Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.,

при секретарі: Хлуд І.П.,

з участю представника позивача: ОСОБА_1,

представників відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Рівненської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_10 підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», Обєднання співвласників багатоквартирного будинку № 10 на вул. Кн.Острозького в м. Рівне «Дружне» про визнання права користування житлом та факту постійного проживання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 у своїх інтересах та в інтересах дітей звернулась з позовом до Рівненської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_10 підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», Обєднання співвласників багатоквартирного будинку № 10 на вул. Кн.Острозького в м. Рівне «Дружне» про визнання права користування житлом та факту постійного проживання. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13 червня 2006 року, згідно розпорядження ВАТ «Рівнеазот» за №105 від 13.06.2006 року, їй ОСОБА_4 (раніше до заміжжя ОСОБА_5) О.В. надано в користування кімнату 142 в гуртожитку, що по вул. Князя Острозького, буд. 10 в м. Рівне. 17 липня 2006 року на підставі ордеру №221 від 13.06.2006 року позивач вселилася у вказану кімнату. Гуртожиток, в якому розміщена кімната, що по вул. Князя Острозького, буд. 10 в м. Рівне, належав ВАТ «Рівнеазот» та в 2013 році був переданий в комунальну власність міста Рівне. Згодом, згідно рішення Рівненької міської ради № 5125 від 26.03.2015 року вказаний гуртожиток передано на баланс Обєднання співвласників гуртожитку «Дружне». З моменту поселення позивач постійно користується та проживає в наданій їй кімнаті гуртожитку. Вказаним житловим приміщенням користується і зараз. Разом із позивачем в даній кімнаті проживають пятеро дітей. В 2015 році, з метою оздоровлення дітей, позивач з дітьми тимчасово переїхали на літо в село Жобрин Рівненського району. Щоб зменшити витрати по оплаті житлово-комунальних платежів за користування кімнатою, які нараховуються на кількість осіб, в травні 2015 року ОСОБА_4 разом з дітьми знялася з реєстрації та зареєструвалася в селі Жобрин Рівненського району. При цьому, відкритий на її імя особовий рахунок в ОСББ «Дружне» не було скасовано, і вона до цього часу сплачує внески за обслуговування житлового приміщення. Восени 2015 року позивач з сімєю повернулася проживати в місто, однак зареєструватися за адресою житлового приміщення не змогла. На момент зняття з реєстрації позивачу ніхто не пояснив, що оскільки кімната не приватизована, вона не зможе знову зареєструватись в ній. З метою вирішення питання проведення своєї реєстрації за місцем проживання в кімнаті гуртожитку ОСОБА_4 зверталася до різних установ: паспортного столу, ОСББ «Дружне», до Рівненської міської ради. На останнє звернення органом місцевого самоврядування відмовлено у відновленні реєстрації в кімнаті №142 в гуртожитку, що по вул. Князя Острозького, буд. 10 в м. Рівне. Позивачу рекомендовано звертатись до суду. Змінивши предмет позову та уточнивши позовні вимоги просить визнати за позивачем та її дітьми право постійного проживання в житловому приміщенні: кімнаті № 142 в гуртожитку, що по вул. Князя Острозького, буд. 10 в м. Рівне та встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 у житловому приміщенні: кімнаті № 142 в гуртожитку, що по вул. Князя Острозького, буд. 10 в м. Рівне, з 17.07.2006 року - моменту вселення та до цього часу.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмета позову підтримала повністю, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що 22 травня 2015 року знялась з реєстрації, щоб не переплачувати кошти за комунальні послуги так як для оздоровлення дітей тимчасово на літній період поїхала проживати в село. З 01 вересня 2015 року почала проживати з дітьми в кімнаті.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 з урахуванням заяви про зміну предмета позову підтримала повністю, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що весною 2015 року позивач знялась з реєстрації, щоб переїхати в село на літній період. Не проживала в кімнаті гуртожитку менше шести місяців. Зараз проживає в цій кімнаті з дітьми. У реєстрації позивача повторно, відмовили усно.

Представник Рівненської міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмета позову визнала частково, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог про визнання права постійного користування житлом та факту постійного проживання.

Представник УЖКГ ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 з урахуванням заяви про зміну предмета позову не визнав повністю, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суду пояснив, що УЖКГ права та інтереси позивача не порушило.

Представник КП «РМБТІ» ОСОБА_11-.В.М. в судовому засіданні суду пояснила, що позивач була знята з реєстрації, тому приватизація кімнати є неможливою. Необхідною умовою приватизації є постійна реєстрація протягом пяти років.

Представник ОСББ «Дружне» в судове засідання не звився, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.

Свідок ОСОБА_12, допитана в судовому засіданні, суду пояснила, що є мамою позивача та проживає в кім. № 140-141 гуртожитку по вул.Кн.Острозького, 10. Кімната № 140-141 знаходяться в одній секції з кімнатою № 142. У 2015 році позивач знялась з реєстрації в село тому, що хворіли діти. Назад в кімнату донька з дітьми поселилась восени. Вказує, що позивач звернулась в БТІ щодо приватизації кімнати, однак їй відмовили в цьому через відсутність реєстрації.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що проживає в кімнаті № 99 гуртожитку, є головою ОСББ «Дружне», складала акти щодо проживання позивача в кімнаті № 142. Підтвердила, що ОСОБА_4 на літній період виїхала в село, тому що хворіли діти.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_1, представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_11-В.М., дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заперечення представників відповідачів, пояснення представника третьої особи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної чи іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (ст. 129 ЖК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Розпорядженням № 105 від 13 червня 2006 року ВАТ «Рівнеазот» за підписом директора з соціальних питань ОСОБА_14, виділено кімнату № 142 житловою площею 17 кв.м. в гуртожитку № 2 по вулиці Кн.Острозького, 10 машиністу УРМР ОСОБА_15 на склад сімї 2 чол. (а.с.8).

Відповідно до Ордеру № 221 від 13 червня 2006 року на жилу площу в гуртожитку № 2 виданий ОСОБА_15 яка працює УРМР ВАТ «Рівнеазот» на право зайняття з сімєю з двох чоловік жилої площі в гуртожитку ВАТ «Рівнеазот» по вул. Кн. Острозького, 10 кімната 142 розміром 17 кв.м.(а.с.9).

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_15 змінила прізвище на «Чередько», що підтверджується свідоцтвом про шлюб ОСОБА_11 I-ГЮ № 040598.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є дітьми позивача, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.12-16).

Відповідно до копії паспорта позивача ОСОБА_4 з 17 липня 2016 року до 22 травня 2015 року була зареєстрована в кім. № 142, що по вул. Князя Острозького, буд. 10 в м. Рівне.

Для вирішення питання про здійснення реєстрації позивач зверталась до Рівненської міської ради. Повідомленням № 97 від 15 квітня 2016 року ОСОБА_4 повідомлено, що на засіданні громадської комісії з житлових питань УЖКГ ВК РМР 01 квітня 2016 року розглянуто її звернення та зазначено, що комісії не надані документи, які б підтверджували відсутність понад шість місяців квартиронаймача та членів її сімї з поважних причин та запропоновано, вказане питання вирішити в судовому порядку.

Факт постійного проживання позивача та її сім'ї в кімнаті №142, що по вул. Князя Острозького, буд. 10 в м. Рівне з моменту поселення до цього часу підтверджується актами про проживання особи за місцем реєстрації від 05 жовтня 2015 року, 14 січня 2016 року, 07 квітня 2016 року, 05 вересня 2016 року, договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного з ОСББ «Дружне», квитанціями про сплату послуг з утримання будинку, та показами свідків.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили, що позивач на літній період виїхала в село. Вказані свідки приймали участь в обстеженнях кімнати № 142 будинку № 10 на вулиці Князя Острозького в місті Рівне, що підтверджується відомостями, викладеними у актах про проживання особи за місцем реєстрації.

Відповідачами не надано доказів на підтвердження відсутності позивача в жилому приміщенні протягом шести місяців.

Таким чином, обставини справи, викладені позивачем, підтверджуються належними та допустими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) ряд документів, зокрема документи, що підтверджують право на проживання в житлі.

Як визначено в ст. 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. за №207, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає, окрім інших документів зазначених в цьому пункті Правил, документи, що підтверджують право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи.

Враховуючи вищевикладені норми, позовні вимоги відповідають способу захисту встановленого законом.

При цьому суд враховує вимоги Закону України «Про охорону дитинства», основного закону, який регулює охорону дитинства в нашій державі, норми якого кореспондуються з нормами Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991, в якій встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» до груп ризику щодо втрати житла або права на його використання належать: мешканці гуртожитків, для яких таке житло є єдиним місцем проживання.

Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008р. № 500-УІ врегульовано правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що сфера дії цього Закону поширюється, зокрема, на громадян, а також членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України "Про житловий фонд соціального призначення"), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім'ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України).

Відтак для реалізації свого права на житло позивачу та її дітям необхідна реєстрація місця проживання, яку можливо здійснити шляхом встановлення в судовому порядку права проживання в житловому приміщенні.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на встановлені судом обставини та вищезазначені норми, позовні вимоги позивача, заявлені в її інтересах та інтересах її дітей, підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.11,59,60, 88, 212-215 ЦПК України,Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»,Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. за №207,Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Закону України «Про охорону дитинства», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Рівненської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_10 підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», Обєднання співвласників багатоквартирного будинку № 10 на вул. Кн.Острозького в м. Рівне «Дружне» про визнання права користування житлом та факту постійного проживання - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 (21.02.1988 р.н.„ ІПН НОМЕР_1). ОСОБА_5 (25.10.2007 р.н.), ОСОБА_6 (04.05.2009 р.н.), ОСОБА_7 (24.07.2010 р.н.), ОСОБА_8 (26.01.2013 р.н.), ОСОБА_9 (09.11.2014 р.н.) право постійного проживання в житловому приміщенні: кімнаті № 142 в гуртожитку, що по вул. Князя Острозького, буд. 10 в м. Рівне.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 (21.02.1988р.н., ІПН НОМЕР_1) у житловому приміщенні: кімнаті № 142 в гуртожитку, що по вул. Князя Острозького, буд. 10 в м. Рівне, з 17.07.2006 року - моменту вселення та до цього часу.

Стягнути з Рівненської міської ради на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп.

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: