Справа № 2-723/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі :

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарях: Продан М.В., Слепусі О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Київська міська рада, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності, в якому просила встановити факт, що ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, постійно проживала із спадкодавцем, та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що її двоюрідна тітка ОСОБА_7 постійно проживала з ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, та була зареєстрована в АДРЕСА_5.

Після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_7 фактично прийняла спадщину, однак не отримувала свідоцтво про право на спадщину.

Після смерті ОСОБА_7 позивач як спадкоємиця за законом, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки квартира не зареєстрована на ОСОБА_7, а тому змушена звернутися з позовом до суду.

Ухвалою суду від 23 березня 2016 року як третю особу у справі було залучено Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ухвалою суду від 21 квітня 2016 року як третіх осіб у справі було залучено - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Ухвалою суду від 28 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності (а.с.а.с. 39-40 Том 3).

Позивач ОСОБА_3 просить встановити факт, що вона є двоюрідною племінницею (донькою ОСОБА_10, яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_7) спадкодавця ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7, та визнати за позивачем, ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом право власності на ? частину житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_3 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_7 Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

ОСОБА_7 була двоюрідною сестрою її матері ОСОБА_10.

Позивач зазначає, що у встановлений законом строк вона звернулася до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Окрім неї, з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1, яка також являється двоюрідною племінницею спадкодавця ОСОБА_7 та також належить до п'ятої черги спадкоємців за законом. Інших спадкоємців немає.

Враховуючи те, що відомості про народження двох рідних братів ОСОБА_11 та ОСОБА_12, а також відомості про одруження та народження ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в архівних установах не збереглися, вона не має можливості довести факт споріднення двоюрідних сестер ОСОБА_7 та ОСОБА_10, що, в свою чергу, не дає можливості позивачу довести факт її споріднення третього ступеню зі спадкодавцем ОСОБА_7, що змусило її звернутися з позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.а.с. 175-178 Том 1), у задоволенні позову ОСОБА_3 просив відмовити.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти позову ОСОБА_1 та просила задовольнити позов ОСОБА_3

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, представник Київської міської ради суду подав письмові пояснення з проханням відмовити ОСОБА_1 в позовній вимозі про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_7 на час відкриття спадщини з померлим чоловіком ОСОБА_8, в іншій частині вимог про визнання права власності просив прийняти рішення згідно чинного законодавства, на підставі поданих сторонами доказів, та розглянути справу у відсутності представника Київської міської ради.

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, суду подавала клопотання з проханням розглянути справу на розсуд суду без участі представника Головного територіального управління юстиції у м. Києві за наявними документами та доказами і ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, пояснення представника позивача ОСОБА_9, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а позов ОСОБА_3 - задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 17 червня 2013 року (а.с. 12 Том 1).

Єдиним спадкоємцем ОСОБА_8 була його дружина ОСОБА_7 що підтверджується даними спадкової справи (а.с.а.с. 17-97 Том 1).

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

За заявленими вимогами ОСОБА_1, серед іншого, просить встановити факт, що ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, постійно проживала зі спадкодавцем.

Суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення факту, що ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, постійно проживала із спадкодавцем, не підлягають задоволенню, так як існують докази того, що вищезазначені особи були зареєстровані за однією адресою.

Так, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_7 яка прийняла спадщину як спадкоємець, на час відкриття спадщини проживала постійно зі спадкодавцем, була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 по день смерті, що підтверджується довідкою ОСББ «Восход-2» від 16.04.2015 року, довідками ОСББ «Восход-2» форми №3 від 01.08.2013 року та від 24.11.2014 року та від 24.10.2013 року про забезпечення житловою площею та комунальними послугами (а.с.а.с. 15, 16, 17 Том 1).

Отже, позовна вимога ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту проживання ОСОБА_7 на час відкриття спадщини з померлим чоловіком ОСОБА_8 є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_7 що підтверджується копією актового запису про смерть № 21747 від 21.12.2014 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 5 від 14.04.2015 року (а.с. 14 Том 1, а.с. 5 Том 2).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка складається з житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи судом встановлено, що у встановлений законом строк до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті померлої ОСОБА_7 звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Постановою державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Майданника І.В. від 02 липня 2015 року, було відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а у спадкоємиці відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, спадкоємиця не підтвердила факт родинних відносин (а.с. 21 Том 1).

Постановою державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Майданника І.В. від 30 липня 2015 року, було відмовлено ОСОБА_3 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємиця не може підтвердити свої родинні відносини з померлою, а також згідно п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а у спадкоємиці відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 13 Том 2).

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За нормою ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року, встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, є двоюрідною племінницею померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 (а.с.а.с. 18-20 Том 1).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, згідно ст. 1265 ЦК України, ОСОБА_1 має право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 в порядку п'ятої черги.

Судом з'ясовано, що встановлення факту родинних відносин необхідне позивачу ОСОБА_3 для оформлення своїх спадкових прав на майно спадкодавця.

Факт родинних зв'язків між позивачем ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_7, а також факт споріднення двоюрідних сестер ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підтверджується даними свідоцтв про народження, даними архівних книг, свідоцтв про одруження, з яких видно, що ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище ОСОБА_14), яка була матір'ю позивача, народилася в с. Ставище Попільнянського району Житомирської області. ОСОБА_11 (батько ОСОБА_10) та ОСОБА_12 (батько ОСОБА_7.) були рідними братами (а.с.а.с. 6, 7, 8, 106, 173-175, 179-181, 182 Том 2).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_19, допитана в судовому засіданні, не спростувала факт споріднення двоюрідних сестер ОСОБА_14 та ОСОБА_13 та факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_7

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тому, суд вважає за можливе встановити факт, що ОСОБА_3 є двоюрідною племінницею померлої ОСОБА_7

Згідно ст. 1265 ЦК України, ОСОБА_3 має право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 в порядку п'ятої черги.

Інших спадкоємців немає, що підтверджується матеріалами спадкових справ (а.с.а.с. 17-163 Том 1, а.с.а.с 31-86 Том 2).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

За життя ОСОБА_7 не здійснила державної реєстрації речового права на успадковане після смерті чоловіка нерухоме майно, як того вимагає закон, та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.

Згідно із ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до п. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_7 спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_8 прийняла фактично, але за життя вона не встигла отримати свідоцтво про спадщину та зареєструвати спадкове майно на своє ім'я, суд вважає, що позивачі обґрунтовано звернулися до суду з вимогами про визнання права власності.

Оскільки позивачі є спадкоємцями п'ятої черги і обоє мають право на спадкування за законом, то за ними потрібно визнати право власності по ? частині квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а ОСОБА_3 - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 316, 321, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1265, 1267, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 59-61, 212, 213-215, 256 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7

У решті позовних вимог - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Київська міська рада, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, є двоюрідною племінницею ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн