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.06.2016 року строк дії тимчасової адміністрації та повноваження уповноваженої особи Фонду був продовжений до 19.07.2016 року (а.с. 67).

Рішенням Правління Національного банку України від 18.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК» було вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «ФІДОБАНК» (а.с. 57).

19.07.2016 року виконавча дирекція Фонду винесла рішення № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а.с. 69).

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 року у справі № 6-1123цс16. Згідно з ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що задоволення позовних вимог до банку неможливе.

Починаючи з 20.05.2016 року банк здійснював свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початок процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

28.07.2016 року позивачем ОСОБА_2 була отримана гарантована сума виплати 200 000 грн. (а.с. 27), після чого 16.08.2016 року вона звернулась до суду з вищезазначеними позовними вимогами.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення, і наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення сум вкладу з процентами, нарахованими до введення тимчасової адміністрації задоволенню не підлягали, а тому суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позовних вимог у відповідній частині.

Одночасно, необґрунтованими є вимоги позивача в силу положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким імперативно встановлено, що Фонд компенсує виключно суму вкладу та проценти, нараховані до введення в банку тимчасової адміністрації.

Отже, оскільки на момент ухвалення рішення, тобто на 18.10.2016 року, в банку вже була введена тимчасова адміністрація та ліквідаційна процедура, стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є неможливим.

Оскільки доводи апеляційної скарги, не спростували вірних висновків суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішенні без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2016 року - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Л.А. Гірняк

Є.С. Сєвєрова

10.05.2017 року м. Одеса