Справа № 345/4338/16-ц
Провадження № 4-с/345/4/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Сухарник І.І.

секретаря судового засідання Мостової Ю.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 на дії державного виконавця, суд -

встановив:

що представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулася до суду із скаргою, згідно якої просить визнати бездіяльність заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 в частині винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженням № 51773082 та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженням № 51773082 Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області від 02.11.2016р. Скаргу обґрунтовує тим, що державним виконавцем Богаком Я.В. в межах виконавчого провадження № 51773082 про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_2 22745,78грн. та 487,20 грн. судового збору наклав арешт на все рухоме майно банку і при винесенні постанови були порушені норми чинного законодавства, оскільки він зобовязаний був спочатку виявити майно та кошти, а потім вже накладати на нього арешти. Вважає, що всупереч вимогам ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець мав би спершу звернути стягнення на кошти боржника, оскільки все рухоме майно банку, це десятки тисяч транспортних засобів по всій державі, яке передане банком за договорами фінансового лізингу третім особам, які фактично володіють ним та користуються і сплачують за нього кошти. Тому, у даному випадку державний виконавець арештувавши рухоме майно банку у десятки разів перевищив суму боргу, оскільки законом не передбачено виділення майна в межах суми арешту, а тому державний виконавець повинен накласти арешт лише на конкретне виявлене майно. Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, державний виконавець повинен би звернути стягнення на інше майно боржника або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії чи іншого відокремленого підрозділу боржника юридичної особи (крім майна вилученого з цивільного обороту, або обмежено обороноздатного майна, майна на яке не може бути звернено стягнення) незалежно від того хто фактично використовує таке майно. Частиною 6 передбачено, що у разі якщо на зазначене у частині пятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості:

1) майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтерєру офісів, готова продукція та товари тощо);

2) обєкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві.

Оскільки, Законом України «Про виконавче провадження» чітко передбачена процедура здійснення дій державного виконавця та порядок звернення стягнення на кошти, скаржник вважає, що державний виконавець вчинив незаконні дії, а саме порушив порядок та процедуру стягнення та застосовані заходи примусового стягнення у вигляді винесення постанови про арешт всього рухомого майна банку, вартість якого перевищує суму стягнення. З наведених підстав представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 просить скаргу задоволити.

До суду від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 надійшла заява у якій вона скаргу підтримує повністю та просить її задоволити, а справу розглянути у її відсутності (а.с. 38).

Від третьої особи ОСОБА_2 до суду надійшло заперечення на скаргу та клопотання у якому вона просить відмовити у задоволенні скарги повністю, а справу розглянути у її відсутності (а.с. 28, 41).

Заступник начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 20).

Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 23).

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що скарга підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав:

Згідно матеріалів справи вбачається, що в Івано-Франківському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебуває на виконанні виконавчий лист №345/3836/15-ц, виданий 17.02.2016 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_2 22745,78грн. та 487,20 судового збору. Так, за вказаним виконавчим листом заступник начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 27.07.2016р. відкрив виконавче провадження №51773082.

Оскарження даної постанови скаржник мотивує тим, що державний виконавець в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження» мав би спершу звернути стягнення на кошти боржника, оскільки все рухоме майно банку, це десятки тисяч транспортних засобів по всій державі, яке передане банком за договорами фінансового лізингу третім особам, які фактично володіють ним та користуються і сплачують за нього кошти і тому, у даному випадку державний виконавець арештувавши рухоме майно банку у десятки разів перевищив суму боргу.

Із заперечень на скаргу ОСОБА_2 вбачається, що вона посилається на пропущення боржником строку для оскарження вищевказаної постанови.

Із скарги слідує, що боржнику стало відомо про арешт майна з постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.11.2016. В подальшому представник ПАТ КБ «Приватбанк» 22.11.2016 ознайомився із матеріалами вищевказаного виконавчого провадження та 30.11.2016 подав до суду скаргу на дії державного виконавця, тобто в десятиденний строк з моменту її одержання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що представником скаржника строк звернення до суду не пропущено і скарга підлягає до розгляду.

Судом встановлено, що банком оскаржувались дії та бездіяльність заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 та винесена ним постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2016р. на виконання виконавчого листа №345/3836/15-ц, який виданий 17.02.2016 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_2 22745,78грн. та 487,20 судового збору.

Згідно ухвали Калуського міськрайонного суду від 22.03.2017р. провадження за скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 на дії державного виконавця, в частині оскарження бездіяльності державного виконавця щодо обєднання виконавчого провадження у зведене закрито.

А в іншій частині задоволення скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 на дії державного виконавця відмовлено (а.с. 42-52).

Дане рішення ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.05.2017р. залишено без змін, що свідчить про правомірність вчинення порядку дій державного виконавця Богак Я.В. у виконавчому провадженні № 51773082 та законність винесеної ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2016р. на виконання виконавчого листа №345/3836/15-ц, який виданий 17.02.2016 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_2 22745,78грн. та 487,20 судового збору (а.с. 54-56).

02.11.2016р. державним виконавцем Богаком Я.В. в межах виконавчого провадження № 51773082 про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_2 22745,78грн. та 487,20 грн. судового збору винесено постанову про арешт всього рухомого майна боржника в межах суми звернення стягнення боргу (а.с. 6).

Відповідно ч. ч. 5, 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності докази та керуючись вимогами чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що відповідач всупереч покладених на нього обовязків, неправомірно наклав арешт на все рухоме майно боржника, оскільки повинен був накласти арешт на майно боржника в розмірі і обсязі, необхідному для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. Тому, постанову заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.11.2016р. слід скасувати.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження», Конституції України та керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд -

ухвалив:

скаргу задоволити. Постанову заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 від 02.11.2016р., прийняту в межах виконавчого провадження ВП № 51773082 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все рухоме майно належне боржнику ПАТ КБ «ПриватБанк» - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 5-ти днів з часу проголошення.

Головуючий: