Дата документу 26.05.2017
ЄУ № 420/621/17
Провадження №2/420/329/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 травня 2017 року смт. Новопсков

Луганської області

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Потапенко Р.Р.., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі від 16.06.2016, укладений між ним та відповідачем; витребувати з незаконного володіння відповідача земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ріллі № 187, площею 8,9159 га, кадастровий номер :06:004:0017, розташовану за межами населеного пункту на території Пісківської сільської ради та стягнути з відповідача на його користь судові витрати, понесені ним при зверненні до суду.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, а згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позовна заява вказаним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем заявлено одночасно вимоги майнового і немайнового характеру, при цьому вартість земельної ділянки, яку він просить витребувати з незаконного володіння відповідача, він не зазначає.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про витребування майна визначається вартістю майна.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 (далі Постанова), розмір судового збору за подання позовної заяви про витребування майна (у тому числі з урахуванням положень, передбачених ч. 5 ст. 216, ст. 1212 ЦК України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 80, п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України такий обов'язок покладається на позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що містить одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (640 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (8000 грн.); за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (640 грн.).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач додав до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1280,00 грн. проте, незрозуміло, з якої саме суми був розрахований розмір сплаченого судового збору, якщо відсутні відомості щодо вартості спірної земельної ділянки, яку він просить витребувати із чужого незаконного володіння, на момент предявлення позову.

З огляду на викладене, позивачу слід вказати ціну позову, виходячи із дійсної вартості спірної земельної ділянки на момент предявлення позову, зазначити докази, якими така вартість нерухомого майна підтверджується, та, у разі необхідності, доплатити судовий збір з урахуванням ставок судового збору, встановлених ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.11.1950), Рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981, та практика Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 «Креуз проти Польщі», не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Як вбачається з наданої позовної заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано. Невиконання вимог ст. 119 ЦПК України, є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності зі ст. 121 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119-121, 209, 210, 293 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння залишити без руху, про що сповістити позивача, надавши йому строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Розяснити, що в іншому випадку позовна заява вважається неподаною і повертається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: