Справа № 161/8393/17
Провадження № 4-с/161/149/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гринь О.М.

при секретарі Муригіній А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії заступника начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулось в суд зі скаргою на дії заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1

Скаргу обґрунтовує тим, що 05 грудня 2008 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області задоволено позовні вимоги АТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 9021,40 грн. На адресу Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області направлено заяву про примусове виконання рішення про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості. 15 травня 2017 року на адресу АТ «Брокбізнесбанк» надійшла постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 27 квітня 2017 року з оригіналом виконавчого листа №2-6613/08. В постанові вказано, що при виконанні виконавчого документа вжиті заходи щодо виявлення належного боржнику на праві власності, або на яке згідно закону можливо звернути стягнення згідно відповідей органів, які реєструють право власності на майно, виявилися безрезультатними. Згідно відповідей ДФС та ПФУ боржник не має відкритих рахунків в установах банків, доходів не утримує, на обліку в УПФУ не перебуває. Також зазначено, що стягувачу не надходило жодних документів про хід виконавчого провадження, в тому числі, і постанова про відкриття виконавчого провадження, що позбавило доступу до ЄДРВП. Стягувач зацікавлений у виконанні виконавчого документу. А тому, дії державного виконавця є такими, що порушують права та інтереси стягувача. Просить визнати дії заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 щодо примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області в справі №2-6613 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Брокбізнесбанк» заборгованості в розмірі 9021,40 грн. незаконними; скасувати постанову заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві №24687560 від 27 квітня 2017 року; зобовязати заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області в справі №2-6613 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Брокбізнесбанк» заборгованості в розмірі 9021,40 грн.; зобовязати заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 направляти на адресу АТ «Брокбізнесбанк» копії всіх документів по вчинених діях, передбачених чинним законодавством.

Представник скаржника у судове засідання не зявився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заступник начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на виконанні Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області перебував виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 05 грудня 2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Брокбізнесбанк» заборгованості в розмірі 9021,40 грн.(а.с.5).

Виконавче провадження № 24687560 щодо боржника ОСОБА_2 відновлено постановою заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2016 року, якою визнано незаконною постанову заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області від 29 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.24).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З досліджених в судовому засіданні завірених копій матеріалів виконавчого провадження №24687560 встановлено, що з метою виявлення належного боржнику майна, державним виконавцем було направлено ряд запитів до різних органів та установ.

27 квітня 2017 року постановою заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 виконавчий документ №2-6613, виданий 05 грудня 2008 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Брокбізнесбанк» заборгованості був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю у боржника майна (а.с.5).

Даною постановою встановлено, що при виконанні виконавчого документа вжитих заходів щодо виявлення майна належного боржнику на праві власності, або майно на яке згідно закону можливо звернути стягнення та згідно відповідей органів, які реєструють право власності на майно, виявилися безрезультатними. Згідно відповідей ДФС та ПФУ боржник не має відкритих рахунків в установах банків, доходів не утримує, на обліку в УПФУ не перебуває (а.с.5).

Згідно копії акту державного виконавця (а.с.45) встановлено, що при виїзді за адресою місця реєстрації боржника, майно, належного йому на праві власності та на яке згідно закону можливо звернути стягнення відсутнє. Однак, з даного акту не зрозуміло яким чином державний виконавець здійснював перевірку майнового стану боржника за вказаною адресою, оскільки такі дані в акті не зазначені.

В той же час, Законом України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право звертатися до суду із поданням про розшук боржника чи примусове проникнення до його житла чи іншого володіння боржника з метою виявлення майна, на яке може бути звернуто стягнення. За наявності даних у виконавця про відсутність майна у боржника, наявної у нього значної суми боргу, відсутності будь-яких погашень боргу, - вказані виконавчі дії та інші дії виконавцем не проводилися. У виконавчому провадженні відсутні дані про те, чи викликався боржник для надання пояснень з приводу невиконання рішення суду, що могло бути доказом ухилення боржника від виконання судового рішення і підставою для звернення до суду із відповідним поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що сторони виконавчого провадження у період між відновленням виконавчого провадження та поверненням виконавчого документа стягувачу були повідомленні про хід його виконання.

Наведені в сукупності обставини свідчать про те, що за наявності наданого Законом України «Про виконавче провадження» широкого переліку повноважень в процесі виконання судового рішення, державним виконавцем дії, необхідні для своєчасного і в повному обсязі його виконання, не були здійснені, що не давало йому підстав для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на вищезазначене, скарга в частині визнання незаконними дій заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві №24687560 від 27 квітня 2017 року та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27 квітня 2017 року, - підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження » суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою ДВС.

Аналогічні розяснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно якого, виходячи зі змісту статті 387ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

В звязку з викладеним, вимоги заявника про зобовязання державного виконавця вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення та зобовязання направляти на адресу АТ «Брокбізнесбанк» копії всіх документів по вчинених діях, передбачених чинним законодавством, задоволенню не підлягає, оскільки це є виключно компетенцією державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 386-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконними дії заступника начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві №24687560 від 27 квітня 2017 року.

Скасувати постанову заступника начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві №24687560 від 27 квітня 2017 року.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.