Справа № 495/6169/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Левченко А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/6169/16-ц

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

10.08.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою (з урахуванням поданих 26.09.2016 року та 28.02.2017 року уточнень) до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - відповідач) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів (а.с.1-4).

Так, згідно останніх уточнень, позивач просить суд:

- усунути перешкоди у користуванні майном (грошовими коштами на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в ПАТ «КБ «ПриватБанк»);

- стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» Білгород-Дністровського вузла філії Южне на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 120 євро, що еквівалентно 32 032 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 22 липня 2015 року ОСОБА_1 були внесені грошові кошти у розмірі 1 120 євро на особистий картковий рахунок № НОМЕР_1 у відділені ПАТ КБ «Приватбанк», який знаходиться за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська. 52-а. Грошові кошти вносились через касу відділення банку та приймались касиром ОСОБА_2. Однак, 27 липня 2015 року ОСОБА_1 було викликано до ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: вул. Первомайська, м. Білгород-Дністровський, де приблизно о 16 годині 15 хвилин відбулась розмова між ОСОБА_1 та начальником служби безпеки банку. В результаті розмови стало відомо, що на думку співробітників банку ОСОБА_1 внесено до каси банку фальшиві грошові кошти на загальну суму 400 євро (2 купюри номіналом 200 євро), у зв'язку з чим право користування та володіння грошовими коштами, що знаходяться на особистому картковому рахунку ОСОБА_1 обмежені картку заблоковано). Позивач зазначає, що рахунок ОСОБА_1 безпідставно заблоковано, чим суттєво порушуються його права та законні інтереси, створюються значні труднощі для нього та його родини. Не отримуючи доступ до власного рахунку та до розпорядження власними грошовими коштами, ОСОБА_1 вимушений брати кошти у борг, що негативно відображається на добробуті та фінансовому становищі родини. Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 із відповідною позовною заявою про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2016 року відкрито провадження у справі № 495/6169/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Справу призначено до розгляду (а.с.12).

07.02.2017 року представником відповідача (ПАТ КБ «ПриватБанк») - Рура Н.В., було подано до суду заперечення проти позову ОСОБА_1, згідно з яким вона просить суд у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі (а.с.71-73).

У судове засідання позивач - ОСОБА_1, не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги за уточненою позовною заявою від 28.02.2017 року просив задовольнити у повному обсязі (а.с.91).

Представник відповідача (ПАТ КБ «ПриватБанк») - Рура Н.В., просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги не визнає у повному обсязі (а.с.107).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 22 липня 2015 року ОСОБА_1 були внесені грошові кошти у розмірі 1 120 євро на особистий картковий рахунок № НОМЕР_1 у відділені ПАТ КБ «Приватбанк», який знаходиться за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська. 52-а. Грошові кошти вносились через касу відділення банку та приймались касиром ОСОБА_2.

Однак, 27 липня 2015 року ОСОБА_1 було викликано до ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: вул. Первомайська, м. Білгород-Дністровський, де приблизно о 16 годині 15 хвилин відбулась розмова між ОСОБА_1та начальником служби безпеки банку, в результаті якої стало відомо, що, на думку співробітників банку, ОСОБА_1 внесено до каси банку фальшиві грошові кошти на загальну суму 400 євро (2 купюри номіналом 200 євро), у зв'язку з чим право користування та володіння грошовими коштами, що знаходяться на особистому картковому рахунку ОСОБА_1 обмежені (картку заблоковано).

За твердженням позивача, начальник служби безпеки банку погрожував ОСОБА_1 та шантажував, а саме пропонував передати 200 євро ОСОБА_1 особисто та 200 євро касиром банку для врегулювання цього питання. Позивач вважає такі дії начальника служби безпеки банку є цілком незаконними, жодні підтвердження того, що саме ОСОБА_1 було внесено фальшиві грошові кошти - відсутні та є безпідставними.

ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення на адресу Білгород-Дністровського ГО УМВС України в Одеській області з метою вжиття відповідних заходів реагування (розслідування) та притягнення винних осіб до відповідальності.

08.01.2016 року ОСОБА_1 отримано відповідь від старшого слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, в якій повідомляється, що відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003442 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ст.356 Кримінального кодексу України, а саме: самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремий громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадський інтересам або інтересам власника

У жовтні місяці 2015 року представник ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою розблокування карткового рахунку.

Однак, у відповіді від 27.10.2015 року № 20.1.0.0.0/7-20150811/1046 ПАТ КБ «Приватбанк» зазначається, що «додана до Вашого запиту довіреність не може бути прийнята до уваги у зв'язку з тим, що в ній не зазначені повноваження стосовно представлення інтересів довірителя в ПАТ КБ «Приватбанк», а також не передбачені повноваження на розкриття банківської таємниці. Зважаючи на те, що правової підстави для задоволення Вашого запиту відсутні, банк не мас права розкривати банківську таємницю, як того вимагає Ваш запит».

01 грудня 2015 року ОСОБА_1 подав скаргу до Національного банку України з метою зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» розблокувати особистий картковий рахунок НОМЕР_1 та відновити порушені права позивача внаслідок неправомірних дій співробітників ПАТ КБ «Приватбанк», що чинять самоуправство (незаконне та безпідставне блокування картки клієнта), яке призводить до порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1

В результаті розгляду звернення 06.01.2016 року отримано відповідь № 5-3-009/793, в якій повідомляється, що Департаментом грошового обігу Національного банку України 05.08.2015 року обліку проведено дослідження сумнівних банкнот номіналом 200 євро у кількості 2 одиниці, які вилучено працівником каси перерахунку Білгород-Дністровського вузла філії Южне ГРУ ПАТ КБ ПриватБанк.

Так, згідно з довідками від 23.07.2015 року № 798 і № 709, грошова сума 400 євро номіналом 200 євро є дійсно фальшивою. Однак, в даних довідках не вказано, що банкноти вилучені саме у ОСОБА_1

Тобто, згідно відповідей НБУ були вилучені фальшиві купюри номіналом 200 євро у кількості 2 штуки. Проте ніким не доведено, що саме ОСОБА_1 вніс до каси ПАТ КБ «Приватбанк» фальшиві грошові кошти.

Будь-які дії щодо блокування рахунку, призупиняти розрахунки за карткою чи визнавати картку недійсною ПАТ КБ «Приватбанк» можливі при наявності винних дій ОСОБА_1

Постановою «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в України» № 174 від 01.06.2011 року не передбачені положення, які б надавали повноваження співробітникам банківських установ у разі вилучення банкнот блокувати особисті рахунки клієнтів.

Вважаючи на відсутність доказів того, що фальшиві 400 євро (2 купюри номіналом 200 євро) належать саме ОСОБА_1, позивач вважає, що блокування особистого рахунку є безпідставним та незаконним, що порушує права та законні інтереси останнього.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Грошові кошти (гроші) відповідно ст.177 цивільного кодексу України є різновидом речей, тобто є складовою майна в розумінні ст.190 ЦК України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Преамбула Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 зазначеного Закону, фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок заучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій (ч. 1 ст. 1066 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст.1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк невстановлений договором банківського рахунка або законом Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Постановою «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в України» № 174 від 01.06.2011 не передбачені положення, які б надавали повноваження співробітникам банківських установ у разі вилучення банкнот блокувати особисті рахунки клієнтів.

За приписами ст.1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. За таких обставин, суд має зобов'язати банк розблокувати рахунок та повернути безпідставно утриману грошову суму у Позивача.

Рахунок ОСОБА_1 безпідставно заблоковано, чим суттєво порушуються його права та законні інтереси, створюються значні труднощі для Позивача та його родини. Не отримуючи доступ до власного рахунку та до розпорядження власними грошовими коштами, ОСОБА_1 вимушений брати кошти у борг, що негативно відображається на добробуті та фінансовому становищі родини.

Відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та правил банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафта Банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній Банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за Договором.

Відповідно до п.1.1.3.2.14 Умов та правил банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій.

Пунктом 12 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705 передбачено, що емітент має право прийняті рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором.

Відповідно до ст.64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк в тому числі здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансових операцій, зазначених у частині другій цієї статті. Банк має право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Зобов'язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Предметом позову є відповідальність за порушення виконання договору банківського рахунка.

Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день входження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно із ст.1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно із п.п. 1, 2, 6 ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) часників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб'єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п'ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Отже, дії відповідача щодо заблокування карткового рахунку позивача більш ніж на 7 днів є неправомірними та такими, що порушують права позивача.

Таким чином, суд вважає, що слід зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» усунути позивачу перешкоди в користуванні грошовими коштами на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в ПАТ «КБ «ПриватБанк» шляхом їх розблокування та надання вільного доступу до грошових коштів.

Між тим, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» Білгород-Дністровського вузла філії Южне на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 120 євро, що еквівалентно 32 032 грн, не підлягають задоволенню, оскільки позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні грошовими коштами та стягнення грошових коштів фактично дублюють одна одну, і у випадку задоволення позовних вимог у повному обсязі це призведе до подвійного стягнення, оскільки, усунення перешкод в користуванні грошовими коштами передбачає вільний доступ до грошових коштів.

Грошові кошти у розмірі 1117,40 євро обліковуються на власному рахунку ОСОБА_1, не привласнені банком і не використовуються ним, а тому відсутні підстави для стягнення зазначених коштів з власного рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч.1 ст.213 ЦПК). Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про часткову законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, у зв'язку з чим такий позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 1066, 1068, 1074 Цивільного кодексу України, п.п. 1, 2, 6 ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», ст.ст. 3, 10-11, 57-60, 88, 157, 197, 208-209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів- задовольнити частково.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні банківським рахунком № НОМЕР_1 шляхом його розблокування та надання вільного доступу до грошових коштів, належних ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко