РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Меуш К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Солом'янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

23 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеною заявою про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_2, 1910 року народження.

Свою заяву мотивує тим, що його батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і захоронений на Лук'яновському кладовищі в м. Києві. Свідоцтво про смерть батька втрачено. На цей час отримати повторне свідоцтво про смерть батька він не може, оскільки актовий запис про смерть ОСОБА_2 у Державному реєстрі актових записів цивільного стану громадян відсутній. Поховання на Лук'янівському кладовищі ОСОБА_2 відбулося на підставі свідоцтва про його смерть.

Встановлення даного факту породжує для нього право користувача місця підпоховання (місця родинного поховання).

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану заяву та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.

У частинах 2, 3 ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов'язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Це свідоцтво дає право його пред'явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов'язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.

Вбачається, що в зв'язку з втратою свідоцтва про смерть ОСОБА_2 заявник позбавлений можливості бути визнаним користувачем місця поховання (місця родинного поховання).

Відповідно встановлення даного факту породжує для заявника правові наслідки.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надав суду відповідь Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 15 березня 2016 року № 56/03/05.06-79 про відмову у відновленні втраченого актового запису про смерть ОСОБА_2

У відмові міститься посилання на те, що відповідно до пункту 3.5 розділу третього Правил поновлення втрачених актових записів проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного станув паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду (а.с. 12).

Відсутність актового запису про смерть підтверджується і Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису про смерть ОСОБА_2 (а.с. 9).

Наданою суду Посвідкою про народження ОСОБА_1 виданою Бюро ЗАГС Жовтневого району міста Києва підтверджується, що його батьком є ОСОБА_2 (а.с. 7).

На підтвердження своєї заяви ОСОБА_1 надав відповідь Президії Верховної ради Української РСР № кв-561 від 21 березня 1977 року про те, що за даними Київського облпартархіву в період тимчасової німецько-фашистської окупації Києва в Києві діяла патріотична група «За Батьківщину» під керівництвом Маркова Є.Г. У її діяльності приймав участь ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був заарештований і загинув в гестапо (а.с. 8).

Державним історико-меморіальним Лук'яновським заповідником ОСОБА_1 видана довідка № 4 від 18 березня 2016 року про те, що на території Лук'янівського цивільного кладовища (нині Державного історико-меморіального Лук'янівського заповідника) зафіксоване поховання його батька ОСОБА_2, 1943 року смерті.

Поховання не занесене до Книги поховань за 1943 рік та за даними інвентаризації поховань 1991-1992 років Лук'янівського цивільного кладовища поховання партизана ОСОБА_2 зафіксоване на дільниці НОМЕР_1. На час проведення інвентаризації поховань на могилі було встановлено хрест та мармурова табличка з медальйоном та написом ОСОБА_2 1910 року-ІНФОРМАЦІЯ_1 (партизан). Нині сином ОСОБА_1 встановлено гранітний пам'ятник (а.с. 10-11).

З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3, 24, 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу», статтями 6, 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, статтями 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 223, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Солом'янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2, 1910 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: