Справа № 342/848/16-ц
Провадження № 22-ц/779/719/2017
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г.І. Г. І.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Раковецької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за апеляційною скаргою Раковецької сільської ради на рішення Городенківського районного суду від 28 лютого 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

19.08.2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Раковецької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами.

В заяві зазначила, що житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 належав її троюрідному брату - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Посилаючись на те, що після смерті брата вона фактично володіла та користувалась житловим будинком та земельною ділянкою, зокрема, доглядала за будинком, ремонтувала огорожу, обробляла земельну ділянку, наймані нею працівники викошували траву, а вона сплачувала земельний податок, просила визнати за нею право власності на домоволодіння за на підставі ст. 344 ЦК за набувальною давністю.

Рішенням Городенківського районного суду від 28 лютого 2017 року позов задоволено.

Постановлено визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташованими по АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі Раковецька сільська рада посилається на незаконність рішення суду.

Відповідач вказує на те, що суд прийшов до помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки для визнання права власності за набувальною давністю повинні бути докази, які дають підстави вважати, що особа добровільно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито та безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а таких доказів позивач не подала.

Апелянт вважає безпідставним посилання у рішенні суду, як на доказ обґрунтованості позову, на факт родинних стосунків між померлим ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_2, оскільки такий факт не є підставою для набуття права власності за набувальною давністю.

Відповідач зазначає, що пояснення свідків та позивача про те, що остання похоронила ОСОБА_3, справила поминки, поставила пам'ятник на могилі, постійно обробляла город та доглядала за будинком, за виключенням останніх двох років, також не є належними доказами для визнання права власності за набувальною давністю.

Суд не дав належної оцінки тому, що ОСОБА_2 зареєстрована АДРЕСА_1, а фактично проживає разом з сином від першого шлюбу в Австрії, де створила нову сім'ю.

Апелянт вважає, що сплата позивачкою податку на землю у 2000, 2001 роках та 2016 році після ухваленням судом першої інстанції рішення про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, також не може бути доказом того, що вона заволоділа житловим будинком і відкрито та безперервно продовжує ним користуватись.

Не враховано судом і того, що з моменту смерті ОСОБА_3 у будинку ніхто не проживав, будинок відключений від електропостачання та перебуває в занедбаному стані, із-за відсутності вікон та дверей будинок не придатний для проживання. Крім того, земельна ділянка ніким не оброблялась та повністю заросла деревами. Суд не дав оцінки наданим на підтвердження зазначених обставин акту обстеження житлового будинку та фотографій домоволодіння та земельної ділянки.

Безпідставним є посилання у рішенні суду на те, що відкритість та безпосередність користування позивачкою житловим будинком підтверджується довідкою Раковецької сільської ради №3766 від 21.07.2016 року про те, що ОСОБА_2 вчасно сплачувала земельний податок, оскільки наявність довідки про сплату податку не є доказом добросовісного заволодіння житловим будинком та продовження відкритого та безперервного володіння.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились та подали клопотання про відкладення розгляду справи: представник відповідача - у зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання, а представник позивача - у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, на підтвердження чого подав фотокопію довідки про перебування на прийомі у лікаря-стоматолога.

Колегія суддів вважає, що повідомлені представниками сторін причини їх відсутності не є поважними.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_3 його троюрідна сестра ОСОБА_2 разом зі своєю мамою, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а пізніше вона сама доглядала за будинком АДРЕСА_2 обробляла земельну ділянку біля будинку, сплачувала податок на землю, тобто відкрито, безперервно, добросовісно володіла житловим будинком, у зв'язку з чим набула право власності на домоволодіння за набувальною давністю.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Городенківського районного суду від 23 квітня 2015 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, як сестрою та братом третього ступеня споріднення.

Рішенням Городенківського районного суду від 14.05.2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та Раковецької сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння АДРЕСА_2(а.с.16-18)

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.09.2015 року скасовано рішення Городенківського районного суду від 14.05.2015 року та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права, оскільки слід було застосувати норми ЦК Української РСР 1963 року, зокрема ст.ст. 529, 530 ЦК, відповідно до положень яких ОСОБА_2 не належить до кола спадкоємців після смерті троюрідного брата.

Згідно виписки із погосподарської книги №2 особовий рахунок НОМЕР_1-5 за 1986-1990 роки в даному господарстві були зареєстровані та проживали: - ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2 (голова господарства) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (син).

Згідно погосподарських книг за 1991-1995 рр. в господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року (голова господарства) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (син).

Згідно погосподарських книг за 1996-2000 рр. - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 - голова господарства, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.(а.с.121)

З 2001 року по даний час в господарстві по АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований та не проживає.

Встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_2, що підтверджено довідкою Раковецької сільської ради та випискою із погосподарської книги №5 с. Семенівка за період з 1991 року по 2017 рік.(а.с.118)

Також встановлено, що ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з громадянином Австрії та в даний час проживає там разом зі своїм сином від першого шлюбу.

Згідно актів від 22.11.2016 року та 10.01.2017 року обстеження житлового будинку по АДРЕСА_3, складених працівниками сільської ради, житловий будинок перебуває в занедбаному стані, зокрема, у будинку відсутні вікна та двері, електропостачання відключено, відсутні меблі та побутові предмети, необхідні для проживання, у кімнатах знаходяться пташині гнізда, у стінах наявні великі тріщини, земельна ділянка заросла бур'янами та деревами. Господарські споруди також знаходяться в аварійному стані.(а.с.69, 83)

В матеріалах справи також наявні фотографії житлового будинку, господарських споруд та земельної ділянки, зроблених у різні пори року, які також підтверджують факт руйнування як житлового будинку так і господарських споруд.

Колегія суддів не приймає до уваги подані позивачем копії квитанцій про сплату податку на землю за 2000 та 2001 роки, а також за 2014-2016 роки, оскільки останні не є належним доказом володіння житловим будинком,

Відповідно до ч.1. ст.344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» дано роз'яснення про те, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено.

Враховуючи те, що позивач не подала доказів фактичного володіння житловим будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою протягом строку, визначеного ст.344 ЦК, а також за відсутності факту володіння нерухомим майном на момент ухвалення рішення суду у зв'язку з проживанням ОСОБА_2 у Австрії, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

При таких обставинах справи рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Раковецької сільської ради задовольнити.

Рішення Городенківського районного суду від 28 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Раковецької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко