Справа № 734/3397/16-ц Провадження № 22-ц/795/617/2017 Суддя у I інстанції Бараненко С. М.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

20 квітня 2017 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Бобрової І.О., Губар В.С.,

з участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

позивача ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 звільнити та привести до стану придатного для використання за цільовим призначенням частину земельної ділянки площею 0,0005 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просили скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що їхня мати ОСОБА_7 не підписувала акт погодження меж земельної ділянки, на підставі якого в подальшому було виготовлено технічну документацію та видано акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 Зазначали, що підпис матері було підроблено з метою заволодіння чужим майном, оскільки вона не могла власноручно це зробити внаслідок тяжкої хвороби.

В запереченні ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни, мотивуючи тим, що обставини, викладені в апеляційній скарзі, не відповідають дійсності, а сама апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не оскаржується, а тому вказане рішення підлягає апеляційному перегляду лише в частині задоволення вимог ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Задовольняючи позовні вимоги в вищенаведеній частині, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державною інспекцією сільського господарства в Чернігівській області було встановлено, що ОСОБА_3 самовільно зайняла земельну ділянку загальною площею 0,0005 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2, чим порушила права власника земельної ділянки.

Наведений висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого на підставі рішення 1 сесії 24 скликання Козелецької селищної ради від 12.04.2002 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,1400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14, 25).

Вказана земельна ділянка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,1099 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, що належить з 23 січня 2017 року на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 133).

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.02.2016 року № 000008 Державною інспекцією сільського господарства в Чернігівській області було встановлено, що вищевказані земельні ділянки межують одна з одною, по периметру огороджені парканом, мають неправильну конфігурацію.

Вищевказаним актом від 18.02.2016 року було встановлено, що ОСОБА_3 вигородила бетонним парканом до своєї земельної ділянки по АДРЕСА_2 частину земельної ділянки, яка належить на прав власності ОСОБА_2, площею 0,0005 га. (а.с. 32-33).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Положеннями ст. 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, як передбачено ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки з матеріалів справи встановлено, що дії відповідача щодо самовільного зайняття земельної ділянки порушують права позивача, як власника земельної ділянки на самостійне володіння, користування, розпорядження нею. За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано, виходячи з приписів ст. 212 ЗК України, задовольнив позовні вимоги позивача.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_7 не підписувала акт погодження меж земельної ділянки та її підпис було підроблено з метою заволодіння чужим майном, не можуть бути враховані апеляційним судом у даній справі, оскільки питання дійсності акту погодження меж земельної ділянки не є предметом розгляду даного спору.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, правові підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити, а рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: