Дата документу 10.05.2017
ЄУ № 420/201/17
Провадження №2/420/194/17
10 травня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі головуючого судді Стеценко О.С.
за участю секретаря Рожкової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька,
Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом (уточненим 27.03.2017), в якому просить надати їй дозвіл на періодичні тимчасові виїзди в її супроводі малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з неконтрольованої українською владою території через лінію зіткнення, а саме з міста Боково-Хрустальне міста Хрустальний (м. Вахрушеве, м. Красний Луч) Луганської області до контрольованої українською владою території, а також з контрольованої українською владою території через лінію зіткнення, а саме з контрольованої українською владою території до міста Боково-Хрустальне міста Хрустальний (м. Вахрушеве, м. Красний Луч) Луганської області, та за межі України до країн: Російська Федерація, Білорусь, Польща, Туреччина, Єгипет без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення дитиною 16-річного віку; надати дозвіл їй або її офіційному представнику, без згоди батька дитини ОСОБА_2 оформлювати документи для періодичного тимчасового виїзду малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері за межі України до країн: Російська Федерація, Білорусь, Польща, Туреччина, Єгипет до досягнення дитиною 16-річного віку.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 26.07.2008 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Останні декілька років вони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, фактичне місце проживання чоловіка на сьогоднішній день їй остаточно невідомо, засоби зв'язку з ним відсутні. Позовна заява про розірвання шлюбу також знаходиться в провадженні суду. Від шлюбу вони мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Позивач зазначила, що на контакт з питання надання дозволу на виїзд дитини відповідач не йде, а тому вона вважає, що він чинить їй опір та не надає відповідний дозвіл на періодичні виїзди дитини з метою участі у спортивних змаганнях (дочка гравець з бейсболу, член Федерації бейсболу та софтболу України), а також її фізичного, морального та духовного розвитку, психологічного відновлення, оздоровлення, відпочинку та збільшення її кругозору. Вважає, що у зв'язку з цим у дитини порушені права вільного пересування, тому вона просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини до:
- Російської Федерації з метою відвідування бабусі та дідуся дитини;
- Білорусі з метою відвідування рідного дядька дитини;
- Польщі з метою участі у спортивних змаганнях з бейсболу та софтболу;
- Туреччини, Єгипту з метою оздоровлення, відпочинку.
Можливість виїжджати на короткі терміни у зазначені країни мають істотне значення для психо-емоційного стану та розвитку дитини та цілком відповідає інтересам, дитини, а також це дасть можливість отримання якісного фізичного, морального, духовного розвитку, психологічного відновлення (що наразі мас суттєве значення для дитини у зв'язку з проживанням в зоні АТО), що також відповідає інтересам дитини.
Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, у разі неявки відповідача не заперечують проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення в газету «Урядовий Кур'єр», заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено, що з 26 липня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1, виданим відділом РАЦС Краснолуцького міського управління юстиції в Луганській області від 26.07.2008, актовий запис №301.
Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2, виданим Вахрушевським виконкомом Краснолуцької міської ради Луганської області 12.06.2009, актовий запис №37, де батьками дитини записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю, про що свідчить довідка квартального комітету від 25.01.2017, батько дитини не проживає з ними з 01.04.2016.
Згідно листа вих. №1-03 від 15.03.2017 Федерації бейсболу та софтболу України з 28.04.2014 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, спортсменка та член відокремленого осередку Федерації бейсболу та софтболу України, є гравцем литл -ліги з бейсболу, та постійно викликається для прийняття участі у складі дитячих та молодіжних команд у змаганнях місцевого та міжнародного рівнів, зокрема, організаторами яких є Польша (м.Дзялдово), Чехія (м.Острава, м.Брно), Венгрія (м.Будапешт).
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.
Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Згідно п.п.5.1.1, 5.1.2 п.5.1 Розділу 5 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57; виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.
Таким чином, виїзд за межі України та в'їзд на неконтрольовану територію України та виїзд з неї громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України, в'їзд на неконтрольовану територію України та виїзд з неї громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України», постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).
Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.
Також необхідно зазначити, що згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Виходячи з наведеного, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, п.4 ст.174, 212-215, 223-233 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька, задовольнити.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на періодичні тимчасові виїзди в її супроводі малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з неконтрольованої українською владою території через лінію зіткнення, а саме з міста Боково-Хрустальне міста Хрустальний (м.Вахрушеве, м.Красний Луч) Луганської області до контрольованої українською владою території, а також з контрольованої українською владою території через лінію зіткнення, а саме з контрольованої українською владою території до міста Боково-Хрустальне міста Хрустальний (м.Вахрушеве, м.Красний Луч) Луганської області, та за межі України до країн: Російська Федерація, Білорусь, Польща, Туреччина, Єгипет без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення дитиною 16-річного віку.
Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, оформлювати документи для періодичного тимчасового виїзду малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері за межі України до країн: Російська Федерація, Білорусь, Польща, Туреччина, Єгипет до досягнення дитиною 16-річного віку.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.С. Стеценко