РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Майданець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про стягнення матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ПН КМНО ОСОБА_7, третя особа: ГУЮ у м. Києві, про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 03.06.2013 ПН КМНО ОСОБА_7. були вчинені неправомірні нотаріальні дії щодо видачі від імені позивача довіреностей, якими уповноважено ОСОБА_4 розпоряджатися транспортними засобами, а саме: ВМW Х6, державний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_3, і Lexus LX570, державний номер НОМЕР_2, номер шасі НОМЕР_4, які на праві приватної власності належать ОСОБА_1.

Вказував, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2014 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: ПН КМНО ОСОБА_7 про визнання довіреностей недійсними задоволено та визнано вказані довіреності недійсними.

Посилаючись на те, що позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду, просив визнати неправомірними нотаріальні дії ПН КМНО ОСОБА_7 щодо посвідчення довіреності за реєстровим № 707 від 03.06.2013 та № 709 від 03.06.2013 і стягнути з останнього на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 2 325 469, 50 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПН КМНО ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 2 375 469,50 грн у відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ПН КМНО ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2016 заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПН КМНО ОСОБА_7. подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Справа № 761/13190/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/434/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Зазначав, що відповідно до положень Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальних дій, подала недійсні та/або підроблені документи.

Вказував, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження незаконних дій або недбалості нотаріуса при вчиненні нотаріальних дій, а визнання довіреностей недійсними не може бути доказом вказаного.

Наголошував, що обґрунтовуючи розмір заподіяної шкоди, суд посилався на середню вартість аналогічних автомобілів, проте зазначений доказ не є допустимим в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України.

Враховуючи наведене, просив заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач та його представники просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу відхилити з огляду на її безпідставність.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03 червня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7. було посвідчено довіреності від імені ОСОБА_1, якими уповноважено ОСОБА_4 розпоряджатися автомобілем BMW X6, д.н.з. НОМЕР_1, та автомобілем Lexus LX, д.н.з. НОМЕР_2.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача посилався на те, що 12.05.2013 ОСОБА_1 виїхав за межі України та не звертався до приватного нотаріуса ОСОБА_7 за вчиненням нотаріальних дій.

Вказана обставина встановлена рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2014 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: ПН КМНО ОСОБА_7, про визнання довіреностей недійсними.

У вказаному рішенні зазначено, що Протоколом судочинства залу судових засідань: 26/13 Екстрадиції 15/13 J.C.I. 5, що виданий 07.03.2014 р. в Мадриді Д-р Консепсьон Лопес де Онтанар Фернандес рольд, судовим секретарем відділу 002 колегії з кримінальних справ національної судової колегії, засвідчено, що громадянин ОСОБА_1 позбавлений волі в центральному суді першої інстанції № 5, з 24.05.2013 був затриманий.

За змістом ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заперечуючи проти вказаної обставини, відповідач посилався на те, що при вчиненні нотаріальних дій, а саме при посвідченні довіреностей за реєстровим № 707 від 03.06.2013 та № 709 від 03.06.2013 ним не було допущено порушень норм чинного законодавства.

В той же час, вказував відповідач, згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії, подала недійсні або підроблені документи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ч. 1 ст. 27 Закону України «Про нотаріат», зокрема, посилався на відсутність доказів того, що дії нотаріуса відповідали вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії та дане встановлення особи здійснюється нотаріусом за документами, передбаченими Законом.

Згідно пункту 1 глави 4 вказаного Порядку дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону України «Про нотаріат», що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз'яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз'яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.

Таким чином, підлягала встановленню та обставина, чи дотримано відповідачем вимог вищевказаного положення на норм Закону України «Про нотаріат».

Як вбачається з матеріалів справи, з метою перевірки даної обставини, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2014 у справі призначено судово-технічну експертизу документів. (а.с. 113, т. 1).

24.02.2015 на адресу суду надійшло повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку, у зв'язку із ненаданням об'єктів дослідження, а саме: першої завіреної копії документа зробленої з оригіналу тимчасової посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_5 та першої завіреної копії документа зробленої з оригіналу картки платника податків № 2615-12-09808 від 25.04.2012, які були видані ОСОБА_1, що зберігаються у справах ПН КМНО ОСОБА_7(а.с. 116-118, т. 1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2015 задоволено заяву про забезпечення доказів шляхом витребування у ПН КМНО ОСОБА_7. документів, необхідних для вирішення питання щодо призначення по справі експертного дослідження (а.с. 154-155, т. 1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2015 у справі призначено судово-технічну експертизу документів. (а.с. 186-188, т. 1).

За змістом повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку судово-технічної експертизи документів від 04.12.2015 виконати вимоги ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2015 не вбачається можливим, у зв'язку із ненаданням об'єктів дослідження, а саме: першої завіреної копії документа зробленої з оригіналу тимчасової посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_5 та першої завіреної копії документа зробленої з оригіналу картки платника податків № 2615-12-09808 від 25.04.2012, які були видані ОСОБА_1, що зберігаються у справах ПН КМНО ОСОБА_7(а.с. 217-219, т. 1).

Таким чином, відповідачем не були виконані ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2015 про забезпечення доказів та клопотання судових експертів щодо надання об'єктів дослідження, необхідних для проведення судово-технічних експертиз документів.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач пояснив, що свідомо не надав вказані документи на вимогу суду та експертної установи.

Згідно норм ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена.

Виходячи з наведеного, враховуючи ненадання відповідачем необхідних документів на вимогу судових експертів та невиконання ухвали суду щодо забезпечення доказів, суд обґрунтовано вважав, що при вчиненні нотаріальних дій відповідачем були порушенні вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

За змістом ст. 27 Закону України «Про нотаріат» шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо, особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальних дій подала недійсні та/або підроблені документи, колегією суддів відхиляються з огляду на те, що саме дії відповідача щодо ненадання необхідних документів для експертного дослідження унеможливлюють встановлення факту подання нотаріусу недійсних та/або підроблених документів, а відтак за відсутності доказів вчинення нотаріальних дій в суворому дотриманні вимог законодавства, наявні підстави для відшкодування шкоди позивачу.

В ході розгляду справи встановлено, що у Подільському РУ ГУ МВС України в м. Києві перебуває кримінальне провадження, відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України щодо незаконного заволодіння транспортними засобами, належними на праві власності ОСОБА_1.

Як зазначено представником позивача в судовому засіданні, автомобіль Lexus LX570 державний номер НОМЕР_2 є речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження, а відтак після його закінчення буде повернутий власнику. Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що вказаний автомобіль втрачений позивачем, а відтак відсутні підстави для відшкодування майнової шкоди в розмірі вартості вказаного автомобіля.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції не дотримався вимог щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи і дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Натомість, відповідно до листа Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 06.01.2017 №31/885 автомобіль ВМW Х6 державний номер НОМЕР_1 перебуває у розшуку (а.с. 111, т. 2).

Таким чином, внаслідок протиправних винних дій відповідача позивачу завдано майнової шкоди у розмірі вартості автомобіля ВМW Х6, який вибув із володіння власника поза його волею.

Визначаючи розмір завданої шкоди суд виходив з середньої ринкової вартості вказаного автомобіля.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було роз'яснено права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі, серед яких і право заявити клопотання про призначення судової експертизи, наслідки подання чи не подання доказів, проте сторона відповідача своїми правами скористалася на власний розсуд та не заявила клопотання про призначення експертизи з метою визначення розміру завданої шкоди.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт завдання йому майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних норм, надана перевага одним доказам над іншими, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 1 198 662, 50 (один мільйон сто дев'яносто вісім тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 50 коп.

В іншій частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди відмовити.

В іншій частині заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: