АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1783/17 Головуючий 1 інст. - Панас Н.Л.
Справа № 635/6189/16-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 січня 2017 року

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі по тексту - ПАТ «Укрсоцбанк») звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 31 801 швейцарських франків 57 рапенів, що еквівалентно 802 588 грн. 50 коп.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» посилалося на те, що 25 вересня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АК БСР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту № 840/1-27/16/3/7-265, за яким остання отримала кредит на купівлю транспортного засобу у розмірі 43 301 швейцарських франків зі сплатою відсотків у розмірі 8,6% річних та з кінцевим терміном повернення до 10 вересня 2014 року.

У той же день між АК БСР «Укрсоцбанк» та відповідачами: ОСОБА_1, ОСОБА_2 був укладений договір поруки №840/5-27/16/10/7-465, за яким поручитель ОСОБА_2 зобов'язався солідарно відповідати перед позивачем у випадку прострочення ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором.

Відповідачі належним чином свої зобов'язання не виконували, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 06 червня 2016 року становить 31 801 швейцарських франків 57 рапенів, що за курсом НБУ еквівалентно 802 588 грн. 50 коп. та складається з наступного: заборгованості за кредитом - 16 293 швейцарських франків 53 рапени, що еквівалентно 411 206 грн.11 коп.; заборгованості за відсотками - 6 262 швейцарських франків 87 рапенів, що еквівалентно 158 058 грн. 47 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 7 885 швейцарських франків 16 рапенів, що еквівалентно 199 000 грн. 83 коп.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1360 швейцарських франків 01 рапен, що еквівалентно 34 323 грн.10 коп. На неодноразові звернення з вимогами про повернення кредиту, відповідачі ніяких заходів не прийняли, тому ПАТ «Укрсоцбанк» просив стягнути з відповідачів солідарно зазначену суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір у розмірі 12 038 грн.83 коп.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 січня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, у зв'язку з пропуском строків позовної давності.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалося на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із положень статей 256, 267, 526, 530, 543, 549, 551, 554, 610-612, 1049, 1050, 1054 ЦК України та тих обставин, що у зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № 840/1-27/16/3/7-265, укладеним 25.09.2007 року між нею та АК БСР «Укрсоцбанк», утворилась заборгованість, яка станом на 06 червня 2016 року становить 31 801 швейцарських франків 57 рапенів, що за курсом НБУ становить 802 588 грн. 50 коп. Оскільки останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 внесла 29 березня 2011 року, а з позовною заявою до суду звернувся банк 16.08.2016 року, суд прийшов до висновку, що банком пропущений строк, у межах якого він мав звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, а тому позов задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд з таким висновком суду погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 25 вересня 2007 року між АК БСР «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту № 840/1-27/16/3/7-265, за яким остання отримала кредит на купівлю транспортного засобу у розмірі 43301 швейцарських франків зі сплатою відсотків у розмірі 8,6 % річних, з наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця відповідно до графіку, вказаного в підпункті 1.1.1 пункту 1.1 статті 1 договору та кінцевим строком повернення до 10 вересня 2014 року.

У той же день між позивачем та відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, за яким ОСОБА_2 зобов'язався солідарно відповідати перед позивачем у випадку прострочення ОСОБА_1 зобов'язання (а.с.3-10).

Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору кредитор надав позичальнику в користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 43 301 швейцарських франків зі сплатою відсотків у розмірі 8,6 % річних, з наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця відповідно до графіку, вказаному в підпункті 1.1.1 пункту 1.1 статті 1 договору та кінцевим строком повернення до 10 вересня 2014 року.

Згідно зі статтями 540, 631 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості останні платіж за кредитним договором ОСОБА_1 здійснила 29 березня 2011 року (а.с. 16).

12 червня 2013 року банком на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу з повідомленням про наявність заборгованості та вимогою про погашення заборгованості. Кінцевий строк виконання вимоги було встановлено протягом 30 днів з моменту отримання.

Вимогу було отримано відповідачем ОСОБА_1 25 червня 2013 року. Таким чином, кінцевий строк виконання вимоги сплинув 25 липня 2013 року.

Таким чином, банк, пред'явивши вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, скористався правом, передбаченим частиною 2 статті 1050 ЦК України та змінив строк виконання основаного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги.

За таких обставин, оскільки кінцевий строк виконання вимоги сплинув 25 липня 2013 року, слід вважати, що до 26 липня 2016 року у банку виникло право звернення з вимогою до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, проте, банк звернувся з даним позовом лише 16 серпня 2016 року, тобто, після спливу позовної даності.

Як вбачається із матеріалів справи 28 грудня 2016 року представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 до суду першої інстанції була подана заява про застосування загального та спеціального строку позовної давності.

Статтею 555 ЦК України встановлені права та обов'язки поручителя у разі пред'явлення до нього вимоги.

Зокрема, у частині 2 статті 555 ЦК України поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

На виконання частини 2 статті 276 ЦК України судом першої інстанції була прийнята відповідна заява.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову щодо солідарного стягнення заборгованості з боржника та поручителя у зв'язку із спливом позовної давності, адже стороною було заявлено відповідне клопотання.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський