Справа № 569/4498/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді - Кучина Н.Г.

при секретарі судового засідання - Довбенко Г.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення нею повноліття; рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання; судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Додатково відповідач суду пояснив, що офіційно не працевлаштований, має вади слуху, а тому не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання спільної дитини не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21 листопада 2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1814, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ГЮ № 102963.

Свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №236541, актовий запис №1725 підтверджується, що батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини.

Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька ,або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Враховуючи рівність прав та обов"язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов"язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, враховуючи, що відповідач працездатний, проте має вади слуху, інших утриманців немає, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 21 березня 2017 року та до повноліття дитини, що буде відповідати інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості.

Крім того, приймаючи до уваги, що позивачка при пред"явленні позову звільнена від сплати судового збору, на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 ( п»ятсот) грн. на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 березня 2017 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в розмірі 640 ( шістсот сорок ) грн..

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Г.Кучина