Справа № 189/396/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.05.2017 року смт. Покровське Покровський район Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю:

cекретаря судового засідання Мотовілова М.О.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а саме: просить стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

05.05.2017 року позивачка надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме, просила: стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання не повнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача на її користь 1850,00 гривень, половину вартості витрат, понесених нею на лікування спільних дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; також просила стягувати з відповідача, ОСОБА_2, на її користь додаткові витрати на лікування неповнолітніх дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в сумі 400,00 гривень щомісячно на кожну дитину, до видужання дітей.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила у позові, що 01.08.2003 року між нею, ОСОБА_1, та відповідачем ОСОБА_2, було зареєстровано шлюб відділом РАЦС Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 48.

Від шлюбу позивачка та відповідач мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 378318, виданого Макіївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції 21.06.2004 р., та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 152093, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 02.01.2008 р.

Далі позивачка зазначає, що з січня 2017 р. разом з дітьми проживає у батьків за адресою: с. Водяне вул. Пушкіна, 65 Покровського району Дніпропетровської області, усі обовязки щодо утримання та виховання дітей несе самостійно, відповідач ухиляється від покладених на нього обовязків утримання дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів досягнуто не було.

У судове засідання зявилися позивачка та відповідач.

Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Пояснила додатково, що відповідач жодної матеріальної допомоги на дітей їй наразі не надає, тому вона просить стягнути з нього аліменти в розмірі, зазначеному у позовній заяві, а також стягнути з нього додаткові витрати на лікування дітей в сумі 1850,00 гривень одноразово.

Відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме, в частині сплати ним аліментів на користь позивачки у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Додаткові витрати на лікування дітей також визнав у сумі заявленого позову, а саме у сумі 1850,00 гривень.

Заслухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №378318, виданого Макіївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції 21.06.2004 р., в якому зазначається, що батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2, а матірю ОСОБА_1 (а.с.5), та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 152093, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 02.01.2008 р., в якому зазначається, що батьком є ОСОБА_2, а матірю ОСОБА_1 (а. с. 4).

В судовому засіданні було установлено, що домовленість між батьками дітей щодо добровільної участі в утриманні дітей між позивачем та відповідачем не досягнуто.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачкою, той факт, що відповідач є працездатним.

Суд встановив, що обидві дитини мешкають разом з матірю, отже функції з їх утримання, виховання, лікування несе саме матір.

Батько не надав доказів, що з січня 2017 року несе витрати з утримання спільних з позивачкою дітей, сам є працездатною особою, яка має постійну роботу, не є інвалідом або пенсіонером.

В суд не надано доказів щодо наявності у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб.

Відповідач на доказ своєї позиції надав копію акту від 31.03.2017 року, складену комісією у складі місцевого депутата та сусідів про те, що дружина взяла дітей і покинула їх спільне місце проживання (а.с. 30) та копію кредитного договору між ним та ПАТ «Альфа-банк», згідно якого до 2019 року він зобовязується сплачувати банку певні суми щомісячно (а.с. 50-57).

Суд не може приймати дані документи як належні докази по справі, у звязку з наступним.

Відповідно до статті 3 Конвенції прав дитини, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Акт про не проживання позивачки та відповідача разом жодним чином не звужують право дітей на їх утримання обома батьками і факт не проживання разом батьків не може впливати на розмір аліментів.

Договір банківського кредиту, укладений між відповідачем та банком, не є тією поважною обставиною, яку слід приймати до уваги, виходячи з суми та характеру позову.

Відповідач також надав суду довідку про доходи у 2016 році позивачки, які склали суму 26609,58 гривень (а.с. 58).

В той же час, його власні доходи за період з квітня 2016 року по березень 2017 року склали 105084,18 гривень, мінус військовий збір та податок на доходи фізичних осіб 84592, 76 гривень (довідка з місця роботи, а.с.59).

Таким чином, відповідач заробляє набагато більше позивачки та має можливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачкою.

Враховуючи вищезазначені обставини, і те, що дітей двоє, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти на дітей слід стягнути з дня подання позову до суду, тобто з 20 березня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивачкою було надано на огляд суду медичні картки обох дітей, копії записів про відвідування невропатолога, діагноз та лікування обох дітей знаходяться в матеріалах справи (а. с. 28-29, 45-48). Також позивачка надала оригінали фіскальних чеків з аптек на купівлю саме тих лікарняних препаратів, які були призначені дітям згідно їх медичних карток, за період з січня 2017 року по квітень 2017 року (а.с. 15-27) на загальну суму 2450,47 гривень та надала на огляд аптечні чеки на загальну суму 1299, 34грн. (копії чеків, а.с. 44). Таким чином, загальна сума витрат на ліки склала 3749, 81 гривень.

Суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в цій частині у розмірі 1850,00 гривень, враховуючи, що відповідач не заперечив проти цієї суми.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки щомісячно суми 400,00 гривень на подальше лікування дітей до їх одужання відповідачка відмовилася від цієї частини позовних вимог у судовому засіданні.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 180, 181,182 Сімейного кодексу України, ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 березня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, одноразово, у розмірі 1850,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (неповнолітніх дітей) за один місяць - допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Чорна