ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5056/16-ц
Провадження № 2/210/581/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

з а о ч н е

"24" травня 2017 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючий - суддя Скотар Р.Є.,

за участю секретаря - Лейбенко В.В.,

за участі позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до ОСОБА_5 комітету Дзержинської районної у місті ради про визнання часток у спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності на квартири у порядку успадкування за заповітом та законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися 10.11.2016 року до суду з вищеназваним позовом, в якому просять визначити частки у спільному майні подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартирі АДРЕСА_1( вул.Димитрова) в м.Кривому Розі кожному по 1/2 частці; визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті матері ОСОБА_7, померлої 12.03.2013 року та її 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_1 ( вул.Димитрова) в м.Кривому Розі; право власності на 3/8 частки вказаної квартири за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом; право власності на 1/8 частку за ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку в зазначеній квартирі після смерті батька ОСОБА_6,померлого 23.03.2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вони, позивачі, рідні сестри, їх батькам за життя належала квартира АДРЕСА_1( вул.Димитрова) в м.Кривому Розі належить на праві спільної сумісної власності. Матір ОСОБА_7 померла 12.03.2013 року, батько ОСОБА_6 23.03.2014 року. За життя мати склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_4 все своє майно. Батько заповіт не складав. Після смерті батьків вони звернулися до нотаріальної контори, за їх заявами відкрито спадкові справи: після матері ОСОБА_7 за заявою ОСОБА_4 на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та ОСОБА_2 на обовязкову частку у спадщині, як непрацездатної; після смерті батька ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_4 на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. У видачі свідоцтв було відмовлено, оскільки після смерті матері батько не отримав свідоцтво на частку у праві спільної сумісної власності.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, скориставшись правом представництва відповідно до ст. 38 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_3 ( довіреність від 08.11.2016 року, дійсна до 08.11.2019 року) підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами викладеними в позовній заяви, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами викладеними в позовній заяви, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_5 комітету Дзержинської районної у місті ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши представника позивача ОСОБА_4, позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності представлені докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 12.12.1954 року перебували в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану м.Кривого Рогу актовий запис №2045 /а.с.11/ .

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є рідними дочками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвами про народження , свідоцтвом про одруження (а.с.16,17,18).

ОСОБА_7 померла 12.03.2013 року (а.с.8).

ОСОБА_6 помер 23.03.2014 року (а.с.9).

У період шлюбу 31.01.1992 року ОСОБА_7 придбала квартиру АДРЕСА_1( вул.Димитрова) в м. Кривому Розі на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованому в Міському бюро технічної інвентаризації 10.02.1992 року №9 стор.№73 запис №3583 ( а.с. 13).

В спірній квартирі було зареєстровано місце проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується довідкою ЖЄО№8 (а.с.10). Інших осіб зареєстровано не було.

За життя ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_4 все своє майно (а.с.14).

За життя ОСОБА_6 заповіт не складав, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №37222006 від 23.04.2014 року (а.с.7).

Після смерті матері позивачі звернулися до нотаріальної контори в установлений законом строк з заявами про прийняття спадщини звернулися 12.04.2013 року : ОСОБА_4 - з заявою на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та ОСОБА_2 на обовязкову частку у спадщині, як непрацездатної; після смерті батька ОСОБА_6 23.04.2014 року : ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з заявами на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом ( 16.09.2014 року ОСОБА_2 відмовилася від своє частки спадкового майна). У видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом їм було відмовлено, оскільки після смерті матері батько не скористався своїм правом згідно зі ст.ст.63,67 Сімейного кодексу України, не отримав свідоцтво на частку у праві спільної сумісної власності (а.с.15).

Згідно з ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.1,2 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. ( ч. 1 ст.1273 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття ( ч. 6 ст.1273 ЦК України).

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Позов про визнання часток у спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності на квартири у порядку успадкування за заповітом та законом, заявлений до ОСОБА_5 комітету Дзержинської районної у місті ради, котра не є спадкоємцем після смерті спадкодавців ОСОБА_7 та ОСОБА_6, оскільки наявні спадкоємці за заповітом та законом, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини у строк передбачений ЦК України.

Отже, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини щодо визначення часток у спадщині, яка складається з нерухомого майна, склалися саме між позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Виходячи з вищезазначеного, позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, у звязку з чим позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,27,31,60,84,88,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до ОСОБА_5 комітету Дзержинської районної у місті Ради про визнання часток у спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності на квартири у порядку успадкування за заповітом та законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.

Суддя: Р. Є. Скотар