Справа № 438/174/17
Провадження № 2-о/438/13/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Слиша А.Т.

при секретарі Наминанік О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Генеральне консульство Республіки Польща у Львівові про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт примусового переселення у 1945 році у зв'язку з Угодою між урядом Української Радянської Соціалістичної Республіки та Польським комітетом національного визволення від 09 вересня 1944 року з с. Вапенне Горлицького повіту Краківського воєводства, Польща на територію Української Радянської Соціалістичної Республіки - Тернопільську область, її батька ОСОБА_2, 1923 року народження; місце народження: село Вапенне, Горлицький повіт, Краківське воєводство, Польська Республіка (на даний час - с. Вапенне, ґміна Сенкова, Горлицький повіт, Малопольське воєводство. Республіка Польща), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бориславі Львівської області (згідно з архівною довідкою від 30 грудня 2015 року № М-30045, виданою Державним архівом Львівської області, значиться як ОСОБА_2, 1933 року народження).

В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що заявник, ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Бориславі Львівської області; після реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 (актовий запис від 22.11.1980 року за № 314, складений відділом ЗАГС Бориславського міськвиконкому Львівської області) прізвище змінила на - ОСОБА_1. ЇЇ батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Батько заявника ОСОБА_2 народився у 1923 році у селі Вапенне Горлицького повіту Краківського воєводства, Польська Республіка (на даний час - с. Вапенне ґміни Сенкова, Горлицький повіт, Малопольське воєводство, Републіка Польща) від батьків - ОСОБА_4 (ім'я «ОСОБА_4» на лемківському говорі карпатської групи південно-західного наріччя - «ОСОБА_4») та ОСОБА_5, що доводиться поновленим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 28.12.1949 року Бучацьким районним бюро ЗАГС Тернопільської області (актовий запис № 901 від 28.12.1949 року), та перекладом скороченої виписки свідоцтва про народження № 2 1923, виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану у Сенковій, Республіка Польща.

Після закінчення II світової війни, у 1945 році, родина Колодійчик у складі: голови родини - діда заявника ОСОБА_4, його дружини (моєї баби) ОСОБА_5 та їхніх дітей була насильно переселена (депортована) з місця свого постійного проживання - села Вапенне Горлицького повіту Краківського воєводства (Польща) у Тернопільську область (УРСР) на підставі Угоди між Урядом Української Радянської Соціалістичної Республіки і Польським Комітетом Національного Визволення "Про евакуацію українського населення з території Польської Народної Республіки і польських громадян з території УРСР" від 09 вересня 1944 р.

Даний факт стверджується архівною довідкою, виданою Державним архівом Львівської області 30 грудня 2015 року за № М-30045 (Р-3229, оп.11, спр.12, арк.109-109зв., спр.1, арк.164), у якій зазначено весь склад сім'ї ОСОБА_4, членів якої було переселено у 1945 році у Тернопільську область, у тому числі - батька заявника ОСОБА_2, однак при цьому неправильно зазначено його рік народження як «1933», тоді як згідно зі свідоцтвом про народження, народився у 1923 році.

Унаслідок вказаної невідповідності заявник позбавлена права на отримання шенгенської візи з правом багаторазового в'їзду (репатріаційної візи в Польщу), якай видається особам, що були примусово виселені з території сучасної Польщі за угодою» між Польським комітетом національного визволення та урядом УРСР від 09 вересня 1944 р., а також - договором між Тимчасовим урядом національної єдності та урядом Радянського Союзу від 06 липня 1945 р., і які можуть представити оригінали постанови, рішення, виданого бувшим Державним Репатріаційним Управлінням, офіційний документ, виданий державним архівом в Республіці Польща або в Україні, або також документ, виданий польським або українським державним органом або органом самоуправління, який підтверджує факт проживання на теперішній території Республіки Польща та евакуацію з неї.

Сторнони у судове засідання не з'явилися.

Від заявника ОСОБА_1, поступила до суду заява про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїм порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог.

За змістом п.п. 1, 3, 4 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Бориславі Львівської області; ЇЇ батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Батько заявника ОСОБА_2 народився у 1923 році у селі Вапенне Горлицького повіту Краківського воєводства, Польська Республіка (на даний час - с. Вапенне ґміни Сенкова, Горлицький повіт, Малопольське воєводство, Републіка Польща) від батьків - ОСОБА_4 (ім'я «ОСОБА_4» на лемківському говорі карпатської групи південно-західного наріччя - «ОСОБА_4») та ОСОБА_5, що доводиться поновленим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 28.12.1949 року Бучацьким районним бюро ЗАГС Тернопільської області (актовий запис № 901 від 28.12.1949 року), та перекладом скороченої виписки свідоцтва про народження № 2 1923, виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану у Сенковій, Республіка Польща.

Після закінчення II світової війни, у 1945 році, родина Колодійчик у складі: голови родини - діда заявника ОСОБА_4, його дружини (моєї баби) ОСОБА_5 та їхніх дітей була насильно переселена (депортована) з місця свого постійного проживання - села Вапенне Горлицького повіту Краківського воєводства (Польща) у Тернопільську область (УРСР) на підставі Угоди між Урядом Української Радянської Соціалістичної Республіки і Польським Комітетом Національного Визволення "Про евакуацію українського населення з території Польської Народної Республіки і польських громадян з території УРСР" від 09 вересня 1944 р.

Згідно довідки, виданою Державним архівом Львівської області 30 грудня 2015 року за № М-30045 (Р-3229, оп.11, спр.12, арк.109-109зв., спр.1, арк.164), у якій зазначено весь склад сім'ї ОСОБА_4, членів якої було переселено у 1945 році у Тернопільську область, у тому числі - батька заявника ОСОБА_2, однак при цьому неправильно зазначено його рік народження як «1933», тоді як згідно зі свідоцтвом про народження, ОСОБА_2 народився у 1923 році.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту вказаних статей, а також роз'яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, в судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що заява підставна та підлягає задоволенню.

Оскільки встановлення факту переселення, надає заявнику права на отримання шенгенської візи з правом багаторазового в'їзду (репатріаційної візи в Польщу), яка видається особам, що були примусово виселені з території сучасної Польщі за угодою» між Польським комітетом національного визволення та урядом УРСР від 09 вересня 1944 р., а також - договором між Тимчасовим урядом національної єдності та урядом Радянського Союзу від 06 липня 1945 р., і які можуть представити оригінали постанови, рішення, виданого бувшим Державним Репатріаційним Управлінням, офіційний документ, виданий державним архівом в Республіці Польща або в Україні, або також документ, виданий польським або українським державним органом або органом самоуправління, який підтверджує факт проживання на теперішній території Республіки Польща та евакуацію з неї, суд вважає, що заява встановлення такого факту підлягає задоволення, оскільки від нього залежить виникнення особистих прав заявника і законом не визначено іншого порядку його встановлення.

Керуючись ст.ст. 58, 59, 60, 209, 213, 256-259 ЦПК України, ст. 1264 ЦК України, ст..3 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт примусового переселення у 1945 році у зв'язку з Угодою між урядом Української Радянської Соціалістичної Республіки та Польським комітетом національного визволення від 09 вересня 1944 року з с. Вапенне Горлицького повіту Краківського воєводства, Польща на територію Української Радянської Соціалістичної Республіки - Тернопільську область, ОСОБА_2, 1923 року народження; місце народження: село Вапенне, Горлицький повіт, Краківське воєводство, Польська Республіка (на даний час - с. Вапенне, ґміна Сенкова, Горлицький повіт, Малопольське воєводство. Республіка Польща), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бориславі Львівської області (згідно з архівною довідкою від 30 грудня 2015 року № М-30045, виданою Державним архівом Львівської області, значиться як ОСОБА_2, 1933 року народження).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя А.Т.Слиш