У х в а л а

іменем україни

27 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, заінтересована особа - Четверта харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та проживання у квартирі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Харкова від 14 лютого

2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а

ОСОБА_5 - його дочка.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на все належне йому майно.

Зазначали, що вони постійно проживали з ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1, піклувалися про стан його здоров'я.

Звертали увагу й на те, що від спадщини не відмовлялись, а факт їх проживання у вказаній вище квартирі підтверджується рахунками про сплату платежів за комунальні послуги.

Посилаючись на наведене та на те, що у зв'язку з прийняттям спадщини їм необхідно звернутися до Першої харківської нотаріальної контори та надати документи, у тому числі й докази, що вони на момент смерті спадкодавця проживали разом з ними АДРЕСА_1, однак вони зареєстровані за іншою адресою, просили встановити факт постійного проживання та до теперішнього часу ОСОБА_4 (з вересня 1995 року) та ОСОБА_5 (з 1996 року) АДРЕСА_1; встановити факт прийняття ними усієї спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, який проживав разом з ними за зазначеною вище адресою.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від

06 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду

м. Харкова від 14 лютого 2017 року, у відкритті провадження відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасуватиоскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій та направити справу до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що будь-яка інформація щодо звернення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини, а також щодо наявності чи відсутності інших спадкоємців після смерті

ОСОБА_6 відсутня, тому наявні підстави вважати, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, тому дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвали судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від

06 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Харкова від

14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

І.М. Фаловська