Справа № 465/4422/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/2803/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» в особі Львівської філії Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов»язання,-

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року представник позивача звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» в особі Львівської філії Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов'язання. Позов мотивував тим, що рішенням Франківського районного суду м.Львова (суддя Гулієва М.І.) від 31 липня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_4 до ПАТ АСК «Інго Україна», ОСОБА_5 про виплату страхового відшкодування та стягнуто з ПАТ АСК «Інго Україна» в користь ОСОБА_4 81717, 55 страхового відшкодування, 3% річних в сумі 7660, 00 грн., 16588, 72 грн. інфляційних, 8171, 75 грн. пені та 738, 67 грн. сплаченого судового збору, а всього 116559, 69 грн. Дане рішення оскаржувалось та 08 грудня 2015 року набрало законної сили. Вищезазначеним рішенням Франіквського районного суду м.Львова від 31 липня 2015 року стягнуто з ПАТ «АСК «Інго Україна» суму боргу з врахуванням індексу інфляції у розмірі 16 588, 72 грн. та трьох процентів річних у розмірі - 7660, 00 грн. від простроченої суми за період з 20 вересня 2011 року по 04 грудня 2014 року. Згідно листа Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва від 29.06.2016 року боржником, а саме ПАТ «АСК «Інго Україна», суму боргу в повному обсязі сплачено на депозитний рахунок відділу, 18 березня 2016 року. Сума боргу в повному обсязі перерахована на рахунок представника стягувача за довіреністю відповідно до платіжного доручення №616 від 26.05.2016 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» в особі Львівської філії Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов»язання - задоволено.

Вирішено:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (, адреса м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33) на користь ОСОБА_4 (адреса АДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1) суму трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 05 грудня 2014 року по 18 березня 2016 року у розмірі - 3 151(три тисячі сто п'ятдесят одну) грн. 68 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (, адреса м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33) на користь ОСОБА_4 (адреса АДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1) 34403 (тридцять чотири тисячі чотириста три) грн. 05 коп. інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 05 грудня 2014 року по 18 березня 2016 року.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року оскаржив відповідач Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що на час розгляду справи, відповідач ПрАТ АСК «Інго Україна» відшкодував збитки позивачу за шкоду, завдану третьою особою ОСОБА_5 внаслідок ДТП, а також відшкодував позивачу штрафні санкції у розмірі 10% пені від суми збитку, інфляційні та 3% річних відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 31 липня 2015 року. Звертає увагу на те, що нарахування процентів та інфляційних на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Вважає, що дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв»язку із завданням шкоди. При постановленні оскаржуваного рішення судом не взято до уваги те, що між сторонами вже був раніше розглянутий спір у судовому порядку, постановлено рішення, яке набрало законної сили, яким вирішено питання відшкодування шкоди, штрафних санкцій інфляційних та річних відсотків.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 31 липня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_4 до ПАТ АСК «Інго Україна», ОСОБА_5 про виплату страхового відшкодування та стягнуто з ПАТ АСК «Інго Україна» в користь ОСОБА_4 81717, 55 страхового відшкодування, 3% річних в сумі 7660, 00 грн., 16588, 72 грн. інфляційних та 8171, 75 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 20 вересня 2011 року по 04 грудня 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 31.07.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 квітня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ АСК «Інго Україна» відхилено. Рішення Франківського районного суду м.Львова від 31 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року залишено без змін.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 31 липня 2015 року встановлено, що 05.06.2011 року по вул. Ген. Чупринки-Рудницького у м.Львові ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_2, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», чим порушив п.2.1 (Дод.1) Правил Дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі.

Вказане стверджено матеріалами адміністративної справи Пустомитівського районного суду Львівської області №3-1082/11, з якої вбачається, що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.06.2011р. ОСОБА_5 визнано винним за ст.124 КпАП України та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп.

Встановлено й те, що цивільно - правова відповідальність відповідача ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ АСК «Інго Україна», що вбачається з полісу №АА/4131395 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 25.05.11 р. до 24.05.12 р., з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого в сумі 50 000 грн. та франшизою в розмірі 510 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 в період ДТП була застрахована, страхова компанія визнала дану подію страховим випадком та на підставі розрахунку розміру страхового відшкодування виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 2466,70 грн. за винятком встановленого договором розміру франшизи в сумі 510 грн.

Оскільки ПрАТ «АСК «Інго Україна» добровільно виплачено ОСОБА_4 лише 2466,70 грн., рішенням Франківського районного суду м. Львова від 31 липня 2015 року вирішено стягнути з ПАТ АСК «Інго Україна» в користь ОСОБА_4 81717, 55 страхового відшкодування, 3% річних в сумі 7660, 00 грн., 16588, 72 грн. інфляційних та 8171, 75 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 20 вересня 2011 року по 04 грудня 2014 року.

Згідно листа Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва від 29 червня 2016 року боржником, а саме ПрАТ «АСК «Інго Україна», суму боргу в повному обсязі сплачено на депозитний рахунок відділу 18 березня 2016 року та в повному обсязі перераховано на рахунок представника стягувача за довіреністю відповідно до платіжного доручення №616 від 26 травня 2016 року.

Позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦПК України 3 % річних та інфляційні витрати за період з 05 грудня 2014 року по 18 березня 2016 року, тобто з дня, наступного після ухвалення рішення по день фактичного виконання грошового зобов'язання. Згідно з розрахунком, поданим позивачем, який судом першої інстанції перевірено та визнано правильним, такі становлять 3 % річних - 3151, 68 грн., інфляційні втрати - 34403,05 грн.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами ст. 599 ЦПК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності, за невиконнання грошового зобов'язання та не позбавляє права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, виникли з договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є грошовими, оскільки відповідно до приписів ст. 16 Закону № 85/96-ВР в разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі, і тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 625 ЦК України.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується із правовою позицією Верховного суду України у справі № 6-927цс16 від 01 червня 2016 року,

Відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов»язковим для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

А відтак, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають до задоволення в повному обсязі, оскільки Приватне акціонерне товариство «АСК «Інго Україна» прострочило виконання грошового зобов'язання, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути суму трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 05 грудня 2014 року по 18 березня 2016 року у розмірі 3151,68 грн. та інфляційні втрати за час прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 05 грудня 2014 року по 18 березня 2016 року у розмірі 34403.05 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» - відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.