АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 2 000 000 гривень.

В подальшому, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Заяву обґрунтовував тим, що існує загроза невиконання рішення суду в частині стягнення заборгованості, оскільки відповідач не лише не здійснює погашення заборгованості, а й взагалі уникає будь-якого спілкування з приводу повернення суми коштів. Окрім того, стало відомо, що відповідач намагається продати належне йому на праві власності майно.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову - задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна - 12, та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер - НОМЕР_1, та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер - НОМЕР_2, та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2.

Справа №754/142/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/5554/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер майна - 12, та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасувати , посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема вказує на те, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали не з'ясовано, а позивачем не доведено, у чому полягає загроза невиконання рішення суду в частині стягнення заборгованості.

Крім того, рішення по суті позовної заяви, яка розглядається, на час винесення оскаржуваної ухвали не було, а тому стверджувати про факт наявності боргових зобов'язань між позивачем та відповідачем до прийняття рішення судом по суті справи є неприйнятним.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.31,32).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, (суд, суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Слід зазначити, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи, те що між сторонами виник спір, який має майновий характер, зокрема, ставиться питання про стягнення заборгованості у розмірі 2 000 000 гривень, без вказаного забезпечення позову може утруднитись виконання можливого рішення суду, тому суд першої інстанції обґрунтовано забезпечив позов шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, який належить відповідачу.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів, вважає, що доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду та не впливає на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: