Справа №672/171/17
Провадження №2-о/672/42/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 р. Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Сакенова Ю.К.

за участю секретаря Ратушняк Л.В.

представника заявників ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок справу за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту що їх вимушене переселення у червні 2014 року з окупованої території Луганської області України відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області України; заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з заявою про встановлення юридичного факту, що їх вимушене переселення у червні 2014 року з окупованої території Луганської області України відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області України. Свої вимоги вони мотивують тим, що вони разом, як чоловік та дружина, проживали в м.Луганськ за адресою: вул.Волгоградская, буд. 106.

ОСОБА_3 має у власності вищезгадане житло, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з відстрочкою платежу ВРО №030584 від 26.10.2011 року.

До вимушеного переселення з окупованої частини території Луганської області ОСОБА_2 займався підприємницькою діяльністю. Його дружина, ОСОБА_3Л, працювала на посаді головного бухгалтера в МЧП "Луга-Днепр".

У червні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були вимушені переміститись з місця їхнього постійного проживання на тимчасово окупованій території Луганської області до смт.Наркевичі Волочиського району Хмельницької області, де проживали до липня 2014 року. У липні 2014 року з смт.Наркевичі Волочиського району Хмельницької області переїхали в смт.Летичів Летичівського району Хмельницької області, де ОСОБА_3 працювала на посаді головного бухгалтера в ТОВ "Летичівський комбікормовий завод". У жовтні 2014 року з смт.Летичів Летичівського району Хмельницької області переїхали до смт.Сатанів-2, вул. Чернігівська, буд. 13, Городоцького району Хмельницької області, де зараз проживають, а отже дана адреса являється їхнім фактичним місцем проживання, про що свідчать довідки про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 07.05.2015 року № та №.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» з наступними змінами і доповненнями було затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, додаток до якого визначає форму довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Однак, дана форма не передбачає внесення відомостей про конкретну причину (підставу), яка змусила залишити або покинути своє місце проживання внутрішньо переміщену особу (ч. 1 ст. ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-УІІ).

Тобто, отримані заявниками довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб від 07.05.2015 року за № та №, які видані Управлінням праці та соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посвідчують лише факт їхнього вимушеного переселення з м.Луганськ до смт Сатанів-2. Городоцького району Хмельницької області, і не містить в собі зазначення причини такого переселення, оскільки даний орган не має таких повноважень.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII не визначено порядку підтвердження і встановлення факту наявності збройного конфлікту та/або тимчасової окупації території України, та не виключає можливості звернення внутрішньо переміщеної особи до суду для встановлення конкретної причини внутрішнього переміщення.

Звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку окремого провадження до суду із заявою про встановлення юридичного факту того, що вимушене переселення з окупованої території Луганської області, Україна, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області України, обумовлено тим, що вони, як заявники, мають на меті визначити свій статус як осіб, які перебувають під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (жертви - потерпілого від міжнародного збройного конфлікту), що обумовлює виникнення прав та обовязків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту вимушеного переселення з окупованої території через збройну агресію Російської Федерації ОСОБА_4 та ОСОБА_3 посилаються на те, що від встановлення даного факту залежить виникнення їх права на отримання справедливої компенсації з держави - агресора - Російської Федерації

Ознайомившись з матеріалами справи суд вважає, що дану заяву слід залишити без розгляду з таких підстав.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.256 ЦПК України)

Як роз'яснено в п.1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту вимушеного переселення з окупованої території через збройну агресію Російської Федерації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаються на те, що від встановлення даного факту залежить виникнення їх права на отримання справедливої компенсації з держави - агресора - Російської Федерації, тобто на відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

У разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином встановлення даного юридичного факту заявники повязують

з наступним вирішенням спору про право, а саме на відшкодування матеріальної і моральної шкоди де відповідачем має виступати Російська Федерація, тому заявникам належить звернутись до суду з відповідною заявою в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ч.4 ст.256, 293 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір»

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту, що їх вимушене переселення у червні 2014 року з окупованої території Луганської області України відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області України залишити без розгляду.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернути судовий збір в сумі 320 грн., кожному.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.К.Сакенов