дата документу :
Провадження №2/359/1785/2017
Справа №359/4140/17
УХВАЛА
25 травня 2017 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавський В.В., розглянувши заяву представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 , Київського квартирно-експлуатаційного управління, третя особа: Міністерство оборони про визнання незаконними дій житлової комісії, скасування протоколу засідання житлової комісії та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
Наприкінці травня 2017 року представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовують тим, що наразі порушено права ОСОБА_3 на забезпечення жилим приміщенням для постійного проживання, шляхом прийняття житловою комісією військової частини НОМЕР_1 рішення про зняття позивача з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, оформленого протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №6 від 28 квітня 2017 року у зв`язку з чим конституційні права і охоронювані інтереси позивача потребують судового захисту. Враховуючи те, що ОСОБА_3 виключено з черги на отримання житла, а житло надання якого йому було погоджено 30 січня 2017 року, так і не було надано. В подальшому є ймовірність, що житлова комісія військової частини НОМЕР_1 буде продовжувати неправомірні дії, а саме погодить надання цього житла іншим наступним у черзі особам, з підстави виключення позивача з цієї черги. У зв`язку з цим представники позивачів просять заборонити житловій комісії військової частини НОМЕР_1 приймати рішення про погодження надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити житловій комісії військової частини НОМЕР_1 передавати до Київського квартирно-експлуатаційного управління список розподілу житла для постійного проживання щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у державній власності в особі Міністерства оборони України.
Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеного в п.4 інформаційного листа №10-72/0/4-13 від 16 січня 2013 року, питання про забезпечення позову вирішується суддею одноособово без проведення судового засідання. Зазначення в частині першій статті 153 ЦПК України про розгляд заяви про забезпечення позову судом (а не суддею) не є свідченням того, що суддя не має права на вжиття забезпечення позову одноособово без проведення судового засідання. Слід враховувати, що законодавець в зазначеній статті вжив термін «суд» як державна інституція і в різних нор-мах ЦПК України використовує терміни і «суддя», і «суд». Крім того, згідно зі статтею 18 ЦПК України суддя діє від імені суду.
Дослідивши заяву про забезпечення позову та приєднані до неї докази, суддя дійшов до наступних висновків.
Встановлено, що ОСОБА_3 пред`явив позов до Бориспільського міськрайонного суду Київської області про визнання незаконними дій житлової комісії, скасування протоколу засідання житлової комісії та зобов`язання вчинити дії, яким просить: визнати незаконними дії житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 щодо зняття його з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов серед військовослужбовців Бориспільського гарнізону; визнати незаконним протокол засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 28 квітня 2017 року №6 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_3 в Бориспільському гарнізоні; скасувати протокол засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 28 квітня 2017 року №6 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_3 в Бориспільському гарнізоні; зобов`язати житлову комісію ВЧ НОМЕР_1 поновити ОСОБА_3 на квартирному обліку військовослужбовців Бориспільського гарнізону №35 в загальному списку черги на отримання житла та №5 в списку осіб, які мають право на першочергове отримання житла; зобов`язати житлову комісію ВЧ НОМЕР_1 передати до Київського квартирно-експлуатаційного управління список розподілу житлової комісії на ОСОБА_3 щодо надання йому та членам його сім`ї квартири за адресою: АДРЕСА_1 для постійного проживання; зобовязати Київське квартирно-експлуатаційне управління передати начальнику Бориспільського гарнізону командиру ВЧ НОМЕР_1 для затвердження список розподілу житлової площі на ОСОБА_3 щодо надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати начальника Бориспільського гарнізону командира ВЧ НОМЕР_1 затвердити список розподілу житлової площі на ОСОБА_3 щодо надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати начальника Бориспільського гарнізону командира ВЧ НОМЕР_1 передати список розподілу житлової площі на ОСОБА_3 щодо надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 з необхідними документами до виконавчого комітету Бориспільської міської ради для оформлення ордеру для вселення.
У відповідності до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно з положенням п.1 та п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до вимог ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Крім цього, з роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п.20 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).
Водночас, суд вважає, що запропонований представниками позивача спосіб забезпечення позову не відповідає заявленим позовним вимогам.

Оскільки, представниками позивача не обґрунтовано та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення в частині визнання незаконними дій та рішення житлової комісії, в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_3 та зобов`язання житлової комісії поновити ОСОБА_3 на квартирному обліку.

Крім цього, положення Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає порядку виконання рішення суду про визнання незаконним рішення та скасування протоколу житлової комісії.
Таким чином, в заяві про забезпечення позову представники позивача не зазначили жодного доказу на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду. Тому відсутня реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З огляду на ці обставини суддя вважає, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст.151, п.1 та п.2 ч.1 ст.152, ч.1 ст.153, п.1 ч.1 ст.208, ч.4-ч.6 ст.209, ст.210 ЦПК України, суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 5 днів після її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: підпис
З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський