Справа № 346/2800/16-ц
Провадження № 2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Димашка В.П.

за участі секретаря Гайової Г.Ф.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 24.02.1994 року а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 55,9 кв.м. що в с. Богородичин, вул. Шевченка, 30, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Позовні вимоги мотивував тим, що 24 лютого 1994 року помер його батько ОСОБА_7, який проживав і був зареєстрований до дня своєї смерті за адресою с. Богородичин, вул. Шевченка, 30 Коломийського району Івано-Франківської області.

В силу ст. 525 ЦК часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, факт і дата якої стверджується свідоцтвом органів загсу або іншим документом у передбачених законом випадках.

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження виданим 02 жовтня 2015 року, серія І-НМ №293824, в якому померлий ОСОБА_7 записаний батьком позивача.

Після його смерті відкрилась спадщина на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою с. Богородичин, вул. Шевченка, 30 (попередня назва вулиці Леніна) Коломийського району Івано-Франківської області.

Виходячи з наданої довідки ОСОБА_4 сільської ради від 01.10.2015 р. за №539 син померлого ОСОБА_8. Який не оформив свої спадкових прав, являється його рідним братом, проживав і був зареєстрований в жилому будинку за адресою с. Богородичин, вул. Шевченка, 30 з 04 березня 1994 року, тобто після смерті ОСОБА_7, який помер 24 лютого 1994 року.

Відсутність документів на житловий будинок має масовий характер в сільській місцевості. Єдиним підтвердженням належності такого будинку спадкодавцю є записи в погосподарській книзі сільської (селищної) ради, які не приймаються нотаріусами для видачі свідоцтва про право на спадщину, тому здійснення спадкових прав провадиться не органами нотаріату, а судом.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1035 (постанова втратила чинність 23 травня 2011 року) Про затвердження тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» підставою для оформлення права власності на зазначені обєкти, споруджені до 05 серпня 1992 року, є висновок про технічний стан будинку складений бюро технічної інвентаризації за встановленою формою, а на обєкти. Споруджені у період з 05 серпня 1992 року до 01 січня 2008 року видається сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам.

Судами визнається право власності за спадкоємцями при наявності довідок сільської ради про термін проживання спадкодавця в будинку.

У відповідності до довідки ОСОБА_4 сільської ради від 05.лютого 2016 року за №84 померлий ОСОБА_7 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Леніна) з 1959 року по 24 лютого 1994 року.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 04 жовтня1991 року №7 про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок передбачає, що відповідно ст. 12 Закону України «Про власність» у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, наприклад. За договором купівлі-продажу, міни, дарування, за правом спадщини. Оскільки згідно зі ст. 17 ЗК і ст.. 14 Закону України «Про власність» земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом.

Згідно зі ст.ст. 16 і 17 Закону України «Про власність» таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям в період шлюбу жилий будинок у звязку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сімї жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству. Вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Таке ж право за цих умов належить членам сімї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст. 156 ЖК обовязок.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання чинності ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майно, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно довідки про право на видачу спадщини за законом ОСОБА_4 сільської ради від03.10.2016 року за №264 позивач ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину.

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 визначає ст. 549 ЦК УРСР, яка на відміну від положень чинного законодавства серед способів прийняття спадщини передбачала і фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 311 жовтня 1975 року та п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14 червня 1994 року (які були чинним на момент відкриття спадщини) доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка, що «спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із ним».

Таким чином проживання в будинку ОСОБА_8, який був зареєстрований 04 березня 1994 року в житловому будинку за адресою с. Богородичин, вул. Шевченка, 30 Коломийського району Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_7, який помер 24 лютого 1994 року не дає правових підстав вважати факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном.

Позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали та просили задовольнити.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення позову.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, подали заяву, в якій визнали позов ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок та просили позовні вимоги задовольнити. У разі їхньої неявки, просили розгляд справи проводити без їхньої участі.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Беручи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 525 ЦК України, в редакції 1963 р., який діяв на час відкритті спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 548 ЦК України, в редакції 1963 р., прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 р., визнається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управляння або володіння спадковим майном.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 1268, та ст. 1270 ЦК України спадкоємець який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановлено, що згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №55824 від 21.04.2016 року, в с. Богородичин по вул. Шевченка, 30 Коломийського району зареєстровано згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 під реєстровим №93 право власності зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.05.1989 рку виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення №101 від 10.05.1989 року.

ОСОБА_7 помер 24 лютого 1994 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-НМ №215420.

Спадщину в порядку ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року після смерті ОСОБА_7, яка складається із житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться в с. Богородичин, вул. Шевченка, 30 Коломийського району Івано-Франківської області, прийняв його син ОСОБА_1 (що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-НМ №293824), вступивши в управління спадковим майном: сплачував страхові платежі, земельний податок, проводив поточний ремонт жилого будинку, господарських споруд, обрізку живоплоту та фруктових дерев, що підтверджується довідкою ОСОБА_4 сільської ради від 10.05.2017 року №155.

Згідно довідки ОСОБА_4 сільської ради від 05.02.2016 року №84 ОСОБА_1 дійсно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 (бувша Леніна), 30 із 1959 року.

Згідно довідки ОСОБА_4 сільської ради від 10.05.2017 р. №155 померлому ОСОБА_7, який помер 24.02.1994 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Богородичин, вул. Шевченка, (бувша Леніна),30. Згідно по господарської книги №7-438 будинок, що знаходиться в с. Богородичин, вул. Шевченка (бувша Леніна), 30 не є колгоспним двором. Належав померлому ОСОБА_7 на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок за №101 від 15.05.1989 року видано виконкомом Коломийської районної ради. На момент смерті ОСОБА_7 у спадковому будинку проживав та був зареєстрований один ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті ОСОБА_7, який помер 24.02.1994 року з 04.03.1994 р в жилому будинку, який знаходиться в с. Богородичин, вул. Шевченка, 30 (бувша Леніна) був зареєстрований його син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 05.03.2015 р.(реєстрацію скасовано згідно постанови від 18.04.2017 р. Коломийського міськрайонного суду справа №346/261/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради. З дня смерті ОСОБА_7, який помер 24.02.1994 року в управління спадковим майном вступив його син ОСОБА_1, який сплачував страхові платежі, земельний податок та проводив поточний ремонт жилого будинку, господарських споруд, обрізку живоплоту та фруктових дерев. Заповіти від імені померлих ОСОБА_8, який помер 05.03.2015 р. та ОСОБА_7, який помер 24.02.1994 року виконкомом ОСОБА_4 сільської ради не посвідчувався.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної від 08.11.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право встановлювальний документ на нерухоме майно, що підтверджує право власності померлого на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами відсутній, між спадкоємцями існує спір щодо розподілу спадщини.

Згідно даних технічного паспорту в с. Богородичин, по вул. Шевченка, 30 знаходиться: житловий будинок літ. А, вбиральня літ В, літня кухня літ. Г, стайня літ. Д, сарай літ. Е, стодола літ. Ж, комора літ. З, навіс літ. К, криниця - №1, ворота -№2.

Згідно висновку про вартість обєкта оцінки від 21.04.2016 р. ринкова вартість житлового будинку №30. Площею 55,9 кв.м. господарських будівель та споруд в с. Богородичин Івано-Франківської області по вул. Шевченка (Леніна) для оформлення спадщини становить 53928 грн..

На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову і визнання за ОСОБА_1 права власності спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 24.02.1994 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що в с. Богородичин, вул. Шевченка, 30, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Керуючись ст. ст. 174, 213 - 215, 223, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 24.02.1994 року, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що в с. Богородичин, вул. Шевченка, 30, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Коломийський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Димашок В.