АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретаріГоін В.С.
за участю: представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року

У справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року позов задоволено./а.с. 95-96/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема встановлено, що відповідач зобов'язалась повернути позивачу грошові кошти у розмірі 24 000, 00 дол. США, однак у розписці не визначено які саме долари мають повертатись, оскільки долар, як національна валюта перебуває на обігу у більш ніж 10-ти країнах світу. Також вказував на те, що судом першої інстанції не встановлено факту отримання або передачі грошей, оскільки у розписці не зазначено коли грошові кошти були отримані позивачем, оскільки договір позики є укладеним з моменту отримання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Крім того, вказував на те, що за фактом шахрайства ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_8 кримінальне провадження було закрито на підставі відсутності складу кримінального правопорушення. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, яка з'явилась у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 06.07.2007 р. ОСОБА_6 зобов'язувалася повернути ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 24000,00 дол. США до 06.08.2008 року (а.с. 5).

№ справи 759/18947/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3736 /2017
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст.1046 ЦК України про те, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, та ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Встановивши існування між позивачем і відповідачем усних договірних зобов'язань щодо надання ОСОБА_6 позики у розмірі 24000,00 дол. США, що підтверджується написаною розпискою відповідача від 06.07.2007 р., з урахуванням ст.ст. 526, 530, 1049 ЦК України та того, що у термін до 06.08.2008 року ОСОБА_6 борг не повернула, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вимога позивача щодо повернення позики в сумі 24000,00 дол. США, що еквівалентно 504367,20 грн. за курсом НБУ на час звернення до суду (100 дол. США =2101, 53 грн.) є законною.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності вказівки в розписці на валюту зобов'язання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки не зазначення в договорі, якої саме іноземної держави валюта бралася в борг, а саме іноземної держави долара (США, Австралії чи Канади тощо), може вплинути на визначення розміру боргу, що підлягає доказуванню в установленому законодавством порядку, а не бути підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення боргу. /правова позиція ВСУ від 18.09.2013 №6-63цс13/

Договір позики, як і умови розписки, ОСОБА_6 не оскаржувались, питання щодо валюти зобов'язання виникло у відповідача, як свідчать матеріали справи, при подачі заяви про перегляд заочного рішення від 11.11.2016 р., тобто після більш ніж дев'яти років існування такого зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту передачі коштів, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки частиною другою статті 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. /правова позиція ВСУ від 18.09.2013 №6-63цс13/

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року - відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: