Справа № 226/504/17
Провадження № 2/226/259/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.,

за участю секретаря Тіссен О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2006 року, від якого мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В березні 2017 року через взаємні непорозуміння та постійно виникаючі сварки, свідком яких була дитина, вони з відповідачем припинили сімейні стосунки і стали жити окремо. Зазначаючи на тому, що їх сімя розпалась остаточно і вже не може бути збережена, позивачка просить шлюб з відповідачем розірвати.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, що не перешкоджає судовому розгляду.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2006 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 207 (арк.спр.10).

02.01.2007 року у сторін народилася донька ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про її народження (арк.спр.11).

Згідно письмових заяв позивачки і відповідача, сторони разом не проживають, відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажають.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. І чоловік, і жінка користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу.

Оскільки досліджені судом докази та позиція сторін не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати.

Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно.

Вирішуючи питання про судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду, в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст.104 п.2, 105 п.3, 110 п.1, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (до шлюбу Леманюк), зареєстрований 29 липня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 207, розірвати, залишивши позивачці прізвище «Авдашкіна».

Стянути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Л.І.Клепка