Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення порядку користування квартирою, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з договором купівлі-продажу від 22 жовтня 2004 року сторони та неповнолітня ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

На час придбання квартири сторони жили однією сім'єю - відповідачі є відповідно колишньою дружиною та його дітьми. Після розірвання шлюбу у родині склалися вкрай неприязні стосунки, постійно виникають сварки і навіть бійки. З приводу бійок між ним - позивачем та сином неодноразово викликалися працівники поліції. До того ж причиною частих конфліктів між позивачем та сином є не тільки розірвання шлюбу батьків, а й інші непорозуміння, в тому числі з приводу користування кімнатами у квартирі.

Мотивує тим, що така неприязнь ускладнює проживання в квартирі у зв'язку з чим він неодноразово пропонував роз'їхатися шляхом продажу спільної квартири та придбання окремих квартир, однак замість того, щоб дійти згоди в цьому, підшукати потрібне взаємовигідне вирішення проблеми відповідачі починають йому погрожувати, виганяють його з кімнат та й з квартири. Найактивнішим противником продажу квартири є син - відповідач ОСОБА_5

Спірна квартира складається з 3-х ізольованих кімнат, житлова площа яких складає 43.6кв.м. Загальна площа квартири 65,5кв.м. За умовами договору купівлі-продажу квартира належить кожному з покупців у «рівних частках», тобто квартира є спільним частковим майном кожного з рівними частками кожного на неї, з рівними правами користування та володіння даним майном.

Співвласників квартири 4, тому кожному належить по 16,4 кв.м загальної площі в квартирі , а житлової площі по (43,6:4 = 10.9 кв.м) - 10.9 кв.м.

Зазначає, що досягти згоди про порядок володіння та користування квартирою сторони добровільно не можуть і тому вважає є можливим виділення йому в користування однієї з 3-х ізольованих кімнат з залишенням у спільному користуванні місць загального користування. Площа кімнат в квартирі за даними поповерхового плану становить відповідно 17,3кв.м, 12.3 кв.м, 14кв.м. Площа кухні 8,3кв.м, що можливо для користування при встановленому порядку користування квартирою.

Посилається на те, що між співвласникам дійсно існував встановлений порядок користування квартирою згідно з яким він проживав в кімнаті площею 17,3 кв.м. останнім часом, а саме, після виїзду відповідачки ОСОБА_7 до Франції на постійне місце проживання, до цього займав кімнату площею 12.3 кв.м, яка найбільш відповідає його частці в спільному майні і тому цю кімнату він і просить закріпити за ним в порядку виділення його частки в натурі.

Мотивує вимоги тим, що виділення йому в користування саме кімнати площею 12,3 кв.м прав відповідачів не погіршить, оскільки відповідачі проживають спільно однією сім'єю і розміщення цих кімнат поряд є для них зручним, погіршення їхніх житлових прав є абсолютно незначним, оскільки частка кожного в житловій площі квартири становить 10,9кв., частка для трьох повинна бути - 10,9x3 = 32,7 кв.м. Площа кімнат, що пропонується їм до виділу становить 17,3+14=31,3кв.м., що менше всього на 1,4 кв.м, кожного лише на 0,46 кв.м. Таке ущемлення не є значним і прав відповідачів, в тому числі неповнолітньої доньки на проживання, володіння часткою у власності і праві розпорядження нею не порушує, а також те, що його син, відповідач - ОСОБА_5 в основному проживає з дружиною в іншому місці та тим, що відповідачка ОСОБА_7 після реєстрації нового шлюбу виїхала для постійного проживання до іншої країни і має намір забрати з собою доньку.

Враховуючи вищевикладене, оскільки вирішити даний спір мирним шляхом відповідачі не бажали вимушений звернутись до суду з вказаним позовом з метою захисту порушеного права.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позивача підтримує з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями, просить вимоги задовольнити згідно уточненої позовної заяви.

Представник відповідачів в судовому засіданні, діючи як в інтересах відповідачів так і від імені відповідачки, як представника неповнолітньої ОСОБА_6 надала суду заяву про визнання ними позову позивача в уточненому ним варіанті та просить вимоги задовольнити.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, дослідивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так стаття 31 ЦПК України, визначає, що сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків , визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Крім того, зі змісту ст. 174 ЦПК України вбачається, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вже зазначалося вище, представником відповідачів, яка діє в їх інтересах та як представник відповідачки - законного представника неповнолітньої ОСОБА_6, суду надано заяву про визнання уточнених позовних вимог позивача в повному обсязі, яка приєднана до матеріалів справи.

Судом встановлено, що зазначена заява не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову представнику відповідачів відомі та зрозумілі, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність прийняття заяви про визнання позову відповідачами та задоволення позову в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.15, 16, 358 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11,57- 60, 79, 88,174, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити порядок користування та володіння квартирою АДРЕСА_1 між її співвласниками - виділити в користування ОСОБА_3 кімнату площею - 12,3 кв.м., в користування ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кімнати площею - 17,3 кв.м. та 14 кв.м., загальну площу квартири залишити у спільному користуванні співвласників.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко