Справа № 461/7153/16 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/2254/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника ЛМР - Феник Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, Головного Управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, треті особи - Головне управління Національної поліції України у Львівській області, Міністерство внутрішніх справ про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и л а:

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2017 року позов ОСОБА_2 до Львівської міської ради, Головного Управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, треті особи - Головне управління Національної поліції України у Львівській області, Міністерство внутрішніх справ про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного Управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, яка полягає у незабезпеченні житлом ОСОБА_2 у строк, що передбачений пунктом 18 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту».

Зобов'язано Львівську міську раду повторно розглянути питання щодо забезпечення ОСОБА_2 та членів його сім'ї, позачергово благоустроєним житлом, яке за розміром і санітарними умовами відповідає ст.ст. 48,50 ЖК України, у відповідності до вимог пункту 18 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту».

В решті позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржив представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується із рішенням лише в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльністю Львівської міської ради, яка полягає у незабезпеченні житлом позивача у строк, що передбачений п.18 ч.1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту». Також зазначає, що судом не взято до уваги, що на квартирному обліку у Львівській міській раді позивач перебуває з 25 січня 2006 року за №21633, у списку для позачергового надання житла з 12 березня 2009 року за №1511 (інвалід війни 3 групи) та у списку для першочергового надання житла з 13 березня 2015 року за №6468 (багатодітна сім'я). Крім того, не взято до уваги, що згідно норми ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідач Львівська міська рада не здійснила належного контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 замовником якого було Львівське міське управління МВС України у Львівській області, дозвіл на будівництво виданий 14 лютого 2008 року за №35-08. Також зазначає, і те, що відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», за виконанням яких позивач звернувся до відповідачів, носять імперативний характер. Так, відповідно до вимог вказаної статті Закону, позивач користується спеціальною пільгою на отримання житла. Дана норма зобов'язує орган, який здійснює забезпечення житловою площею, забезпечити житлом інваліда війни протягом двох років з дня взяття такого на квартирний облік. В порушення вимог ст. 46 ЖК України, ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.11 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» мене інваліда війни, що потребує поліпшення житлових умов, який має право на позачергове забезпечення житлом після спливу більше двох років з дня постановки на квартирний облік як органи Міністерства внутрішніх справ так і Львівська міська рада на сьогодні вимоги позивача так і не виконали, а відтак просить суд скасувати рішення суду в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльністю Львівської міської ради, що полягає у не забезпеченні житлом ОСОБА_2 у строк, що передбачений п.18 ч.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача ЛМР Феник Л.М. на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач неодноразово звертався до відповідачів щодо поліпшення його житлових умов, однак ГУ МВС України у Львівській області належним чином не відреагувало, обмежились лише письмовими відписками. Львівська міська рада, в межах наданих їй повноважень, вживала заходів для вирішення питання щодо поліпшення житлових умов позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером МВС з січня 2009 року, статус інваліда війни - ветерана війни отримав з 12.01.2009 року та має на утриманні багатодітну сім'ю(а.с.5).

Згідно довідки №2501/32 від 25.02.2016р., виданої Управлінням житлового господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, ОСОБА_2 перебуває квартирному обліку з 08.09.2006 року за №21633, у списку для першочергового надання житла з 13.03.2015 року за №6468, як багатодітна сім'я, у списку для позачергового надання житла з 12.03.2009 року за №1511, як інвалід війни 3 групи (а.с.6).

Відповідно до п.18 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інваліди війни та прирівняні до них особи, які потребують поліпшення житлових умов, позачергово забезпечуються житлом, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Відповідно до ст. 46 ЖК України, поза чергою жиле приміщення надається , зокрема інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення . Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Згідно ст. 5 цього Кодексу державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Відповідно до п.п.67 п.4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №383/2011, Міністерство відповідно до покладених на нього завдань вживає відповідно до законодавства заходів щодо забезпечення правового і соціального захисту осіб рядового і начальницького складу працівників органів внутрішніх справ, військовослужбовців та працівників внутрішніх військ МВС України, пенсіонерів з числа військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, членів їх сімей, розробляє пропозиції з цих питань і вносить їх на розгляд відповідних органів.

Є встановленим, що позивач ОСОБА_2 неодноразово звертався до відповідачів щодо поліпшення його житлових умов, однак ГУ МВС України у Львівській області належним чином не відреагувало, обмежились лише письмовими відписками (а.с.15-25).

Львівська міська рада, в межах наданих їй повноважень, вживала заходів для вирішення питання щодо поліпшення житлових умов позивача, зокрема була створена комісія для розгляду звернень позивача та інших громадян з питань отримання ними житла, проводились засідання комісії з цього питання, Львівський міський голова звертався до Міністра внутрішніх справи з приводу погодження передачі земельної ділянки на АДРЕСА_1 до ГУ НП у Львівській області та передачі квартир Львівській міській раді, погоджувалось питання місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, затвердження відведення земельної ділянки.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів (ч.1 ст.9 ЖК України).

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що право позивача на позачергове одержання житла було порушено внаслідок протиправної бездіяльності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, та таке право підлягає захисту.

Судом вірно задоволено позов в частині визнання протиправною бездіяльності ГУ МВС України у Львівській області щодо незабезпечення житлом позивача та зобов'язання Львівської міської ради повторно розглянути питання щодо забезпечення позивача та членів його сім'ї позачергово благоустроєним житлом.

З такими висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета