У Х В А Л А

іменем України

12 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду від 16 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про надання згоди на переведення боргу,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 16 лютого 2017 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 і ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (далі ПАТ "Фінанси та кредит") про надання згоди на переведення боргу.

На ухвалу суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, покликаючись на її незаконність і необґрунтованість.

На її обґрунтування зазначала про неоспорення факту залишення залу судового засідання нею та представником. Однак, крім неї, позивачем у справі є також і ОСОБА_2, який подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вважає, що вона та її представник переконалися в упередженості головуючого судді, оскільки відмовив у відводі при розгляді справи, а самовідвід не прийняв. Тоді ж він відмовив у клопотанні про оголошення перерви в судовому засіданні, а незабаром відмовив і в клопотанні про зупинення провадження в справі.

Перед залишенням залу судового засідання представник позивача попередила суддю про необхідність підготовки заяви, в звязку з чим вони вийшли із залу. Після цього позивачем повторно було подано заяву про відвід судді від участі в розгляді справи.

З огляду на наведене просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду, який її постановив.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь в справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як встановлено, 16 лютого 2017 року під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_1 до ПАТ "Фінанси та кредит" про надання згоди на переведення боргу ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3 добровільно залишили судове засідання. Ця обставина ними не заперечується і стверджується записами журналу судового засідання (а.с. 158-159).

Згідно із п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до закінчення розгляду справи покинув судове засідання і не подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Самі по собі доводи ОСОБА_1, що викладені в апеляційній скарзі, про упереджене відношення суду до неї на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки спростовуються обставинами справи та вимогами закону. Так, статтею 11 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, що означає можливість особи, як бере участь у справі, вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. При цьому зловживання особою, яка бере участь у справі, своїми процесуальними правами та обов'язками не допускається (ч. 3 ст. 27 ЦПК України).

Тому залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач залишив зал судового засідання без вказівки на поважність причин та не подавши заяви про подальший розгляд справи за її відсутності.

Щодо доводів апеляційної скарги про участь у справі ОСОБА_2, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності, то з ними колегія суддів не може погодитися.

Як передбачено правилами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Між тим, ОСОБА_2 не уповноважив ОСОБА_1 на представництво його інтересів у суді, а своєї апеляційної скарги на ухвалу Рівненського міського суду від 16 лютого 2017 року не подавав, що унеможливлює зазначені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не вбачає колегія суддів і порушень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, адже особа, яка бере участь у справі, розпоряджається в судовому засіданні своїми правами та обов'язками на власний розсуд. Щодо створення перешкод у доступі до правосуддя, то суд не порушував її права на звернення до суду за захистом своїх прав, відкривши провадження у справі, розглядаючи її по суті та забезпечивши її явку до в судове засідання.

Не заслуговують на увагу і твердження про незаконність відмови у прийнятті відводу чи заявленні самовідводу суддею. Згідно з ч. 2 ст. 293 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Тобто ці обставини могли би бути використані позивачем при апеляційному оскарженні рішення суду по суті до суду апеляційної інстанції.

Підставою для залишення апеляційної скарги без змін відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України є додержання судом першої інстанції вимог закону при постановленні оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Рівненського міського суду від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: