У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Банк «Кредит Дніпро» про стягнення курсової різниці за договором банківського вкладу, 3 % річних та процентів за користування банківським вкладом,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2014 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року, з відповідача на її користь стягнуто 1 510 312 грн, а саме: банківський вклад за договором банківського строкового вкладу «Універсальний» від 12 вересня 2012 року № 8703 у розмірі 5 тис. євро, що еквівалентно 81 950 грн та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 4 600 грн; банківський вклад за договором банківського строкового вкладу «В десятку» від 14 січня 2013 року № 4442 у розмірі 80 тис. доларів США, що еквівалентно 1 036 тис. грн та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 53 820 грн; банківський вклад за договором банківського строкового вкладу «В десятку» віл 11 вересня 2013 року № 6321 у розмірі 25 тис. доларів США, що еквівалентно 323 750 грн та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 10 192 грн.

За вищевказаним рішенням було відкрито виконавче провадження, але грошовий борг був перерахований позивачу відповідачем лише 03 березня 2015 року, що підтверджується випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16 березня 2015 року № 1727251.

З огляду на те, що з моменту набуття судовим рішенням законної сили та до моменту фактичної виплати грошової суми пройшло чотири місяці, а банківський курс євро та долара США по відношенню до гривні значно збільшився, а також виходячи з того, що банківський вклад був здійснений позивачем в іноземній валюті, а повернення відбулося в гривні, позивач просив стягнути з відповідача: за договором банківського строкового вкладу «Універсальний» від 12 вересня 2012 року № 8703 реальні збитки у вигляді курсової різниці у сумі 2 059,16 євро, що еквівалентно 57 380,87 грн, 3 % річних у сумі 51,37 євро, що еквівалентно 1 431,48 грн та процентів за користування банківським вкладом у сумі 746,03 євро, що еквівалентно 20 788,98 грн; за договором банківського строкового вкладу «В десятку» від 14 січня 2013 року № 4442 реальні збитки у вигляді курсової різниці у сумі 38 260,58 доларів США, що еквівалентно 949 652,77 грн, 3 % річних у сумі 821,92 доларів США, що еквівалентно 20 400,60 грн та процентів за користування банківським вкладом у сумі 14 334,25 доларів США, що еквівалентно 355 785,51 грн; за договором банківського строкового вкладу «В десятку» від 11 вересня 2013 року № 6321 реальні збитки у вигляді курсової різниці у сумі 11 956,43 доларів США, що еквівалентно 296 766,46 грн, 3 % річних 256,85 доларів США, що еквівалентно 6 375,19 грн та процентів за користування банківським вкладом у сумі 2 835,62 доларів США, що еквівалентно 70 381,95 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Кредит Дніпро» на користь ОСОБА_2 загальну суму грошових коштів в розмірі 691 495,97 грн, а саме:

за договором банківського строкового вкладу «Універсальний» від 12 вересня 2012 року № 8703 курсову різницю у розмірі 11 450 грн, 3 % річних - 12,33 євро, проценти за користування банківським вкладом - 746,03 євро, що в загальному розмірі становить 758,36 євро та еквівалентно 21 177,20 грн, а всього 32 627,20 грн;

за договором банківського строкового вкладу «В десятку» від 14 січня 2013 року № 4442 курсову різницю в розмірі 161 520 грн, 3 % річних - 197,26 доларів США, проценти за користування банківським вкладом - 14 334,25 доларів США, що в загальному розмірі становить 14 531,51 доларів США та еквівалентно 372 587,92 грн, а всього 534 107,92 грн;

за договором банківського строкового вкладу «В десятку» від 11 вересня 2013 року № 6321 курсову різницю в розмірі 50 475 грн, 3 % річних - 61,64 доларів США, проценти за користування банківським вкладом - 2 835,62 доларів США, в загальному розмірі становить 2 897,26 доларів США та еквівалентно 74 285,85 грн, а всього 124 760,85 грн.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Кредит Дніпро» на користь ОСОБА_2:

- за договором банківського строкового вкладу «Універсальний» від 12 вересня 2012 року № 8703 3 % річних у розмірі 1 431,48 грн (що еквівалентно 51,37 євро), проценти за користування банківським вкладом - 510 євро;

- за договором банківського строкового вкладу «В десятку» від 14 січня 2013 року № 4442 3% річних у розмірі 20 400,60 грн (що еквівалентно 821,92 доларів США), проценти за користування банківським вкладом - 8 454 доларів США;

- за договором банківського строкового вкладу «В десятку» від 11 вересня 2013 року № 6321 3 % річних в розмірі 6 375,19 грн (що еквівалентно 256,85 доларів США), проценти за користування банківським вкладом - 472,50 доларів США.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що позивач грошові кошти (суми вкладів) отримала в національній валюті та не наполягала щодо їх отримання згідно з рішенням суду і змістом договорів у валюті вкладу.

Згідно зі ст.ст. 1058, 1059, 1061, 1073, 1075 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі та порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта, або порушення банком розпорядження клієнт перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зараховувати відповідну суму на рахунок клієнта або неналежного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищення або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст.ст. 611, 623 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача реальних збитків у вигляді курсової різниці за договорами банківських вкладів оскільки, відповідно до положень ст. 22 ЦК України для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: порушення зобов'язання збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Як встановлено, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2014 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року, виконано в повному обсязі. А тому, заявлена до стягнення сума збитків, яка виникла в результаті девальвації національної валюти-гривні, не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. До того ж судовим рішенням стягнуто суми вкладів саме у валюті вкладів, які позивачкою отримані в національній валюті, яка не наполягала щодо їх отримання у валюті вкладів, згідно з рішенням суду і змістом договорів.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних апеляційний суд, відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 539, ст.ст. 625, 627, 629 та ч. 2 ст. 1060 ЦК України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, що затверджена постановою Правління Національного банку України 12 листопада 2003 року № 492, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (з наступними змінами та доповненнями), Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 03 грудня 2003 року № 516 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем було порушено зобов'язання щодо видачі вкладів позивача, які не було видано навіть після набрання рішення суду про їх стягнення.

При цьому, 3 % річних підлягають стягненню в національній валюті гривні, оскільки положенням ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету КМУ від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості та стягнення відсотків за користування валютним вкладом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення 3 % на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно пунктів 2.4 договорів, укладених між сторонами, проценти на суму вкладу нараховуються від дня, наступного за днем зарахування грошової суми на вкладний рахунок, до дня, який передує даті повернення вкладу вкладнику.

Крім того, нарахування процентів за користування банківськими вкладами здійснюється до 29 жовтня 2014 року (по дату набрання рішенням суду про розірвання договорів законної сили).

Також, відповідно до п. 4 ст. 1060 ЦК України, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин, договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету КМУ від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», умови договорів та межі заявлених позовних вимог, суми процентів за користування валютним вкладом підлягають стягненню у валюті вкладу.

Отже, розглядаючи спір апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Банк «Кредит Дніпро» про стягнення курсової різниці за договором банківського вкладу, 3 % річних та процентів за користування банківським вкладом.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов