Справа № 382/1093/16-ц Головуючий у І інстанції Бурзель Ю. В.
Провадження № 22-ц/780/1645/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 23.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

23 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого Лівінського С.В.

суддів: Кашперської Т.Ц.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Топольського В.О.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Яготинського районного суд Київської області від 23 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року позивач звернулася з позовом до суду та просила стягнути з ОСОБА_4 . аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімума до досягнення донькою двадцяти трьох років.

Рішенням суду позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішенням Яготинського районного суд Київської області від 23 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_4, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до припинення ОСОБА_5 навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років, починаючи з 19 липня 2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

Позивач рішення суду не оскаржила.

Відповідач подав апеляційну скаргу в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити. Вважав рішення незаконним і не обґрунтованим через неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідністі висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Відповідач та його представник по справі в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення позивача і його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за такого.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи таке.

ОСОБА_5 є дочкою сторін та 25 березня 2016 року досягла повноліття, навчається на денному відділенні на контрактній основі та державної стипендії не отримує. Вона проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що дочка сторін навчається, проживає разом з матірю, перебуває на її утриманні, не працює, самостійного заробітку не має, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, хронічних хвороб та інвалідностей не має, має на праві власності автомобіль та нерухоме майно, та має можливість надавати матеріальну допомогу ОСОБА_5, яка є його єдиною донькою.

Колегія суддів погоджується з цим висновком районного суду, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства України та відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №6 від 15.05.2006 р. судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. ст. 57, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відео записів, висновків експертів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, а також дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задовольнити позов частково.

Належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які відповідач посилається, як на підстави своїх заперечень проти позову, ним, не зважаючи на його доводи в апеляційній скарзі, у передбаченому ст. ст. 10, 60 ЦПК України порядку суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного висновку суду також не спростовують та не дають підстав для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Яготинського районного суд Київської області від 23 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: Т.Ц. Кашперська

ОСОБА_2