Справа № 377/820/17 Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/5933/17 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 49 27.12.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

встановила:

у жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Славутицького міського суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 12 липля 2013 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №86.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком якого є відповідач.

ОСОБА_2 вже більше двох років не проживає з позивачем, а також не цікавиться життям сина.

Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини.

Позивач зазначила, що для забезпечення дитині належного рівня життя потрібно приблизно 3 000 грн. щомісячно. Ці витрати пов'язані з потребою у дитячому харчуванні, одязі, необхідних товарах для дошкільного закладу, товарах для розвитку дитини.

ОСОБА_3 на час подання позову до суду була не працевлаштована, перебувала на обліку у центрі зайнятості.

Відповідач працює в ДСП «Чорнобильська АЕС». Інших дітей, крім їхнього спільного сина не має.

Просила стягнути на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, починаючи з дня подачі позовуі до досягнення дитиною повнолітня.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 15 листопада 2017 року позов задоволено повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісяця, на утримання спільної дитини - сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.10.2017 року на користь ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір» у сумі 640,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також підлягає зміні в частині розміру стягнення з відповідача на користь позивача аліментів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позивач не надала до суду доказів які підтверджували, що вона перебуває на обліку в центрі зайнятості.

Апелянт, стверджує, що ОСОБА_3 працює диспетчером у ПРП «АТАСС», але офіційно не оформила трудові відносини. За даним місцем роботи позивач отримує не менше ніж 3 000 грн. на місяць.

Враховуючи розмір доходів відповідача, отриманих на руки після утримання обов'язкових платежів і зборів, який згідно довідки Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» № 891 від 20.11.2017 року, складає 8 000 грн., утримання з апелянта алмітентів в розмірі 1/4 частини всіх видів останнього доходів, на що він погоджується, в грошовому еквіваленті буде складати не менше 2 000 грн. на місяць, тобто навіть більше законодавчо встановленого 100% розміру прожиткового мінімуму на дитину.

З 01 грудня 2017 року розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років буде складати 1 492 грн.

ОСОБА_2 зазначає, що йому, його матері - ОСОБА_5 та брату ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності по 1/3 частці на кожного належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, в якій всі вище зазначені особи мешкають всі разом і приймають участь в утриманні даного житла, оплаті житлово - комунальних послуг в повному обсязі, оскільки не мають субсидій та пільг по оплаті.

Крім того, з 01 вересня 2017 року апелянт почав навчання в Українсько інженерно - педагогічній академії у м. Харкові на енергетичний факультет на 6 курс за заочною формою навчання, яка передбачає сесії в кожному семестрі з начитуванням лекції та здачею екзаменів. Строк в даному навчальному закладі складає два роки, його вартість за один семестр - 3 936 грн.

Апелянт, вважає, що вищенаведені обставини, є істотними при вирішенні питання стосовно розміру аліментів, що підлягають до стягнення з платника, судом першої інстанції не були враховані.

Просив змінити рішення Славутицького міського суду Київської області від 15 листопада 2017 року, зменшивши розмір присуджених з відповідача аліментів з 1/3 до 1/4 частини всіх видів доходів останнього.

Стягнути з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця на утримання спільної дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 липня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який на даний час проживає разом із матір'ю.

Батьком неповнолітньої дитини в свідоцтві про народження записаний відповідач.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до довідки, яка знаходиться в матеріалах справи, відповідач працює в ДСП «Чорнобильська АЕС», середньо місячна заробітна плата за шість місяців становить біля 8 000 грн., позивач в свою чергу не працює.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За правилами ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.1 ст.183 та ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину стягуються у відповідній частці від заробітку (доходу) батьків. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За правилами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, розмір аліментів визначений судом першої інстанції відповідає вимогам закону.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

В ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», у 2017 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2017 року - 1544 грн., з 01 травня - 1624 грн., з 1 грудня - 1700 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 01 січня 2017 року - 1355 грн., з 01 травня - 1426 грн., з 1 грудня - 1492 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 грн., з 1 травня - 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн.

Таким чином, розмір аліментів визначений судом першої інстанції відповідає вимогам закону.

Відповідно до чч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 29 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді