Справа №576/2435/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/310/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Сумського національного аграрного університету про стягнення надбавки за вислугу років, недоплати по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, який остаточно уточнив 04 листопада 2016 р. посилаючись на те, що на підставі ст. 57 Закону України «Про освіту» йому, як працюючому науково-педагогічному працівнику адміністрацією відповідача до його посадового окладу (ставки заробітної плати) повинна була нараховуватись 30-ти відсоткова надбавка за вислугу років не тільки від посадового окладу, а одночасно й від суми заробітної плати, нарахованої за викладацьку роботу з погодинною оплатою праці. Оскільки відповідач таку надбавку не нараховував, то він недоотримав 18092 грн. 42 коп. Також позивач, посилаючись на норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», зазначив, що відповідач повинен йому сплатити суму компенсації 25527 грн. 08 коп. У звязку з тривалою протиправною недоплатою зазначеної надбавки, позивач вказує, що йому була завдана й моральна шкода, яку він оцінив у 10000 грн. Крім того, уточнивши остаточно свої вимоги, позивач зазначив, що станом на 01 жовтня 2016 року борг з виплати заробітної плати з урахуванням індексації становить 39989 грн. 87 коп., з яких 34942 грн. 23 коп. сума заборгованості, що вказана у попередній позовній заяві за грудень 2015 року з урахуванням індексу інфляції станом на 01 жовтня 2016 року та 5047,64 грн. недоплата, що виявлена під час проведення експертизи з урахуванням 30 % надбавки та індексу інфляції. На вказаний борг, позивач нарахував 291812 грн. 24 коп. компенсації за середній заробіток при затримці розрахунку при звільненні та остаточно просив стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 331802 грн.11 коп. та 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Сумського національного аграрного університету на користь ОСОБА_3 1960 грн. 33 коп. заборгованості по заробітній платі.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з Сумського національного аграрного університету на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представників ОСОБА_4, ОСОБА_5, представників відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення надбавки за вислугу років місцевий суд виходив з того, що право на виплату такої надбавки з підстав заявлених у позові позивач не має.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і вимогам закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивача, на підставі його заяви про зарахування на посаду від 01 грудня 2003 року, наказом № 1809 - ВК від 05 грудня 2003 року було прийнято на посаду майстра виробничого навчання першої категорії навчально-практичного центру Сумського національного аграрного університету, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Сторонами також не оспорюється і це підтверджується матеріалами справи, наказом № 1647-ВК від 30 вересня 2013 р. позивача було звільнено з посади майстра виробничого навчання за власним бажання. Запис про звільнення у трудовій книжці не міститься. Відсутність запису про звільнення сторони пояснили тим, що позивач 01 квітня 2008 року забрав трудову книжку з відділу кадрів, про що було надано витяг з журналу видачі трудових книжок. За період роботи на посаді майстра виробничого навчання позивачу нараховувалась та виплачувалась надбавка за науково педагогічний стаж в розмірі 30% від посадового окладу. Водночас, працюючи у штаті відповідача на посаді майстра виробничого навчання на умовах трудового договору та отримуючи посадовий оклад з надбавкою, передбаченою ст. 57 Закону України «Про освіту», позивач періодично, в залежності від набору на курси слухачів з центру зайнятості, на підставі наказів відповідача, у період з 13 січня 2004 року по 26 лютого 2014 року залучався до викладання на курсах підготовки фахівців на умовах погодинної оплати або ж одноразової грошової винагороди. При цьому, на кожен такий курс, виносився окремий відповідний наказ та до штату СНАУ, позивач не зараховувався та окремий трудовий договір з ним не укладався.

Відповідно ст. 54 Закону України «Про освіту», педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обов'язки. Педагогічну діяльність у навчальних закладах здійснюють педагогічні працівники, у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації та закладах післядипломної освіти - науково-педагогічні працівники. Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників встановлюється Кабінетом Міністрів України. Педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. Педагогічні працівники підлягають атестації. За результатами атестації визначаються відповідність працівника займаній посаді, рівень його кваліфікації, присвоюються категорії, педагогічні звання. Порядок атестації педагогічних працівників встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти. Перелік категорій і педагогічних звань педагогічних працівників, порядок їх присвоєння визначаються Кабінетом Міністрів України. Рішення атестаційної комісії є підставою для звільнення педагогічного працівника з роботи у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 57 Закону України «Про освіту», держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам: належні умови праці, побуту, відпочинку, медичне обслуговування; підвищення кваліфікації не рідше одного разу на п'ять років; правовий, соціальний, професійний захист; надання пільгових довготермінових кредитів на будівництво (реконструкцію) і придбання житла; компенсації, встановлені законодавством, у разі втрати роботи, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці; призначення і виплату пенсії відповідно до чинного законодавства; встановлення підвищених посадових окладів (ставок заробітної плати) за наукові ступені і вчені звання; виплати педагогічним і науково-педагогічним працівникам надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків. Держава забезпечує встановлення посадових окладів (ставок заробітної плати) науково-педагогічним, педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів та установ освіти на основі Єдиної тарифної сітки у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Виплата надбавок за вислугу років педагогічним та науково педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти гарантована Законом України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060 ХІІ ст. 57 п. 1 врегульована «Порядком виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти» затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 78 від 31 січня 2001 року та передбачає: - виплату педагогічним та науково педагогічним працівникам надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки 10 відсотків, понад 10 років 20 відсотків, понад 20 років 30 відсотків (п. 1); визначення ставок (окладів) працівників за розрядами тарифної сітки провадиться з урахуванням їхніх кваліфікаційних вимог. Посадові оклади встановлюються керівниками на основі діючих кваліфікаційних вимог і тарифних розрядів працівників відповідної кваліфікації з наступною атестацією або тарифікацією згідно з чинним законодавством (п.4); - основним документом для визначення стажу педагогічної роботи є трудова книжка та інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (п.6); - у разі коли педагогічні та науково педагогічні працівники виконують роботу обсягом менше або більше норми, передбаченої ставкою заробітної плати, розмір надбавки за вислугу років зменшується або збільшується пропорційно навантаженню (обсягу роботи) (п.8).

Тобто, надбавка за вислугу років нараховується працівникам виходячи з посадового окладу (ставки заробітної плати), що підлягає атестації або тарифікації згідно з чинним законодавством, та збільшується або зменшується прямо пропорційно обсягу навантаження, більш або менш норми, що встановлена працівникам в межах ставки заробітної плати, згідно штатного розпису. Позивач не заперечував, що за період роботи на посаді майстра виробничого навчання йому нараховувалася та виплачувалася надбавка за науково педагогічний стаж.

Сторони по справі не заперечують, що позивач періодично, в залежності від набору на курси слухачів з центру зайнятості, на підставі наказів відповідача, у період з 13 січня 2004 року по 26 лютого 2014 року залучався до викладання на курсах підготовки фахівців на умовах погодинної оплати або ж одноразової грошової винагороди. На кожен такий курс, виносився окремий відповідний наказ та до штату СНАУ, позивач не зараховувався, навіть тоді коли був залучений до даних курсів останній раз не працюючи вже у відповідача на посаді викладача. В даному наказі було зазначено коло слухачів, які зараховуються на курси, коло викладачів, перелік предметів, які вони будуть читати та кількість годин на кожен предмет, умови оплати праці. Під кожний такий наказ складався і вівся окремий кошторис, враховуючи, що кошти для проведення таких курсів надходили через центр зайнятості або управління сільського господарства, залежно від того хто був замовником підготовки певних робітничих професій. Враховуючи характер даної роботи та її юридичне оформлення колегія суддів вважає, що між сторонами фактично кожного разу була укладена цивільно правова угода, у формі наказу про надання платних послуг, яка містила всі необхідні умови для її виконання сторонами. Дана робота відрізнялася від тієї основної роботи, на яку ОСОБА_3, погоджувався подаючи заяву про зарахування на посаду майстра виробничого навчання 1 грудня 2003 року.

Враховуючи характер даної роботи, її юридичне оформлення, колегія суддів вважає, що остання не містить обовязкових складових (посадовий оклад або ставка з послідуючою атестацією або тарифікацією, основне місце роботи або сумісництво, не зарахування до педагогічного стажу, джерела фінансування коштів та їх цільове призначення), які передбачені ст. 57 Закону України «Про освіту» та «Порядком виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти», що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 78 від 31 січня 2001 року для нарахування надбавки за вислугу років.

До такого висновку дійшов і експерт ОСОБА_9, розяснюючи висновок судової економічної експертизи в суді апеляційної інстанції.

Крім того з наказами, на підставі яких ОСОБА_3М, надавав платні послуги, останній погоджувався, їх виконував, не оспорював і дані накази на сьогодні не скасовані і є чинними.

Тому висновок суду про відсутність підстав для нарахування і виплати ОСОБА_3 надбавки за вислугу років як педагогічному працівнику є обґрунтованим.

Проте колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині стягнення відхилення погодинної тарифної ставки в сумі 1 960 грн. 33 коп., що було виявлено підчас судової економічної експертизи, без нарахування на дану суму компенсації передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Враховуючи, що позивач своєчасно не отримав ці кошти саме з вини бухгалтерії відповідача, яка допустила лічильну помилку, купівельна спроможність даних коштів зменшилася у звязку з інфляційними процесами, тому на дану суму необхідно нарахувати компенсацію. Згідно розрахунку відповідача сума відхилення погодинної ставки з врахуванням компенсаційних витрат складає 5 214 грн. 25 коп. (а.с. 65 т.5). дана сума визначена без врахування податків і обовязкових платежів. Позивач свої вимоги в даній частині підтримав на суму 5047 грн. 64 коп.

Тому рішення на підставі ст. 309 ЦПК України в даній частині вимог підлягає зміні, зі стягненням з відповідача на користь позивача 5047 грн. 64 коп., а не 1 960 грн. 33 коп. як зазначено в рішенні суду, з утриманням з даної суми необхідних податків і обовязкових платежів.

Підстав для стягнення середнього заробітку та моральної шкоди у звязку з невиплатою даної суми колегія суддів не вбачає, оскільки належність даних коштів позивачу було встановлено лише під час розгляду справи після проведення судової економічної експертизи. Про дані кошти на день звільнення позивача сторони не знали, і дані кошти не охоплюються поняттям «невиплачені належні звільненому працівникові суми» у розумінні положень ст. 117 КЗпП України. Крім того і сам позивач не вбачав підстав для таких стягнень і не наполягав на них.

У звязку з частковим задоволення позову, з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь держави 55 грн. 47 коп. судового збору за апеляційний розгляд, від сплати якого позивач звільнений.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2016 року в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі змінити.

Стягнути з Сумського національного аграрного університету на користь ОСОБА_3 5 047 грн. 64 коп. заборгованості по заробітній платі, а не 1 960 грн. 33 коп. як зазначено в рішенні суду, з утриманням з даної суми податків і обовязкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Стягнути з Сумського національного аграрного університету на користь держави судовий збір за апеляційний розгляд в сумі 55 грн. 47 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -