233 № 233/6127/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 квітня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Малінова О.С.,
за участі секретаря Поварніциної А.С.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні і розпорядженні майном та отримання дозволу на проживання особи, -
09 грудня 2016 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні і розпорядженні майном та отримання дозволу на проживання особи. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що є власником ? частки (квартира АДРЕСА_1 Іншим співвласником вказаного будинку є відповідач по справі - ОСОБА_3. В даному будинку офіційно ніхто не зареєстрований. Вона, будучи власником 1/2 частини житлового будинку, виявила бажання зареєструвати у будинку своїх дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. З цього приводу 23 серпня 2016 року вона звернулась до Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області, але їй було відмовлено в реєстрації місця проживання моєї дитини ОСОБА_7, у зв'язку з відсутністю згоди одного із співвласників зазначеного вище будинку. Крім цього, листом начальника відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 08.09.2016 № 772/06 її повідомлено про те, що згідно п.п. 4 ст. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або право власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або на інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласника житла, наймача та членів його сім'ї. Оскільки відповідач ОСОБА_3 ніколи також не був зареєстрований у належній йому частці цього будинку і місцезнаходження його не відоме, просила суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в 1/2 частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 без згоди співвласника будинку ОСОБА_3.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав та уточнив позовні вимоги, просив суд усунути перешкоди у користуванні позивачкою ОСОБА_2 належній їй власністю шляхом надання дозволу на реєстрацію місця проживання членів її сім'ї: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та чоловіка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в 1/2 частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 без згоди співвласника будинку ОСОБА_3. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи також те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно технічного паспорту житловий будинок АДРЕСА_1 складається з двох роздільних квартир, загальною жилою площею 57,6 кв. метри, загальною площею 73,6 кв. метри (а.с. 12-13).
В даному будинку офіційно ніхто не зареєстрований, що підтверджується актами перевірки паспортного режиму, яка проводилась паспортистом КП «Служба єдиного замовника» 27.07.2015, 15.02.2016, 22.09.2016 (а.с. 14-16).
Позивачка, будучи власником 1/2 частини житлового будинку, виявила бажання зареєструвати у ній свого чоловіка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. З цією метою 23 серпня 2016 року вона звернулась до Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області, але їй було відмовлено в реєстрації місця проживання членів сім'ї, у зв'язку з відсутністю згоди одного із співвласників зазначеного вище будинку (а.с.17). Крім цього, листом начальника відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 08.09.2016 № 772/06 позивачку повідомлено про те, що згідно п.п. 4 ст. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або право власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або на інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласника житла, наймача та членів його сім'ї (а.с.18).
З метою встановлення реєстрації місця проживання Відповідача 29.08.2016 року позивачкою було подано заяву до відділу реєстрації Костянтинівської міської ради. У відповіді на вказану заяву її було повідомлено, що згідно ст. 11-3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» доступ до інформації, що міститься у реєстрах територіальних громад здійснюється з дотриманням вимог цього Закону, законів України «Про інформацію» (2657-12), «Про захист персональних даних» (2297-17). Службовим та посадовим особам розпорядників реєстрів та інших органів державної влади, що оброблюють персональні дані, внесені до реєстрів, забороняється розголошувати персональні дані, що стали їм відомі у зв'язку з виконанням службових обов'язків. Кожна особа має право на доступ до своїх персональних даних, внесених до реєстрів, а також інші права щодо своїх персональних даних, передбачених Законом України «Про захист персональних даних». Органу реєстрації заборонено передавати дані з реєстру територіальної громади третім особам з метою, не передбаченою цим Законом (а.с.19).
Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до положень ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання і проживання членів своєї сім'ї та інших осіб.
Відповідно до положень ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном .
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави для висновку про те, що право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового чи немайнового права, має право особа, якій на праві власності належить спірне майно в цілій частині, або стосовно певної частки у майні, що належить на праві спільної часткової власності.
Правовий режим спірного житлового будинку АДРЕСА_1 становить собою приватну спільну часткову власність, і частка позивачки складає 1/2 частину будинку у вигляді окремої жилої квартири №1.
Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Таким чином, суд вважає, що право позивачки на реєстрацію місця проживання членів її сім'ї порушується відповідачем. За таких обставин, порушене право позивачки на користування належною їй часткою будинку підлягає захисту шляхом надання дозволу на проживання та реєстраціючленів її сім'ї у будинку.
У зв'язку із задоволенням позову з відповідача ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути судові витрати у сумі 551,20 грн., оскільки сплата судового збору позивачці було відстрочено до винесення рішення по справі.
Керуючись ст.ст. 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні і розпорядженні майном та отримання дозволу на проживання особи задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом надання дозволу на реєстрацію місця проживання членів сім'ї ОСОБА_2 - доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та чоловіка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в належній її 1/2 частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, без згоди співвласника будинку ОСОБА_3.
Стягнути з ОСОБА_3, на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути ним подано протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Костянтинівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі відсутності сторони у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя