АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1134/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Васильківська Т.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівЮвшина В. І., Пономаренка В. В.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 16 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5 500 грн. із терміном повернення, зазначеним в платіжній картці, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості. Однак, ОСОБА_6 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує у зв'язку з чим утворилася заборгованість перед банком.

Просив стягнути з ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 18 122,45 грн. за кредитним договором від 16 лютого 2007 року, яка складається з: 4482,41 грн. заборгованість за кредитом; 10336,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1964,20 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 839,16 грн. штрафу (процентна складова).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2015 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2015 року скасовано. Позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2015, 96 грн. боргу за кредитним договором від 16 лютого 2007 року та судові витрати 365,40 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 200 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2015 року, скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 понесені нею судові витрати у розмірі 3888,52 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин справи, що мають значення для її вирішення, просив скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року та ухвалити нове, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доводи сторін, які з»явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення виходячи із наступного.

Ст. 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення, що переглядається відповідає визначеним критеріям та вимогам.

Судом встановлено, що 16 лютого 2007 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, у відповідності до якого остання отримала кредит у розмірі 5 500 грн. на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником за всіма правами та обов'язками ЗАТ КБ «ПриватБанк», згідно рішення Загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року.

Відповідно до п.9.12 умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання (т.1 а.с.21).

Свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі ОСОБА_6 не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість у розмірі 18 122,45 грн., яка згідно з наданого розрахунку складається з: 4482,41 грн. заборгованість за кредитом; 10336,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1964,20 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 839,16 грн. штрафу (процентна складова).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Тобто, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення не має.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Враховуючи, що позивач не довів свого твердження про те, що строк дії платіжної картки виданої відповідачу, закінчується у березні 2015 року, то суд встановлюючи цю обставину виходить із типових умов та правил надання банківських послуг, відповідно до п.9.12 яких (т.1 а.с.21) договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Враховуючи, що судом достовірно встановлено дату підписання договору - 16 лютого 2007 року, то згідно наданих позивачем «умов та правил» (т.1 а.с. 13-24) відповідний договір діяв до 16 лютого 2008 року.

Приймаючи до уваги певні пункти умов і правил надання банківських послуг, судом враховано, що відповіді умови містять лише підписи представника позивача, проте не містять підпису ОСОБА_6. За таких обставин відповідні умови сприймаються судом, як такі, що містять у собі обов'язки банку, перед клієнтами, в тому числі і перед відповідачем, проте такі умови не визнаються судом як такі, що належать саме до кредитного договору від 16 лютого 2007 року. Іншого договору та заяви ОСОБА_6 на списання коштів з її картки на погашення заборгованості, матеріали справи не містять.

Також в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_6 на списання з її картки коштів на списання кредиту.

А списання Банком коштів з рахунку відповідачки у вересні 2013 року не може бути розцінено як факт визнання та погашення відповідачкою боргу.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України) (правова позиція у справі №6-127цс14).

Суд першої інстанції вірно вказав, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у договорі з відповідачем було здійснено пролонгацію, оскільки пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, проте, позивачем не надано доказів того, що після закінчення строку дії договору банк видавав боржнику грошові кошти так само як і нову платіжну картку, а боржник своїх зобов'язань за договором від 16 лютого 2007 року не виконала.

Термін дії картки №798193 закінчується в лютому 2008 року, отже і період, з якого необхідно обчислювати початок перебігу строку позовної давності, рахується з моменту закінчення дії картки, тобто з лютого 2008 року.

Твердження апелянта про вчинення відповідачкою дій, які свідчать про визнання нею боргу та відповідно про переривання строку позовної давності в липні, вересні та грудні 2013 року, а саме сплата нею боргу в сумах відповідно 44. 88 грн., 1071, 17 грн., та 124, 71 грн. колегія суддів не може прийняти до уваги виходячи із того, що особисто позивачкою такі дії не вчинялись. Списання коштів Банком провадилось при відсутності заяви відповідачки на вчинення даних дій та поза межами строку позовної давності, оскільки останній платіж відповідачкою був вчинений виходячи із наданого розрахунку Банком в серпні 2009 року.

Крім того, із наданого Банком розрахунку заборгованості /а.с. 89-95 т.1/ в графі погашення заборгованості надходження суми в рахунок погашення заборгованості в липні 2013 року взагалі відсутнє /а.с. 94 т. 1/, тобто не відбувалося.

Що стосується списання коштів в сумі 1071 гривня 17 копійок у вересні 2013 року, то воно також фактично не відбулося, оскільки згідно руху коштів по основній картці відповідачки /зарплатна картка/, після надходження на рахунок 10.09.2013 року заробітної плати в сумі 2 142 гривні 33 копійки /до цього кошти на картці були відсутні/ 11.09.2013 року через банкомат було знято з рахунку 2 140 гривень. Кошти в сумі 1 071 гривня 17 копійок з картки ***0482 на картковий рахунок ****5218 не могли бути перераховані, оскільки були відсутні на рахунку. Тобто фактичного перерахування даних коштів не відбулося, а сума 1 068 гривень 84 копійки на даному була поставлена в мінус /а.с. 110 т.1/.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим на зібраних по справі доказах, які надали суду сторони. Відповідає вимогам матеріального і процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд дав їм належну оцінку і вони не дають підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :