АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 6-165/2011Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/789/535/17 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.05.2011 р. за поданням начальника Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Р.В. Комар - Чорного про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИЛА:

Із змісту ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 30.05.2011 р. видно, що начальник Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Комар - Чорний Р.В. звернувся в суд із вказаним поданням. В обґрунтування заявлених у поданні вимог посилався на те, що на виконанні в Першому відділі ДВС Тернопільського МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 22604795 від 23.12.2010 року, про стягнення боргу з ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» в користь фізичних осіб. Загальна сума заборгованості ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" по виконавчих документах становила 3999495,76 грн.

Представник Першого відділу ДВС вказав, що зобов'язання боржником не виконано, розмір заборгованості є значним, тому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань керівника приватного підприємства «Тернопільська фірма»Будівельник» ОСОБА_1

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 30.05.2011 р. подання начальника Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника приватного підприємства «Тернопільська фірма»Будівельник» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., жителя АДРЕСА_1 - задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон керівника приватного підприємства «Тернопільська фірма»Будівельник» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. жителя АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання, посилаючись на те, що судом першої інстанції не встановлено факту умисного ухилення від виконання рішення суду, тому вказана ухвала порушує його право, передбачене ст. 33 Конституції України.

Апелянт вказав, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в їх ухиленні, поки не будуть доведені її навмисні, свідомі дії, спрямовані на невиконання покладених обов'язків. Однак, вказані обставини не були з'ясовані судом першої інстанції.

Також, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не ґрунтується на законі, та не є пропорційною щодо його права та публічного інтересу, оскільки постановлена без урахування рішень Європейського суду з прав людини "Гочев проти Болгарії" (Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 р.), "Хлюстов проти Росії" (Khlyustov v. Russia від 11.07.2013 р.), які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Зазначив також, що не знав про існування ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 30.05.2011 р.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, однак надіслав письмове клопотання про розгляд справи буз його участі.

Повноважний представник органу державної виконавчої служби Легус Т.М. в судове засідання апеляційного суду 26.05.2017 р. не з'явилась, хоч була належно повідомлена про час та місце розгляду справи.

Також начальник відділу ДВС надіслав письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що відділ ДВС лише 24.05.2017 р. отримав копію апеляційної скарги, а також просив залучити до розгляду справи як заінтересованих осіб стягувачів у 378 виконавчих провадженнях, які об'єднані у зведене провадження про стягнення боргу з ПП "ТФ Будівельник".

Враховуючи вказані обставини, а також те, що копія апеляційної скарги ОСОБА_1 була направлена судом органу державної виконавчої служби ще 20.04.2017 р. за вих № 22-ц/789/535/17; справа неодноразово призначалась до розгляду, однак у зв'язку з неявкою осіб розгляд справи відкладався, залучення стягувачів при вирішенні питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України законом не передбачено, колегія суддів вважає, що клопотання начальника відділу ДВС слід відхилити, а справу розглянути без участі осіб, які без поважних причин не з'явились в судове засідання.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи подання, суд виходив з того, що керівник приватного підприємства «Тернопільська фірма»Будівельник» ОСОБА_1 має борг перед фізичними та юридичними особами, згідно зведеного виконавчого провадження № 22604795 від 23.12.2010 р., тому обмеження у праві виїзду за межі України є одним із заходів забезпечення виконання зобов'язань.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки судом при розгляді справи допущено порушення вимог цивільно - процесуального закону.

З матеріалів справи видно, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 27.03.2017 р. відновлено судове провадження у справі 6-165/2011 за поданням начальника Першого відділу держаної виконавчої служби ТМУЮ р.в. Комар - Чорного про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника приватного підприємства «Тернопільська фірма»Будівельник» ОСОБА_1 в частині ухвали від 30.05.2011 р. Тернопільського міськрайонного суду, згідно із якою подання начальника Першого відділу державної виконавчої служби ТМУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника приватного підприємства «Тернопільська фірма»Будівельник» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., жителя АДРЕСА_1 - задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон керівника приватного підприємства «Тернопільська фірма»Будівельник» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. жителя АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як зазначено у ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь -якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (чинної, на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Судом встановлено, що в Першому відділі ДВС Тернопільського міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження № 22604795 від 23.12.2010 р. про стягнення боргу з ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" на загальну суму 3999495,76 грн.

02.11.2010 року державним виконавцем винесено постанову про арешт рухомого та не рухомого майна боржника та направлено до відповідних установ.

02.11.2010 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

12.01.2011 року начальником Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про накладення штрафу на керівника ПП «Тернопільська фірма «Будівельник»- ОСОБА_1 за невиконання законних вимог державного виконавця та для більш ефективного виконання рішення суду.

Згідно відповіді Головного Управління статистики у Тернопільській області від 20.04.2011 року керівником ПП «Тернопільська фірма «Будівельник»є ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Тому, саме на останнього покладається тягар доказування, оскільки особа, стосовно якої вирішується подання щодо обмеження її у праві виїзду, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Враховуючи положення ч. 2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Як роз'яснено в Узагальненні судової практики від 01.01.2017 р. ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 377-1 ЦПК), ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим із метою всебічного і повного з'ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Теоретично невиконання зобов'язання може бути зумовлено об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Однак, із змісту ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 30.05.2011 р. видно, що судом не з'ясовано факту ухилення від виконання зобов'язань ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 22604795 від 23.12.2010 р.

Отже, не з'ясувавши обставин щодо ухилення боржника від виконання зобов'язання, суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, тому згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України слід скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 30.05.2011 р. і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.05.2011 р., якою керівника ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" ОСОБА_1 обмежено у праві виїзду за межі України - скасувати, справу за поданням начальника Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Р.В. Комар - Чорного про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" ОСОБА_1 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій