Провадження № 6/461/2/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2017 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.

секретаря судового засідання Кузьми Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2, Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ,-

В С Т А Н О В И В :

заявник звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що рішення Галицького районного суду м.Львова від 24.01.2012 року у справі № 2-2681/11 за результатами якого видано виконавчий лист від 27.02.2012 року, виконано добровільно. Сума заборгованості, яку зобовязано його повернути ОСОБА_3 повернута повністю, що підтверджується відповідними розписками.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримав повністю, дав суду пояснення аналогічні викладеним у заяві. Просить вимоги заяви задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2, яка є правонаступником ОСОБА_3 (стягувача за виконавчим листом) та її представники в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечили, покликаючись на те, що ОСОБА_2 із її сином ОСОБА_3, який загинув у автокатастрофі, була у близьких відносинах. ОСОБА_2 повідомила, що знала зокрема і про неповернення коштів божником ОСОБА_4 Їй було відомо про наявність позики, яка була оформлена двома розписками, про рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів. Стверджує, що представником ОСОБА_5 в процесі здійснення виконавчого провадження був юрист ОА "Мицик і партнери" - ОСОБА_6 Повідомила суду про те, що ОСОБА_3 не розповідав їй про те, що видав довіреність на представництво своїх інтересів на іншу особу, та про те, що 29.12.2014 року мала відбутись зустріч з ОСОБА_1, на якій він написав розписку про отримання від нього грошових коштів у розмірі 57 500,00 доларів США. З моменту відкриття виконавчого провадження ОСОБА_3 ніколи не розповідав їй про погашення заборгованості боржником. Також повідомила суду, що зі слів сина їй відомо про те, що ОСОБА_4 неодноразово звертався до її сина із проханням укладення мирової угоди шляхом часткового списання заборгованості згідно рішення суду. Таку мирову угоду свого часу в кінці 2014 року підготував юрист Левицького В.Я. Кравчук П.І., у якій йшлося про часткове списання заборгованості, а також зарахування транспортного засобу "ЗАЗ" р.н. НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_4, в решту погашення суми заборгованості. Також повідомила суду про те, що, ОСОБА_3 неодноразового спілкувався з ОСОБА_4 щодо погашення заборгованості згідно рішення суду, яке мало місце у квітні 2015 року. Лише після смерті ОСОБА_3, у липні 2015 року їй стало відомо про те, що нібито 29.12.2014 року, тобто за сім календарних місяців до моменту своєї смерті, ОСОБА_3 отримав повний розрахунок від ОСОБА_4 про що написав йому розписку.

Представник заінтересованої особи відділу державної виконавчої служби міста Львів в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви, клопотання про відкладення розгляду заяви, розгляду заяви у його відсутності суду не подав.

Суд розглядає справу у відсутності учасників процесу, що в судове засідання не зявились, на підставі наявних й матеріалах справи доказів.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши інші матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2012 року у цивільній справі № 2-2681/11 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. Рішенням постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у розмірі 577 224,77 грн.

Галицьким районним судом м.Львова 27.01.2012 року видано виконавчий лист на підставі рішення Галицького районного суду м.Львова від 24.01.2012 року.

Постановою старшого державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 21.08.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 31882560 щодо виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2012 року.

Постановою старшого державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 25.12.2014 року закінчено виконавче провадження ВП № 31882560 у звязку із скеруванням матеріалів до ВДВС Пустомитівського РУЮ за місцем знаходження майна боржника.

Постановою державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ від 31.01.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження та повернуто матеріали виконавчого провадження до Галицького ВДВС Львівського МУЮ.

Постановою старшого державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 25.02.2015 року повторно відкрито виконавче провадження щодо виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2012 року за номером - ВП № 46634125.

Постановою старшого державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 27.03.2015 року закінчено виконавче провадження ВП № 46634125 із повторним скеруванням матеріалів до ВДВС Пустомитівського РУЮ за місцем знаходження майна боржника.

Згідно листа Пустомитівського РВДВС від 28.07.2016 року повторно виконавчий документ про стягнення з боржника на користь стягувача грошових коштів у розмірі 577 224,77 грн. не надходив.

02.07.2015 року стягувач ОСОБА_3 загинув у дорожньо транспортній пригоді.

Рішення суду залишилось невиконаним. Після його смерті батькам стало відомо, що 18.08.2015 року представник стягувача - ОСОБА_7, фактично через півтора місяці після смерті довірителя, звернувся до Галицького ВДВС ЛМУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника на користь стягувача грошових коштів у розмірі 577 224,77 грн., до якої додав виконавчий лист від 27.02.2012 року.

Постановою старшого державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 21.08.2015 року відкрито виконавче провадження щодо виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2012 року.

25.08.2015 року представник стягувача - ОСОБА_7 звернувся до Галицького ВДВС ЛМУЮ із заявою про завершення виконавчого провадження про стягнення з боржника на користь стягувача грошових коштів у розмірі 577 224,77 грн. у зв'язку із повним погашенням заборгованості, до якої додав довіреність ОСОБА_3 від 29.12.2014 року.

Постановою старшого державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 27.08.2015 року закінчено виконавчого провадження ВП № 48503433.

Свідок ОСОБА_7, в судовому засіданні дав покази про те, що в кінці січня 2015 року ОСОБА_3 особисто надав йому довіреність на представництво його інтересів у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості згідно рішення суду, разом із виконавчим листом. Згідно довіреності він мав звернутись до виконавчої служби із заявою про закриття виконавчого провадження. Після цього він не підтримував будь-яких контактів з ОСОБА_3 18.08.2015 року він звернувся до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження і через декілька днів - 25.08.2015 року із заявою про його завершення у зв'язку із повним погашенням заборгованості. Чи була реально повернута заборгованість стягувачу і у якому розмірі йому невідомо. Про смерть ОСОБА_3 він дізнався від ОСОБА_4 на початку вересня 2015 року. На запитання про те, навіщо він 18.08.2015 року звертався до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, якщо перед ним стояла мета завершувати його, - свідок чіткої відповіді не надав.

Свідок ОСОБА_8, державний виконавець, в судовому засіданні дав покази про те, що він працював на посаді старшого державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ та у його провадженні перебував виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 заборгованості. Дав суду покази про те, що він був особисто знайомий з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у звязку із своєю професійною діяльністю. Виконавче провадження щодо виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2012 року він відкривав двічі, перший раз у 2012 році і другий у 2014 році. Хто саме звертався із заявами про відкриття виконавчого провадження не пригадує. Про повернення боргу йому стало відомо у 2014 році при повторному виконанні рішення суду. Не пригадує чи перевіряв повноваження представника ОСОБА_3 на вчинення будь-яких дій у виконавчому провадженні. Останнє виконавче провадження ВП № 48503433 відкрив постановою суду від 27.08.2015 року, а постановою від 21.08.2015 року виконавче провадження закрито. Про смерть ОСОБА_3 йому стало відомо на початку вересня 2015 року після візиту батьків стягувача до державної виконавчої служби.

Свідок ОСОБА_4, який є боржником у виконавчому провадженні, дав суду покази про те, що 29.12.2014 року відбулася зустріч між ним та ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_11, під час якої ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США в якості остаточного погашення боргу. При цьому ОСОБА_3 власноручно написав розписку про отримання грошових коштів у розмірі 57 500,00 доларів США, а також відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_4 щодо здійснення виконавчого провадження. Стверджує, що решту суми заборгованості він повернув ОСОБА_3 декількома сумами в період до 29.12.2014 року, однак документального підтвердження таких розрахунків у нього немає. В той же день після здійснення розрахунку ОСОБА_5 повернув йому оригінали боргових розписок. В подальшому він не цікавився процесом здійснення виконавчого провадження.

Свідок ОСОБА_10, дав суду покази про те, що 29.12.2014 року він був присутнім під час зустрічі між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка мала місце в офісі ОСОБА_11, який був юристом Кулика Р.В. Під час зустрічі він передав ОСОБА_4 власні грошові кошти в сумі 10 000, 00 доларів США для того, щоб він розрахувався з ОСОБА_3 в якості погашення своєї заборгованості. При цьому ОСОБА_3 власноручно написав розписку про отримання грошових коштів у розмірі 57 500,00 доларів США, а також відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_4 щодо здійснення виконавчого провадження. Цю розписку він посвідчив власним підписом. Чи повернув ОСОБА_9 ОСОБА_3 решту суму заборгованості йому невідомо.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав покази про те, що 29.12.2014 року він був присутнім під час зустрічі між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка мала місце в його офісі на вул. Винниченка, 6 у м.Львові. Під час зустрічі ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США в якості погашення боргу. При цьому ОСОБА_3 власноручно написав розписку про отримання грошових коштів у розмірі 57 500.00 доларів США, а також відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_4 щодо здійснення виконавчого провадження. Розписку він посвідчив власним підписом. Чи повернув ОСОБА_9 ОСОБА_3 решту суми заборгованості йому невідомо. Текст розписки від 29.12.2014 року він особисто продиктував ОСОБА_3 Чи повертав кредитор ОСОБА_4 оригінали боргових розписок він не пригадує.

Свідок ОСОБА_6 дав суду покази про те, що він будучи адвокатом ОА "Мицик і партнери" в період з 2013 до кінця 2014 року надавав ОСОБА_3 юридичні послуги щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором позики. За вказаний період часу він готував позовну заяву до Галицького районного суду м. Львова про стягнення заборгованості, представляв інтереси ОСОБА_3 в суді, займався виконавчим провадженням, а також 26.12.2014 року на прохання ОСОБА_3, підготував проект мирової угоди, в якому йшлося про часткове списання заборгованості, а також щодо зарахування транспортного засобу "ЗАЗ" р.н. НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_4, в решту погашення суми заборгованості. Також дав пояснення про те, що йому невідомо щодо повернення боргу ОСОБА_4 протягом всього часу здійснення виконавчого провадження. ОСОБА_3 не розповідав йому про те, що 29.12.2014 року між ним та боржником відбулась зустріч, на якій він отримав від останнього грошові кошти у розмірі 57 500.00 доларів США, про що написав розписку. Вважає що, якби 29.12.2014 року дійсно було проведено повне погашення заборгованості у той чи інший спосіб, то ОСОБА_3 його б про це повідомив, оскільки на скільки йому відомо, він був його єдиним представником, який займався цією справою.

Судом в результаті допиту свідків та дослідження інших доказів у справі дійсно встановлений той факт, що 29.12.2014 року ОСОБА_3 у присутності двох свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_11, частково було повернуто борг шляхом повернення суми у розмірі 10 000,00 доларів США.

Інших допустимих доказів щодо повернення решти суми заборгованості суду, заявником та його представником всупереч вимог ст.60 ЦПК України, не надано.

Відповідно до ч.3 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд вважає недопустимим доказом розписку ОСОБА_3 від 29.12.2014 року, у якій зазначено: "ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 57 500.00 доларів США, що еквівалентно стягненню у виконавчому провадженні № 31882560. Майнових претензій до ОСОБА_4 за його розпискою не маю", оскільки доданою розпискою не можливо встановити той факт, що зазначені кошти були повернуті боржником стягувачу саме на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2012 року у цивільній справі № 2-2681/11 про стягнення грошових коштів у розмірі 577 224,77 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 545 Цивільного кодексу України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, на підтвердження власних боргових зобов'язань, видав ОСОБА_3 два боргових документи, а саме власноручно написану розписку, у якій йдеться про укладення договору позики від 27.02.2010 року на загальну суму 57 500,00 доларів США та розписку від 27.07.2010 року, що була надрукована та скріплена печаткою ФОП ОСОБА_1, яка за своїм змістом є лише підтвердженням обов'язку повернути кошти ОСОБА_3 Лише одна розписка (друкована) була надана боржником у судовому засіданні.

Друга розписка, яка була написана власноручно ОСОБА_1 так і не була представлена суду для огляду, оскільки на думку суду, така у боржника відсутня у звязку із неповерненням ним заборгованості.

Крім того, про відсутність повного погашення загальної суми боргу, а відтак наявність претензій у кредитора до боржника після 29.12.2014 року свідчить факт їхнього "смс" - листування у квітні 2015 року, з якого вбачається те, що ОСОБА_3 цікавиться питанням повернення машини в якості погашення заборгованості згідно попередньо досягнутих домовленостей (підтверджених свідком ОСОБА_6І.), а ОСОБА_4 посилається на неможливість такого по причині накладеного арешту, який є предметом судового розгляду, а також зазначає про те, що він до того часу (квітень 2015 року) є нев'їздним, що в свою чергу підтверджує наявність триваючого виконавчого провадження та відсутність домовленості сторін щодо його завершення.

Суд приходить до висновку щодо формальності факту написання ОСОБА_3 розписки від 29.12.2014 року із зазначенням про відсутність претензій до ОСОБА_4 внаслідок повного погашення заборгованості оскільки належних доказів цьому не представлено .

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки боржником не було доведено факту здійснення повного розрахунку перед стягувачем за виконавчим листом Галицького районного суду м. Львова від 27.02.2012 року у розмірі 577 224,77 грн., як підстави для визнання його таким, що не підлягає до виконання.

Крім того, у суд вважає неправомірним факт закриття виконавчого провадження за заявою представника ОСОБА_3, оскільки заява була подана після смерті ОСОБА_3, попри те, що згідно ч.ч.1, 2 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність.

Керуючись ст. 369 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В :

у задоволенні заяви ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2, Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Р.Юрків