АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/58/17 Справа № 203/2055/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

06 квітня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_3 18 квітня 2008 року був укладений кредитний договір №DNUAGA, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 33340,40 доларів США на термін до 18 квітня 2028 року. ОСОБА_3 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 18 квітня 2008 року був укладений договір поруки №DNUAGA, за умовами якого поручитель зобовязалась перед банком за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 21 січня 2015 року становить 35734,51 дол. США, а саме: 30628,74 дол. США заборгованість за кредитом, 2683,92 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 198,75 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 506,37 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; також позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DNUAGA від 18.04.2008 року в розмірі 30628,74 дол. США заборгованість за кредитом, 2683,92 дол. США заборгованість за процентами, 198,75 дол. США заборгованість з комісії, а всього 33511,41 дол. США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 876236,24 грн. Стягнуто також з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1713,34 грн., з кожного; в задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом всі учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, зокрема, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 отримали судові повістки поштою 17.02.2017 року, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 118,119 т.2).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 18 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №DNUAGA, за умовами якого позичальник отримав від банку кредитні кошти у розмірі 40948,40 доларів США. на наступні цілі: 32000,00 дол. США на споживчі цілі, 960 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 220,40 дол. США страхування майна, 160 дол. США особисте страхування, 7608 дол. США сплата страхових платежів (а.с.21-26 т.1).

Згідно п. 8.1 кредитного договору №DNUAGA від 18 квітня 2008 року, зокрема, він укладається до 18.04.2028 року включно; цим же пунктом передбачено погашення заборгованості щомісячними платежами в період сплати з 21 по 28 число кожного місяця у сумі 417,34 дол. США, згідно графіку погашення кредиту; кредит надається на умовах сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,08% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно умов договору (а.с. 25 т.1).

Відповідно до п. 2.4.2 вказаного кредитного договору, позичальник має право погашати заборгованість по кредиту будь-яким способом, не забороненим чинним законодавством України.

Сторони кредитного договору погодили також, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюються тривалістю 5 років (п. 5.5 договору).

Згідно п. 6.1 кредитного договору №DNUAGA від 18 квітня 2008 року, він в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, а також сплати страхових платежів набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором.

Також встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 18 квітня 2008 року був укладений договір поруки №DNUAGA, за умовами якого остання поручилась за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором №DNUAGA від 18 квітня 2008 року та відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.27-28 т.1).

Судом першої інстанції також встановлено, що 18 квітня 2008 року ОСОБА_2 звернувся до ЗАТ «СК «ІНГОССТРАХ» із заявою про укладення договору страхування нерухомості, в якій просив укласти договір страхування обєктів нерухомого майна (а.с.65 т.1)

Між ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_2 18 квітня 2008 року був укладений договору страхування майна DNUAGA, за умовами якого страховик зобовязується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або іншій особі, визначеній у цьому договорі страхувальником, на користь якої укладено цей договір. Згідно п. 5.2 договір укладено на виконання договору застави, укладеного між банком та страхувальником від 18 квітня 2008 року DNUAGA, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 18 квітня 2008 року №DNUAGA (а.с.63-64 т.1).

Також, 18 квітня 2008 року між ЗАТ «СК «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_2 був укладений договір особистого страхування №DNUAGA, який був укладений для виконання умов договору застави, укладеного між ПриватБанком та страхувальником від 18 квітня 2008 року DNUAGA, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 18 квітня 2008 року №DNUAGA (а.с.66 т.1).

У звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань з повернення кредитних коштів, за договором №DNUAGA від 18 квітня 2008 року, утворилась заборгованість, яка станом на 21.01.2015 року, становить 35734,51 дол. США, а саме: 30628,74 дол. США заборгованість за кредитом, 2683,92 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 198,75 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 506,37 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3на користь банку заборгованості за кредитним договором №DNUAGA від 18.04.2008 року за тілом кредиту в розмірі 30628,74 дол. США, заборгованості за відсотками 2683,92 дол. США, заборгованість з комісії в сумі 198,75 дол. США, а всього 33511,41 дол. США, що за курсом НБУ на день ухвалення судом першої інстанції рішення складає 876236,24 грн. Дана заборгованість підтверджується наданим банком розрахунком на аркушах 6-12 у томі 1, який здійснено у відповідності до умов кредитного договору.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він не підписував меморіальний ордер і заяву про видачу готівки та не отримував кредитні кошти не спростовують правильність висновків місцевого суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Згідно пояснень апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, він особисто укладав та підписував вищевказаний кредитний договір, що стверджується журналом та звукозаписом процесу.

Судом встановлено, що понад шість років (з часу укладення кредитного договору і по 06.06.2014 року) апелянт періодично, систематично належним чином здійснював дії на виконання умов кредитного договору №DNUAGA від 18.04.2008 року; вчасно та у необхідному розмірі вносив періодичні платежі. Викладене стверджується представленим банком розрахунком заборгованості та визнано представником банку. Більше того, вказані факти визнані особисто апелянтом у судовому зсіданні суду апеляційної інстанції; ОСОБА_3, зокрема, конкретизував, що загалом у добровільному порядку сплатив банку на виконання умов вказаного кредитного договору близько 25000,0 дол. США. Наведене стверджується журналом та звукозаписом судового засідання від 16.05.2017 року.

Крім того, згідно пояснень апелянта ОСОБА_3 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції від 16.05.2017 року, з позовом про оспорювання кредитного договору №DNUAGA від 18.04.2008 року у зв»язку з його безгрошів»ям до суду до цього часу він не звертався, до правоохоронних органів з відповідними заявами також не звертався.

Колегія приймає до уваги доводи банку про неможливість надати для проведення почеркознавчої експертизи оригіналів меморіального ордеру та заяви про видачу готівки за кредитним договором від 18 квітня 2008 року, які знищені у зв»язку із закінченням п»ятирічного строку їх збереження, що передбачений Постановою Правління НБУ від 08 грудня 2004 року №601 «Про затвердження переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання» (а.с.84 т.1).

Враховуючи наведене, визнання апелянтом факту укладання та підписання кредитного договору №DNUAGA від 18.04.2008 року; зважаючи на встановлення факту систематичного вчинення апелянтом протягом тривалого часу дій, що свідчать про визнання ним умов вказаного кредитного договору та усвідомлення необхідності їх виконання; враховуючи незаявлення апелянтом позову щодо оспорювання кредитного договору, - колегія дійшла висновку, що відсутність у банку оригіналу меморіального ордеру та заяви про видачу готівки, непідписання вказаних документів апелянтом не свідчать про відсутність правовідносин між сторонами та не доводить факту неотримання ОСОБА_3 у 2008 році кредитних коштів.

Твердження апелянта про те, що виконання умов кредитного договору він здійснював у добровільному порядку через побоювання можливості звернення банком стягнення на нерухоме майно, яке перебуває у його, апелянта, власності, - є безпідставними та надуманими з метою ухилення від цивільно-правової відповідальності.

Колегія звертає увагу, що інших доказів на підтвердження своєї позиції апелянтом суду не представлено, клопотань про їх витребування не заявлено; проведення почеркознавчої експертизи, призначеної судом ухвалою від 19.10.2016 року, є неможливим через відсутність оригіналу документу, що підлягає дослідженню.

Суд зауважує, що апеляційна скарга не містить доводів щодо непогодження з розміром стягнутої заборгованості чи солідарного її стягнення. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, суд першої інстанції в оскаржуваному рішення помилково зазначив, що відповідач не вчиняв дій на погашення заборгованості, що, однак, не потягло помилки у висновках суду про задоволення позовних вимог, тому колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставусвоїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на положення ст. ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді