У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ЗакропивногоО.В., ШтеликС.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, - ОСОБА_4, про вселення та усунення перешкод у користуванні власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2016 року, й за касаційною скаргою ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про вселення та усунення перешкод у користуванні власністю.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її син та чоловік відповідача ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина на квартириАДРЕСА_3 АДРЕСА_4

Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_6 є мати, позивач у справі, батько ОСОБА_7, дружина ОСОБА_4 та син

ОСОБА_5, які у визначений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте до теперішнього часу не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідач ОСОБА_4 на неодноразові вимоги нотаріуса відмовляється надати правовстановлюючі документі на спадкову нерухомість.

Крім того, ОСОБА_4 чинить перешкоди у користуванні спадковим майном, чим позбавляє позивача можливості використовувати його на власні потреби, у зв'язку із чим ОСОБА_3 просила вселити її

у квартиру АДРЕСА_1 та у квартиру АДРЕСА_2, і зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні спірним майном.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси

від 18 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2016 року, позов задоволено.

Вселено ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_5 та у квартиру АДРЕСА_6

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні спадковим майном - квартирою АДРЕСА_5 та квартирою АДРЕСА_6

Вирішено питання про судові витрати.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і передати справу на новий апеляційний розгляд, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач, прийнявши у встановленому законом порядку спадщину у вигляді ј частини спірних квартир, набула право володіння та користування вказаним нерухомим майном, й, відповідно, право на захист цих прав.

Колегія суддів вважає, що такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Статтями 1216 - 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - дня смерті особи або дня, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Втім, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Зважаючи на викладене, право на спадщину є майновим правом спадкоємця, юридичний факт виникнення якого пов'язаний з часом її прийняття, неотримання ж свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця такого права.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер син позивача та чоловік відповідача ОСОБА_6, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді квартир: АДРЕСА_7

АДРЕСА_4

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у визначений ст. 1270 ЦК України строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Відповідач неодноразові вимоги приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алексєєвої О.В. надати оригінали правовстановлюючих документів на спадкові квартири ігнорує, що унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом.

Також відповідач чинить перешкоди ОСОБА_3 у користуванні спадковим майном, унаслідок чого остання не має можливості ним користуватися.

За положеннями ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки встановив факт порушення прав позивача щодо користування спірними квартирами, які підлягають відновленню.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судами повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 квітня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик