Cправа № 127/6067/17
Провадження № 2/127/2842/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 квітня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Трон М.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/6067/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.01.2013 року сторони зареєстрували шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_4. 23.09.2016 року даний шлюб було розірвано. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2016 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2016 року до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із винесенням вищевказаного рішення, Вінницьким міським судом Вінницької області 27.10.2016 року видано виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження. Станом на 28.11.2016р. відповідно до розрахунку заборгованості №944/4 - борг ОСОБА_3 по сплаті аліментів становив 2360,00 грн., який рахується відповідно до середньомісячної заробітної плати громадян відповідного регіону. Відповідно до даного розрахунку, заробітна плата становила 940,00 грн. на місяць. При цьому, в своїй позовній заяві позивач зазначає про те, що оскільки середньомісячна заробітна плата громадян в поточному році збільшуватиметься, то і збільшуватиметься розмір аліментів, які підлягають сплаті.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач також зазначає про те, що він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, оскільки є не працевлаштованим, ніякого доходу не отримує. До того ж, ОСОБА_3 не має змоги працевлаштуватися, оскільки хворіє та має негативний стан здоров'я. У зв'язку із вищезазначеним, позивач потребує значних коштів, які необхідні для лікування його хронічних недуг, а саме: купівлі ліків та відвідування лікарень.

Разом з тим, позивач зазначає про те, що для забезпечення нормального фізичного та соціального розвитку останній потребує належного харчування, купівлі одягу, засобів побутової хімії, у звз'яку з чим позивач звернувся до суду та просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 з 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно на 1/8 частку всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених у позові підстав та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що позивач намагається ухилитися від виконання рішення суду, яким з нього стягнуто аліменти.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши їм юридичну оцінку, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.01.2013 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_4.

Зазначені обставини встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2016р. у справі №127/17132/16-ц, яке набрало законної сили 11.10.2016р., та відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України не потребують доказуванню. (а.с. 8-9)

23.09.2016 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення Вінницького міського суду від 23.09.2016р., яке наявне в матеріалах справи. (а.с. 7)

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2016 року у справі №127/17132/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2016 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 8-9).

З тексту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання доньки визнав.

На виконання вищевказаного рішення суду від 30.09.2016р. Вінницьким міським судом Вінницької області 27.10.2016р. видано виконавчий лист, який з 14.11.2016р. перебуває на примусовому виконанні у Вінницькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції. (а.с. 11, 12)

З розрахунку заборгованості від 28.11.2016р. №944/4, проведеного старшим державним виконавцем Вінницького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Киричук В.Ф., вбачається, що станом 28.11.2016р. борг ОСОБА_3 по аліментах складає 2360,00 грн.

Зі вказаного розрахунку також слідує, що розмір щомісячного платежу по аліментах становить 940,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Однак, судом встановлено, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2016 року у справі №127/17132/16-ц ОСОБА_3 не виконується належним чином, натомість останнім ініціюється питання, щодо зменшення розміру аліментів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до положень статей 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Положеннями статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачем зазначено, що на даний час його матеріальний стан та стан здоров'я погіршився, що не дає йому можливості сплачувати аліменти у розмірі встановленому судом.

Однак, як пояснила представник позивача в судовому засіданні, як на момент винесення рішення Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/17132/16-ц, так і на даний час позивач не мав і не має постійного місця роботи та стабільного заробітку.

З відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів вбачається, що за період з 01.01.2016р. по 30.06.2016р. інформації про доходи ОСОБА_3 немає.

Таким чином, позивачем не надано доказів та відповідно не доведено обставин щодо погіршення його матеріального становища, оскільки ні з матеріалів справи, ні з пояснень представника позивача не вбачається який розмір доходів позивач отримував до стягнення з нього аліментів, а який на даний час.

Що стосується погіршення стану здоров'я позивача суд звертає увагу на наступне.

З виписки з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 вбачається наявність у позивача захворювань хребта.

В той же час, за результатами огляду позивача 14.02.2017р. у діагностичному відділенні КП «Міський лікувально-діагностичний центр» ОСОБА_3 встановлено діагноз - «виразка дванадцятипалої кишки хронічна без кровотечі чи перфорації».

З наведених вище медичних заключень слідує, що у позивача наявні тимчасові розлади здоров'я, однак доказів стійкого та довготривалого розладу здоров'я у позивача, матеріали справи не містять.

В той же час, надані позивачем копії товарних чеків від 10.10.2016р., 11.11.2016р., 27.11.2016р., 05.12.2016р. ,07.12.2016р., 14.02.2017р., 19.02.2017р., судом до уваги не приймаються, оскільки в них не міститься інформації про те, ким саме придбавалися ліки та для яких потреб.

Що стосується посилань представника позивача на те, що зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати розмір аліментів також бути збільшуватись, судом до уваги не приймається, оскільки такі посилання є лише припущеннями, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений можливості звернення до суду з відповідною заявою про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки за правилами визначеними статтею 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивачем та відповідно відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на те, що в позові відмовлено, понесені позивачем судові витрати слід залишити без відшкодування.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати залишити без відшкодування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: