АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження №22-ц/796/4764/2017 Головуючий у 1 інстанції - Таран Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Гнатюк Софії Вікторівни на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_3 про відшкодування різниці між фактичними збитками та страховою виплатою,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ТОВ СК «Альфа-Гарант» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача різницю між фактично нанесеною шкодою та розміром виплаченого страхового відшкодування в сумі 2839,59 грн., обґрунтовуючи тим, що 17.01.2010 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, НОМЕР_3, був застрахований за договором добровільного страхування транспортних засобів №06-R/01-044-00483 від 28.07.2009 року в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2010 року дорожньо-транспортна пригода сталась у зв'язку з порушенням ОСОБА_3 Правил дорожнього руху. Згідно Акту виконаних робіт №ГЕ-0000028 від 04.03.2010 року ФОП ОСОБА_5 розмір збитків, які поніс потерпілий для відновлення свого порушеного права, становить 14332,00 грн. Оскільки транспортний засіб «КІА Сеrato», д.н.з. НОМЕР_4, був застрахований за договором добровільного страхування транспортних засобів №06-R/01-044-00483 від 28.07.2009 року в ТДВ СК «Альфа-Гарант», останнім було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 14332,00 грн. ТДВ СК «Альфа-Гарант» стало відомо, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована відповідно до Полісу № ВС/5430108 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «СК «Альфа-Страхування». Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.02.2013 року по справі №910/26051 за позовом ТДВ СК «Альфа-Гарант» до ПрАТ СК «Альфа-Страхування» було встановлено, що справедливий розмір страхового відшкодування за Полісом № ВС/5430108 становить 11492,41 грн. ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» було сплачено на рахунок ТДВ СК «Альфа-Гарант» 11492,41 грн. страхового відшкодування стосовно страхового випадку, який стався 17.01.2010 року. Різниця між фактично нанесеною шкодою та розміром виплаченого страхового відшкодування становить 14 332,00 грн. - 11 492,41 грн. = 2 839,59 грн. Отже, ОСОБА_3 зобов'язаний відшкодувати ТДВ СК «Альфа-Гарант» різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 2839,59 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи тим, що рішення незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.01.2010 року в 12 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Братиславській, 26 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а автомобіль НОМЕР_2, викинуло на сніговий намет.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2010 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 340 грн. на користь держави.

28.07.2009 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_6 було укладено договір добровільного страхування №06-VR/01-044-00483 наземного транспорту КІА Сеrato д.н.з. НОМЕР_4.

ЗгідноАкту виконаних робіт №ГЕ-0000028 від 04.03.2010 року ФОП ОСОБА_5, розмір збитків, які поніс потерпілий для відновлення свого порушеного права, становить 14 332,00 грн.

Оскільки транспортний засіб КІА Сеrato д.н.з. НОМЕР_4 був застрахований по договору добровільного страхування транспортних засобів №06-R/01-044-00483 від 28.07.2009 року в ТДВ СК «Альфа-Гарант», останнім було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 14332,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована відповідно до Полісу № ВС/5430108 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «СК «Альфа-Страхування».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.02.2013 року по справі № 910/26051 за позовом ТДВ СК «Альфа-Гарант» до ПрАТ СК «Альфа-Страхування» було встановлено, що справедливий розмір страхового відшкодування за Полісом № ВС/5430108 становить 11 492,41 грн.

ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» було сплачено на рахунок ТДВ СК «Альфа-Гарант» 11 492,41 грн. страхового відшкодування стосовно страхового випадку, який стався 17.01.2010 року, що підтверджується платіжними дорученнями.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено , що розмір фактично виплаченого страхового відшкодування перевищує ліміт відповідальності страховика.

Відповідно до ст.. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до ст.. 993 ЦК України та ст.. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, наступає обов'язок виплатити відшкодування шкоди лише в разі перевищення розміру завданої шкоди страхового ліміту .

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_7 страховий ліміт становить 25 500 грн., тобто розмір сплаченого страхового відшкодування не перевищує розмір страхового суми, передбаченої полісом.

Як вбачається із рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2013 року ( а.с.40) судом було зменшено суму, що підлягає відшкодуванню, на розмір ПДВ, оскільки позивачем не надано доказів того, що особа, яка здійснила ремонт пошкодженого автомобіля є платником податку на додану вартість.

Таких доказів не надано позивачем і в судовому засіданні при розгляді даної справи, а тому підстав для стягнення суми ПДВ з відповідача у суду немає.

Крім того, відповідно до п 27.Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1.03.2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»:

При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.

Із матеріалів справи вбачається, що страховий випадок стався 17.01.2010 року, до суду позивач звернувся лише у вересні 2016 року, тобто з пропуском строку на право вимоги.

Навіть з моменту ухвалення рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2013 року до моменту звернення до суду із цим позовом пройшло більше трьох років, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються вищевикладеними обставинами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Гнатюк Софії Вікторівни відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 9 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :