АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/3901/16-ц 22-ц/774/232/К/17
Справа № 214/3901/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/232/К/17 суддя Прасолов В.М.
Категорія № 26 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача: Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо - збагачувальний комбінат» - Дарій Лілії Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»(надалі - ПАТ «ПівдГЗК») про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що протягом тривалого часу працював на різних посадах відповідача в умовах гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів у ПАТ «ПівдГЗК», що стало причиною виникнення у нього професійного захворювання, у зв'язку із чим він втратив 30% працездатності та отримав 3 групу інвалідності. Через професійні захворювання позивач постійно зазнає моральні та фізичні страждання. Просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 290000 грн. без утримання податків з фізичних осіб.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ПівдГЗК» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 80000 грн., а також - на користь держави 551,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «ПівдГЗК» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи.

Вважає, що судом не взято до уваги, що позивач був обізнаний про шкідливі фактори на виробництві при прийнятті на роботу, що на спірні правовідносини не поширюється положення ст.237-1 КЗпП, оскільки позивач працював за контрактом.

Крім того, вважає, що судом не взято до уваги відсутність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу, розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції, не вмотивований.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача на різних посадах протягом 14 років 9 місяців, що підтверджується записами трудової книжки.( а.с.37-40).

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 25 лютого 2016 року протокол № 322 позивачу встановлене професійне захворювання: Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С5, С6 білатерально, переважно зліва, із вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу та періартрозу колінних суглобів, ПФ першого ступеня, остеоартрозу і періартрозу ліктьових суглобів, ПФ першого ступеня, двобічного плечолопаткового періартрозу, ПФ першого ступеня, периферичним нейросудинним синдромом. (а.с.8-9)

Висновком МСЕК від 26 квітня 2016 року позивачу ОСОБА_1 з 11 квітня 2016 року первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 30 % та третю групу інвалідності, з повторним переоглядом 01 квітня 2017 року. (а.с. 6-7)

В акті розслідування причин виникнення у ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання від 16 березня 2016 року, встановлено причину отримання професійного захворювання: шкідлива робота на підприємстві відповідача з перевищенням нормативних показників, тривале перебування у незручній вимушеній позі, статичне навантаження. (а.с.4-5)

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, моральної шкоди відповідачем, з вини якого її заподіяно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпеченнябезпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України занаявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У зв'язку із викладеним, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача в частині не поширення на спірні правовідносини ст.237-1 КЗпП такими, що не відповідають законодавству.

Як убачається з акту розслідування причин виникнення у ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання від 16 березня 2016 року, встановлено тривалу шкідливу роботу на підприємстві відповідача з перевищенням нормативних показників, тривале перебування у незручній вимушеній позі, статичне навантаження. (а.с.4-5)

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи ПАТ «ПівдГЗК» про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, колегія суддів до уваги не приймає. Обов'язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця ПАТ «ПівдГЗК».

Враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я професійним захворюванням ОСОБА_1 пов'язано з виконанням трудових обов'язків, виникло у позивача з квітня 2016 року, тобто з моменту встановлення йому вперше стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

Також, спростовуються й доводи відповідача ПАТ «ПівдГЗК» щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у зв'язку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Позивач змушена проходити стаціонарний курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, в нього встановлений стійкий больовий синдром, що позбавляє її вільно рухатися, позбавляє нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що розмір моральної шкоди визначений судом без достатнього урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і тривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає за необхідне змінити рішення суду, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з ПАТ «ПівдГЗК» на користь позивача з 80000 грн. до 20000 грн. В іншій частині рішення суду повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 жовтня 2016 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 змінити, зменшивши цей розмір з 80000 грн. до 20000грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М.Бондар

Судді: А.П. Барильська

В.П.Зубакова