Номер провадження 2/756/1481/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.

за участю секретаря - Хоменко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМИГ Мьюзік» до ОСОБА_1 про захист майнових авторських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (відповідач) про захист майнових авторських прав та просить суд стягнути з відповідача компенсацію за порушення авторського права на музичний твір: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики ОСОБА_2), яке мало місце 22.09.15 в м. Києві у Міжнародному центрі культури і мистецтв Профспілок України, у розмірі 145 000,00 грн, що становить 100 мінімальних заробітних плат; зобов'язати відповідача опублікувати в будь-якому на власний розсуд друкованому засобі масової інформації із загальнодержавною сферою розповсюдження, щоденний тираж якого становить понад 100 000 примірників, повний текст рішення суду у даній справі протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили та накласти на відповідача штраф у розмірі 10 відсотків суми, присудженої на користь позивача, зі стягненням її в дохід держави.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Договору про передачу виключних авторських прав від 01.09.2015 року позивачу належать виключні майнові права на використання та/або на дозвіл використання мелодії музичного твору: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики ОСОБА_2).

22 вересня 2015 року відповідач здійснив публічне виконання музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» в м. Києві у Міжнародному центрі культури і мистецтв Профспілок України на конкурсі «Міс Україна 2015». Даний концерт разом з публічним виконанням відповідачем музичного твору було показано в ефірі загальнонаціонального телеканалу з логотипом «Інтер» ПрАТ «Телеканал «Інтер». Публічне виконання музичного твору на концерті було здійснено відповідачем без отримання дозволу на таке виконання від позивача, як власника виключних майнових авторських прав.

Публічне виконання відповідачем музичного твору було здійснено не лише без відповідного дозволу, але й за наявності заборони відповідачу здійснювати використання музичних творів будь-яким способом, у тому числі шляхом публічного виконання. Відповідач був обізнаний про таку заборону, про що зазначено в судових рішеннях по 4 (чотирьом) цивільним справам, які набрали законну силу.

Однак, незважаючи на наявну заборону здійснювати використання музичних творів, відповідач свідомо та навмисно пішов на порушення авторських прав позивача. З огляду на те, що відповідач допустив одне порушення авторських прав позивача на музичний твір, проте це порушення вже є 5 (п'ятим) зафіксованим, а також враховуючи те, що всупереч заборони відповідач допустив умисне, цілеспрямоване, повторне публічне порушення авторських прав на музичний твір, який згодом було продемонстровано на телебаченні, вважає, що він повинен сплатити майнову компенсації у розмірі 100 мінімальних розмірів заробітної плати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що її довіритель визнає позовні вимоги частково, а саме не заперечує проти того, що дійсно 22 вересня 2015 року відповідач здійснив публічне виконання музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» в м. Києві у Міжнародному центрі культури і мистецтв Профспілок України на конкурсі «Міс Україна 2015», який згодом було показано по телебаченню. Проте відповідач не погоджується з ціною позову, оскільки вважає, що порушив авторські права на музичний твір тільки в частині музики, в той час як текст цього твору є суспільним надбанням. На думку відповідача, ціна позову за таке порушення становить 10 мінімальних заробітних плат.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З договору про передачу майнових прав на об'єкт авторського права - музичний твір №1/230207 від 02.04.07 вбачається, що автор музики ОСОБА_3 передав фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 майнові права на музичний твір - пісню «ІНФОРМАЦІЯ_1» (на слова ОСОБА_5), нотний запис якого викладений в Додатку № 1 до Договору (а.с.115-122).

01 червня 2012 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та ТОВ «Українська музична видавнича група» укладено договір № РР1-20/РР2-20 про передачу виключних авторських і суміжних прав, відповідно до п. 2.1 якого фізична особа - підприємець ОСОБА_4 передав товариству виключні майнові права на Об'єкти (твори та/або фонограми та/або виконання), вказані в додатках до договору, що означає право товариства використовувати об'єкти протягом вказаного у договорі строку (до 31 грудня 2015 року). Відповідно до п. 1.14 договору право на використання означає здійснювати самостійно та/або дозволяти третім особам здійснювати передбачені вказаним пунктом дії, в тому числі публічно виконувати об'єкти; переробляти, обробляти, аранжувати об'єкти для створення похідних творів. У Додатку №1 до цього договору до переліку під номером 74 міститься музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.107-118).

01 вересня 2015 року між ТОВ «УМИГ Мьюзік» (позивач) та ТОВ «Українська музична видавнича група» укладено договір № СИ/2016 про передачу виключних авторських прав, відповідно до пунктів 2.1 та 1.9 якого та п. 74 Додатку №1 до цього договору, позивачу належать виключні майнові права на використання та/або на дозвіл використання музики музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.9-23).

Як вбачається зі ст. 8 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме зокрема музичні твори з текстом і без тексту, похідні твори. Охороні за цим Законом підлягають всі твори, зазначені у частині першій цієї статті, як оприлюднені, так і не оприлюднені, як завершені, так і не завершені, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у ч.1 ст. 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 15 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Співавторами є особи, спільною творчою працею яких створено твір. До майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти зокрема відтворення творів; публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Згідно ч. 1 ст. 31, ч.ч. 1-3 ст. 32, ч. 1 ст. 33, ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону. Передача права на використання твору іншим особам може здійснюватися на основі авторського договору про передачу виключного права на використання твору або на основі авторського договору про передачу невиключного права на використання твору. За авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються. Договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо). Виконавці здійснюють свої права за умови дотримання ними прав авторів виконуваних творів та інших суб'єктів авторського права.

22 вересня 2015 року відповідач здійснив публічне виконання музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» в м. Києві у Міжнародному центрі культури і мистецтв Профспілок України на конкурсі «Міс Україна 2015». Даний концерт разом з публічним виконанням відповідачем музичного твору було показано в ефірі загальнонаціонального телеканалу з логотипом «Інтер» ПрАТ «Телеканал «Інтер», що підтверджується відповідним відеозаписом та про що у своїх поясненнях визнавав сам відповідач.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідач також був обізнаний про заборону виконувати музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» без дозволу власника майнових прав на музику цього твору, що підтверджується рішеннями Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2014, 08.04.2014, 16.07.2015 та 08.10.2015 (а.с.29-71).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» публічне виконання - подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Вказаний музичний твір виконаний відповідачем без отримання дозволу на використання музики у позивача, як у особи, якій належать виключне право надавати дозвіл на використання вказаного музичного твору. Будь-які письмові договори про передачу відповідачу права на використання цей музичний твір між відповідачем та автором музичного твору чи особами, яким автор передав свої авторські майнові права, не укладалися.

Відповідно до п. «а» ст. 50 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб'єктів авторського права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 Закону обмежень майнових прав.

Отже, виконавши вказаний музичний твір без отримання дозволу на його використання (публічне виконання), відповідач порушив майнові права позивача, передбачені ст. 15 ЗУ «Про авторське право і суміжні права».

Згідно п.п. «г», «є» ч. 1, п.п. «г», «д» ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» при порушеннях будь-якою особою авторського права, передбачених ст. 50 Закону суб'єкти авторського права мають право: подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права або виплату компенсацій; вимагати, в тому числі в судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права та судові рішення щодо цих порушень. Суд має право постановити рішення про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу; публікацію у пресі інформації про допущене порушення, якщо у ході судового розгляду буде доведено факт порушення авторського права. При визначенні розмірів збитків, які мають бути відшкодовані особі, права якої порушено, суд зобов'язаний виходити із суті порушення, майнової і моральної шкоди, завданої особі, яка має авторське право, а також із можливого доходу, який могла б одержати ця особа. У розмір збитків, завданих особі, права якої порушено, додатково можуть бути включені судові витрати, понесені цією особою, а також витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем використано музичний твір, авторські права на музику якого належать позивачу без відповідного дозволу, це виконання було здійснено в м. Києві у Міжнародному центрі культури і мистецтв Профспілок України на конкурсі «Міс Україна 2015», даний концерт разом з публічним виконанням відповідачем музичного твору було показано в ефірі загальнонаціонального телеканалу з логотипом «Інтер» ПрАТ «Телеканал «Інтер», наміри відповідача умисно порушити авторські права за наявності заборони виконання музичних творів, те, що таке порушення збоку відповідача вже є п'ятим, суд вважає що з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію за порушення авторського права у розмірі 100 (ста) мінімальних заробітних плат, що на день подачі позову становить 145 000,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 14 500,00 грн.

Позовні вимоги про зобов'язання відповідача опублікувати у будь-якому на власний розсуд друкованому засобі масової інформації із загальнодержавною сферою розповсюдження, щоденний тираж якого становить понад 100 000 примірників, повний текст рішення суду протягом одного місяця з дня набрання ним законної сили задоволенню не підлягають, оскільки суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача компенсації у відповідному розмірі та стягнення з відповідача штрафу в дохід Державного бюджету України є достатньою мірою відповідальності за порушення авторських прав.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 450,00 грн.

З викладеного, ст.ст. 1-11, 57-66, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМИГ Мьюзік» () компенсацію за порушення авторського права на музичний твір в сумі 145000 грн., що становить 100 мінімальних заробітних плат.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) штраф в дохід держави в сумі 14500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМИГ Мьюзік» () судовий збір в сумі 1450 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя