справа № 664/2255/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: головуючого судді Заславець Н.В.

за участю секретаря Брустман О.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олешки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання недійсними договорів та скасування застави рухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання недійсним угоди № 369227 від 16.08.2011 року, договору №114012-Y00999 від 13.07.2012 року та договору застави автомобіля від 17.07.2012 року, в якому зазначає, що предметом угоди № 369227 від 16.08.2011 року є надання учаснику послуг, спрямованих на придбання автомобіля через систему придбання у групах «Авто Так». Угода укладалася шляхом підписання сторонами самої угоди та додатків № 1 і № 2 до неї. Відповідно до додатку № 1 до угоди метою її укладення було отримання позивачем автомобіля марки «ЗАЗ Forza» вартістю 80600,00 гривень.

Предметом договору № 114012-Y00999 від 13.07.2012 року було придбання відповідачем у продавця відповідно до встановлених специфікацій та умов, а також передача у власність позивача автомобіля марки «ЗАЗ Forza». Вказаний договір було укладено у рамках послуг, які надавались позивачу відповідачем - ТОВ «Авто Просто» на виконання укладеної 16.08.2011 року угоди.

У свою чергу предметом договору застави автомобіля марки «ЗАЗ Forza» від 17.07.2012 року було забезпечення виконання зобовязань позивача щодо сплати щомісячних внесків у загальному розмірі 147839,78 гривень відповідно до угоди № 369227 від 16.08.2011 року та укладених додатків №№ 1, 2, 3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 з урахуванням наданих письмових пояснень підтримав позов та додатково зазначив, що вказані договори підлягають визнанню недійсними, зокрема угода № 369227 від 16.08.2011 року унаслідок порушення законодавства щодо ліцензування діяльності з надання фінансових послуг та порушення законодавства про захист прав споживачів, яке полягає у включенні відповідачем в оскаржувану угоду несправедливих умов, що встановили істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на користь відповідача, звернув увагу на те, що відповідач застосував нечесну підприємницьку практику, яка ввела споживача в оману і полягає в підміні понять «ціна автомобіля» та «поточна ціна автомобіля», що суперечить ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів». Вважає порушеною і норму, встановлену ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно якої несправедливими є, зокрема, умови договору про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Зазначає, що в угоді не встановлений строк, після якого вона припиняє свою дію, а умова про дію угоди до повного виконання сторонами своїх зобов'язань не є встановленим сторонами строком припинення дії договору, що суперечить ч.1 ст.251 ЦК України та ч.1 ст.252 ЦК України.

Договір застави автомобіля марки ЗАЗ «Forza» від 17.07.2012 року позивач вважає таким, що підлягає визнанню недійсним у разі визнання недійсним основного зобовязання, а укладений 13.07.2012 року договір за № 114012-Y00999 вважає недійсним унаслідок нікчемності, пов'язаної з недотриманням вимог законодавства щодо додержання форми укладеного правочину.

Стосовно договору № 114012-Y00999 від 13.07.2012 року позивач вважає, що вказаний правочин за своєю правовою природою є змішаним та містить елементи як договору оренди (найму), так і договору купівлі-продажу транспортного засобу, а тому підлягає нотаріальному посвідченню відповідно до ст. 799 ЦК України. Просить визнати договір недійсним на підставі ч. 1, ч.2 ст. 220 ЦК України внаслідок недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, що відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах з посиланням на постанову Верховного Суду України (справа № 6-2766цс15 від 16.12.2015 р.).

Посилаючись на те, що договір № 114012-Y00999 підписаний невстановленою особою від імені ТОВ «Авто Просто», просить визнати його є недійсним ще й з огляду на приписи ч.1 ст. 215 ЦК України як такий, що підписаний особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності. Крім цього, позивач просить поновити строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, посилаючись на те, що у вересні 2016 року після прочитання статей та відгуків у мережі Інтернет про діяльність ТОВ «АвтоПросто» зрозумів, що під час укладення угоди № 369227 від 16.08.2011 року був введений в оману відповідачем, оскільки відповідач замовчав інформацію про щомісячне зростання ціни автомобіля та після чого збагнув, чому його фінансові зобовязання перед відповідачем щомісяця збільшуються.

Відповідач ТОВ «Авто Просто» та його уповноважений представник в судове засідання не зявився, надіслав письмові заперечення та просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до заперечень вважає позов необґрунтованим унаслідок пропуску позивачем загального строку позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України, оскільки останній підписав оспорюваний правочин з додатками 16.08.2011 року. Стверджує, що позивач прочитав та зрозумів угоду, а тому про порушення свого права міг довідатися під час укладення угоди від 16.08.2011 року Просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у позові.

Також відповідач не згодний, що укладений договір № 114012-Y00999 від 13.07.2012 року є лізинговим, оскільки ТОВ «Авто Просто» не є отримувачем автомобіля, а між сторонами виникли відносини оренди транспортного засобу, після оплати вартості автомобіля передає його у власність позивачу. Вказував, що на відносини між сторонами не поширюються вимоги Закону України «Про фінансовий лізинг», стверджує, що відповідач виконав усі зобовязання перед позивачем, який лише частково виконав свої зобовязання та сплатив 46 із 120 щомісячних внесків у відповідності до ст. 5 Угоди №369227 від 16.09.2011 року.

Щодо ліцензування діяльності ТОВ «Авто Просто» відповідач послався на неможливість отримати ліцензію, оскільки фактично не існувало умов та підстав її видачі. Крім того, Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 02.06.2011 року набув чинності 09.01.2012 року, а фінансові установи було зобовязано привести свою діяльність у відповідність із вимогами закону протягом одного року з дня набрання чинності законом. Вважає доводи позивача з цього приводу необгрунтованими.

Порушення ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідач заперечує, посилаючись на безпідставність доводів щодо наявності в угоді № 369227 від 16.09.2011 року істотного дисбалансу прав та обовязків на користь відповідача. Зазначає, що позивач не вказав на будь-які конкретні порушення, як і про те, що він не міг діяти під впливом помилки під час укладення угоди № 369227, оскільки в момент її підписання отримав свій примірник, детально ознайомився з переліком послуг. Позивачу було надано 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з угодою та прийняти чи відмовитися від участі в системі «Авто Так». Якщо помилка й існувала, то тільки внаслідок недбальства самого позивача, незнання ним закону чи неправильного його тлумачення. А така помилка не є підставою для визнання правочину недійсним. За таких обставин відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, ознайомившись з письмовими запереченнями представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд приходить до висновку про можливість поновлення строку позовної давності для звернення за захистом порушеного права ОСОБА_2 відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України унаслідок поважності причин його пропуску та задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.08.2011р. ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Авто Просто» угоду за № 369227. Відповідно до ст.1 угоди вона укладається шляхом підписання угоди та додатків № 1 і № 2, які є невідємними її частинами. Предметом угоди № 369227 є надання її учаснику послуг, спрямованих на придбання автомобіля через систему придбання у групах «Авто Так».

Згідно ст. 5 угоди позивач повинен сплатити за послуги, повязані зі вступом до системи, оплатити послуги, повязані з видачею автомобіля, сплачувати щомісячні повні внески, сплачувати внески зі страхування автомобіля після його отримання, отримати автомобіль за умови виконання учасником всіх зобов'язань.

Відповідно до п. 1.2. додатку № 2 до угоди, система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок чистого доходу групи. Учаснику, який сплатив повну вартість автомобіля та виконав усі зобов'язання щодо сплати внесків в оплату послуг та страхових внесків, буде надано лише право на отримання автомобіля на найближчому асигнаційному акті, який буде проводитися у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов'язання за договором.

Відповідно до п. 3 ч. 3, частин 1, 2 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця.

Таким чином, вищевказана умова договору є несправедливою та встановлена у порушення п. 3 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки містить обов'язок споживача виконати усі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх.

Згідно п. 2.2. додатку № 2 до угоди, поточна ціна автомобіля це остання поточна ціна автомобіля, повідомлена постачальником на день укладення угоди. Водночас у цьому ж додатку поточна ціна автомобіля визначена як ціна, яка встановлюється постачальником в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою.

Таким чином, умовами угоди встановлено обов'язок позивача сплачувати чисті внески, розмір яких постійно змінюється залежно від поточної ціни на автомобіль, навіть після отримання автомобіля. У результаті загальна сума зобов'язань не є фіксованою, а щомісяця збільшується.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.

Суд приходить до висновку, що у вищевказаних умовах додатку № 2 до угоди, відповідач застосував підміну понять «ціна автомобіля» та «поточна ціна автомобіля», використав нечесну підприємницьку практику, яка ввела споживача в оману щодо способу розрахунку ціни, що є порушенням п.13 ч. 3 ст. 18, ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Розрахунок щомісячних платежів на користь відповідача визначений у додатку № 1 до угоди. Щомісячний платіж складається з плати у відсотках від ринкової ціни автомобіля на кожний поточний місяць та становить: за послуги зі вступу до системи 3%, щомісячний цілий чистий внесок 0,8333%, щомісячний внесок в оплату послуг 0,5%, щомісячний внесок в оплату страхового платежу 0,065%, плата за послуги, повязані з видачею автомобіля 3%.

За таких обставин суд вважає, що щомісячна плата є невизначеною. Так само в угоді не визначений і строк її дії. Лише в додатку № 3 від 27.06.2012р. строк дії угоди вказаний до 31.08.2021р.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнано недійсним у цілому.

Суд приходить до висновку про те, що позивач під час укладення угоди № 369227 діяв під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, а саме,- щодо прав та обов'язків сторін угоди. Відповідач замовчував той факт, що навіть після отримання автомобіля сума внесків не буде фіксованою, а залежатиме від ціни автомобіля у кожному місяці до закінчення строку дії угоди. Вказане підтверджується наданими позивачем до суду платіжними документами, надісланими відповідачем на його адресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача у частині визнання недійсною угоди № 369227 відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 1 ст. 230 ЦК України.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що відповідач укладав угоду без наявності на те необхідної ліцензії. Обовязковість ліцензування певних діяльності фінансових установ визначається ст. 34 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою згідно п. 11-1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Однак редакція вказаного Закону, чинна на 07.08.2011 року, не передбачала необхідності отримання обовязкової ліцензії для надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Таким чином, на момент укладення сторонами угоди № 369227 від 16.08.2011 року діяльність відповідача не підлягала ліцензуванню.

16.07.2012 року позивач отримав від продавця ПАТ «Херсон-Авто» автомобіль ЗАЗ FORZA AF685420, двигун SQR477F00C007657 відповідно до Акту прийому-передачі автомобіля №hk25100652.

17.07.2012 року сторонами укладено договір застави автомобіля, який належить позивачу на праві власності та згідно якого заставою забезпечується зобовязання щодо сплати ОСОБА_2 відповідачу щомісячних внесків у загальному розмірі 147839,78 гривень відповідно до угоди № 369227 від 16.08.2011 року та укладених додатків № № 1, 2, 3.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Оскільки суд дійшов висновку про недійсність угоди № 369227 від 16.07.2011 року, якою встановлено основне зобовязання, то похідний від неї договір застави автомобіля також підлягає визнанню недійсним унаслідок недійсності основного зобовязання на підставі ч. 2 ст. 548 ЦК України.

Щодо доводів позивача про недійсність укладеного Договору №114012-Y00999 від 13.07.2012, суд виходить з наступного.

Предметом вищевказаного Договору було придбання відповідачем у продавця відповідно до встановлених специфікацій та умов, а також передача у власність позивача автомобіля марки «ЗАЗ Forza».

Вказаний договір було укладено відповідачем відповідно до своїх зобов'язань, які надавалися позивачу відповідачем ТОВ «Авто Просто» згідно укладеної 16.08.2011 року угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч .2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Суд вважає, що укладений договір має ознаки лізингового договору у відповідності до ч. 1 ст. 806 ЦК України. Так, ТОВ «Авто Просто» передало другій стороні майно, спеціально придбане у ПАТ «Херсон Авто» відповідно до встановлених у № 369227 від 16.07.2011 року специфікацій та умов на строк, встановлений у додатку № 3 до угоди, тобто до 31.08.2021 року і за встановлену плату у вигляді щомісячних платежів, визначених додатком № 1 до угоди.

Аналіз умов укладеного договору свідчить про те, що він є змішаним та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу у відповідності з ч. 2 ст. 628 ЦК України.

Статтею 799 ЦК України встановлені вимоги щодо письмової форми договору найму транспортного засобу та його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Водночас, у рішенні Верховного Суду України у справі № 6-2766цс15 від 16.12.2015 року висловлено правову позицію щодо необхідності нотаріального посвідчення договору лізингу транспортного засобу.

За таких обставин суд вважає, що договір № 114012-Y00999 від 13.07.2012 року є лізинговим. Договір не був нотаріально посвідчений, хоча ні позивач, ні відповідач не ухилялися від його нотаріального посвідчення. Таким чином, вказаний договір підлягає визнанню недійсним у відповідності до положень ч.1 та ч.2 ст. 220 ЦК України внаслідок недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору.

Стосовно недійсності договору № 114012-Y00999 від 13.07.2012 року внаслідок підписання його невстановленою особою від імені ТОВ «Авто Просто» суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

В редакції ч. 2 ст. 207 ЦК України, чинної на час укладення договору № 114012-Y00999 правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В описовій частині укладеного між позивачем, ТОВ «Авто Просто» та ПАТ «Херсон-Авто» договору не зазначено, на якій підставі діє особа, яка представляє інтереси відповідача. Також особа, яка підписувала договір, жодним чином не ідентифікована. Так, у п. 12 зазначеного договору, який визначає юридичні адреси і банківські реквізити сторін, встановлені реєстраційні дані ТОВ «Авто Просто», однак не вказано прізвище, імя та по батькові особи, уповноваженої на представництво інтересів відповідача, а також правову підставу такого представництва.

У своїх запереченнях відповідач не надав пояснень з приводу особи, яка підписувала договір від імені ТОВ «Авто Просто». Враховуючи, що договір № 114012-Y00999 підписаний невстановленою особою від імені ТОВ «Авто Просто», суд приходить до висновку про необхідність визнання його недійсним на підставі положень ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України як такого, що підписаний особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню. Віднести на відповідача витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 92, 203, 207, 215, 220, 227, 229, 236, 251, 252, 548, 628, 799, 806 ЦК України, ст. ст. 18, 19, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 60, 75, 212-215, 224-228, 360-7 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_2 строки позовної давності для звернення за захистом порушеного права.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсною угоду № 369227 від 16.08.2011 року, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» та ОСОБА_2.

Визнати недійсним договір лізингу № 114012-Y00999 від 13.07.2012 року.

Визнати недійсним договір застави автомобіля марки ЗАЗ «Forza», укладений 13 липня 2012 року між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» і скасувати заставу транспортного засобу.

Стягнути з ТОВ «Авто Просто» в дохід держави судовий збір у розмірі 1378,00 гривень.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Заславець