Справа № 522/1813/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк, зацікавлені особи Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, старший державний виконавець Цинєв В.О., Бужбецький Ростислав Юрійович на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця та просить скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про повернення стягувачеві виконавчого листа № 2-3737/11 виданого 25.06.2013 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним договором № 0 від 03.10.2006 р. в розмірі 88803,60 доларів США, на підставі п. п. 7 та 9 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, прийнятого в межах виконавчого провадження № 51605077; зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 продовжити виконавче провадження № 51605077 з виконання виконавчого листа № 2-3737/11 виданого 25.06.2013 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним двором № 0 від 03.10.2006 р. в розмірі 88803,60 доларів США.

При цьому посилається на те, що 19.12.2016 р. старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 (далі - державний виконавець), на підставі п. п. 7 та 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, повернув без фактичного виконання виконавчий лист № 2-3737/11 виданий 25.06.2013 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним договором № 0 від 03.10.2006 р. в розмірі 88803,60 доларів США. Боржником за зазначеним виконавчим листом є ОСОБА_2

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу обґрунтовано тим, що звернення стягнення на майно боржника не передбачається можливим у звязку з тим, що квартира, яка належить боржнику на праві власності перебуває під обтяженням (арештом), накладеним на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 09.09.2009 р. по цивільній справі № 2-1120/10, а автотранспортний засіб, який належить боржнику перебуває у розшуку понад один рік.

З вказаним рішенням державного виконавця вони не згодні, оскільки вважають, що повернення виконавчого документу стягувачу без фактичного виконання здійснено з порушенням п. п. 7 та 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Субєкт оскарження в судовому засіданні скаргу не визнав, також надав суду письмові заперечення на скаргу.

Заінтересовані особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду скарги судом повідомлялися належним чином.

Вислухавши пояснення представника заявника та представника субєкта оскарження, дослідивши матеріали справи суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси, на виконання рішення Приморського районного суд м.Одеси від 08.04.2011 року, яке набрало законної сили 28.01.2013 р., по справі № 2-3797/11 був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним договором № 0 від 03.10.2006 р. в загальному розмірі 88803,60 доларів США.

16.12.2016 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, а саме виконавчого листа № 2-3797/11, що виданий Приморським районним судом м.Одеси від 25.06.2013 року.

Вказана постанова прийнята на підставі п. п. 7, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова від 16.12.2016 р. була направлена на адресу АТ «УкрСиббанк» та отримана останнім 23.01.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. п. 7, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

-боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

-законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, державним виконавцем, при проведені виконавчих дій, виявлено зареєстрований за боржником транспортний засіб, а саме: УАЗ, модель 315120, 1988 року випуску, реєстраційний знак НОМЕР_1. Проте, в межах виконавчого провадження № 51605077, державний виконавець постанови про розшук транспортного засобу належного боржнику на праві власності не виносив.

Крім того, державним виконавцем в межах виконавчого провадження виявлено зареєстроване за боржником на праві власності нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, а також встановлено, що зазначена квартира перебуває під публічним обтяженням на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 09.09.2009 р. по справі № 2-1120/10.

Разом з тим, п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не містить приписів, відповідно до яких встановлена судовим рішенням заборона на відчуження майна боржника перешкоджає державному виконавцю вчиняти дії щодо звернення стягнення на майно боржника.

Отже, приймаючи рішення про наявність підстав для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» держаний виконавець не звернув уваги на те, що за приписами згаданої норми закону підставою для повернення виконавчого документу стягувачу є наявність встановленої саме законом, а не судовим рішенням, заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

Таким чином, рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачеві без виконання на підставі п. п. 7, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставним.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, державний виконавець не виконавши всіх необхідних дій для належного виконання рішення суду виніс постанову по повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене, суд вважає що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 18, 37 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про повернення стягувачеві виконавчого листа № 2-3737/11 виданого 25.06.2013 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним договором № 0 від 03.10.2006 р. в розмірі 88803,60 доларів США, на підставі п. п. 7 та 9 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, прийнятого в межах виконавчого провадження № 51605077.

Зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 продовжити виконавче провадження № 51605077 з виконання виконавчого листа № 2-3737/11 виданого 25.06.2013 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним двором № 0 від 03.10.2006 р. в розмірі 88803,60 доларів США.

Ухвалу суду може бути оскаржено, про що протягом пяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

11.05.2017