Справа № 168/64/17 Провадження № 22-ц/773/1180/17 Головуючий у 1 інстанції: Лозицький С.О.
Категорія: 27 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А. ,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк "ПрватБанк" на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 29 травня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Покликались на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору № б/н від 30.06.2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак, ОСОБА_3 не належним чином виконувала взяті на себе зобов'язання. Станом на 31.12.2016 р. заборгованість за кредитним договором становила 23270,11 грн., яка складається з: 1498.28 грн. - заборгованість за кредитом, 17047.74 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3139.80 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1084,29 грн. - штраф (процентна складова).

Просило стягнути з відповідача всю заборгованість в сумі 23270,11 грн., та судові витрати.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 29 травня 2017 року позов в даній справі задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2183,72 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру процентів за користування кредитом, а також в частині відмови в позові про стягнення штрафних санкцій скасувати, у звязку з неповним зясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позову.

Заслухавши представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту укладення між сторонами, на умовах, викладених у позовній заяві, не надано суду Тарифів і Правил, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Разом з тим суд вважав за можливе стягнути заборгованість по кредиту та проценти за користування кредитними коштами, виходячи із облікової ставки Національного банку України на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проте, такі висновки суду зроблені з порушенням норм процесуального права, тому рішення не може залишатися в силі.

Згідно зі ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 відповідно до анкети-заяви було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 1500 грн.( а.с.6)

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем було частково погашено заборгованість за кредитним договором в розмірі 60,20 гривень, а тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 1498,28 гривень тіло кредиту, що в свою чергу жодною із сторін не оскаржується.

Відмовляючи у стягненні заборгованості по відсотках за користування кредитом, пені, комісії, штрафів суд першої інстанції дійшов висновку, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також тарифи є неналежними доказами, при цьому послався на правові позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року та № 6-2320 цс 16 від 22.03.2017 року.

У наведених правових висновках зазначено про те, що в Умовах відсутній підпис відповідача, при цьому суд не встановив на підставі належних та допустимих доказів, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Тобто, зміст наведених правових висновків зводиться до необхідності зясування судом зазначених обставин при розгляді справи, що вбачається із мотивувальної частини Постанов Верховного Суду України у цих справах.

Вирішуючи позов в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відсотки не передбачені Умовами договору, їх слід нараховувати відповідно до облікової ставки НБУ, однак дане твердження суду є помилковим з огляду на наступне.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України ( ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою», Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті «ПриватБанку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що становить 30% річних.

В анкеті-заяві, яка підписана відповідачем, вказано наступне : «Я згідний з тим що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між мною та банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомлений і згоден з Умовам та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті «Приватбанку»».

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між нею та банком договір № б/н від 30.06.2010 року, про що свідчить її підпис у заяві.

Отже анкета-заява, яка підписана особисто відповідачем є договором приєднання та договором надання банківських послуг в розумінні ст. 634 ЦК України, а тому посилання суду першої інстанції на те, що дані Умови та Правила не підписані стороною, а тому відповідач не надавала свою згоду на встановлення 30% річних за користування кредитними коштами є безпідставними та таким, що не відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ні розмір заборгованості, ні порядок її нарахування відповідачем не оспорюється. ОСОБА_3 не доводила, що при укладенні кредитного договору мала на увазі інші Умови, Правила та Тарифи, ніж ті, що були надані Банком, або ж що кредитний договір був укладений на інших умовах, ніж зазначено у позовній заяві. Жодних заперечень, щодо взятих зобовязань щодо сплати процентів, комісій та пені відповідач не висловлювала. Її письмова заява зводилась лише до застосування строку позовної давності.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту укладення між сторонами договору на умовах, викладених банком в позовній заяві з урахуванням відсутності зі сторони відповідача будь-яких заперечень по суті позову, не узгоджується з принципом диспозитивності цивільного процесу.

З огляду на вкладене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 30% річних від суми заборгованості 1498,28 гривень в межах строку позовної давності, що становить 1280,41 гривень, оскільки відповідачем подана заява про застосування наслідків спливу позовної давності ( а.с.63).

Крім того судом першої інстанції було відмовлено у стягнення штрафних санкцій, як то пені так і штрафу, оскільки дані суми є необґрунтованими.

Однак повністю з висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути штраф в розмірі 638,93 гривень = (1498,28 гривень (тіло кредиту) +1280,41 гривень (проценти))*5%+ 500 гривень відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 який у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для усіх судів

Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача пені не може бути задоволена, оскільки це є подвійна відповідальність відповідача за неналежне виконання зобовязання, окрім того позивачем не обґрунтовано порядок нарахування розміру пені, а відповідно до розрахунку заборгованості за договором, проведене банком нарахування пені не відповідає приписам ч. 3 ст.549 ЦК України ( а.с 4) .

Оскільки, судом першої інстанції було допущено неповне зясування обставин, що мають значення для справи, щодо визначення суми заборгованості за кредитним договором, яка підлягає до стягнення то рішення суду слід змінити.

ПАТ КБ «ПриватБанк» було заявлено позов про стягнення 23270.11 гривень заборгованості за кредитним договором, судом апеляційної інстанції ухвалено стягнути 3417,62 гривень, отже в даному випадку задоволено позовні вимоги на 14,7% =3417.62 гривень*100% /23270.11 гривень.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 493,92 гривень (235,20 гривень за подання позовної заяви =1600 гривень *14,7 %/100 та 258.72 гривень за подання апеляційної скарги 1760*14.7%/100).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 29 травня 2017 року в даній справі змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30.06.2010 року в сумі 3417,62 гривень з яких: 1498,28 гривень тіло кредиту, 1280,41 гривень заборгованість за процентами, 638,93-штраф.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк» ПриватБанк» сплаченпй судовий збір в розмірі 493,92 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: