Справа №639/5199 /16
№2/639/205/17
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , суд-

Встановив:

05.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 17 600 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., завданої вчиненням кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

30.03.2017 року позивач надала заяву, якою зменшила розмір матеріальної шкоди до 15 772 грн. 82 коп..

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зменшила позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди до 6972 грн. 82 коп..

У обґрунтування позову позивач 14 жовтня 2015 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного спяніння , знаходячись за місцем свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, де вона перебувала на запрошення власника будинку, вирішуючи питання про оренду з послідуючим відчуженням нерухомості , ОСОБА_2 намагався нанести їй колото-ріжучою частиною ножа удар в обличчя , захищаючись, нею бела виставлена рука,внаслідок чого удар ножем прийшовся по тильній стороні долоні лівої руки. Їй були спричиненні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а сама травма лівої кисті у вигляді різаного поранення тильної поверхні кисті з ушкодженням сухожиль розгиначів 3 і 4 пальців. Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року ОСОБА_2 були визнано винуватим у предявленому обвинуваченні у вчиненні злочину , передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обовязки. У ході досудовому слідства ОСОБА_2 надав їй розписку від 26.12.2015 року про те, що сплатить усі його витрати повязані з лікуванням, а також компенсує моральну шкоду, загальна сума шкоди обумовлювались на той час в розмірі 40 000 грн.. Але ОСОБА_2 сплатив їй 8800 грн. за проведення операції і відмовився від повної компенсації матеріальної та моральної шкоди. Після отримання тілесних ушкоджень ножем по долоні лівої руки вона була доставлена до клінічної установи з кровотечею з рани,сильною біллю лівої кісті , їй була надана первинна медична допомога та рекомендовано оперативне лікування , яке було зроблено з місцевою анестезією. Але за характером різаної рани, функції кісті не були відновлені і тому була проведена друга операція лівої кісті для відновлення 3 і 4 сухожилля. У післяопераційний період їй було призначено комплекс медичних заходів та процедур для реабілітації: ЛФК, лікарські препарати. Після отриманої травми у неї виник посттравматичний синдром, який сильно загострив протікання її хронічних захворювань: гіпертонічну хворобу, сахарний діабет,ускладнення захворювання нирок та очей також сердцево судинної систем. Вона вимушена була лікуватися у стаціонарі з 15.02.2016 року по 29.02.2016 року, щоб мінімально відновити свій фізичний стан , а також психотерапевтичної допомоги. Оскільки рухомість кісті до цього часу не відновлена у жовтні 2016 року їй рекомендована наступна операція для відновлення функції кісті 3 розгибача кісті. Для проведення операції у клінічному закладі Харківській міській клінічний лікарні №31 їй необхідні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, без яких проведення лікування було б неможливим і які, звичайно , були придбані частково за кошти які передав їй ОСОБА_2 . Окрім фізичної ь та матеріальної шкоди, завданої неправомірними суспільно небезпечними діями відповідача також завдано їй немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті, а саме щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій,потреба у униканні зустрічей з відповідачем,тривога. Насторога, емоційні та тілесні реакції при згадувані, важкість виконання повсякденних обовязків , переживання фізичних незручностей та психологічного комфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, нервозність, дратівливість, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення. В момент тілесних ушкоджень, вона перенесла фізичну біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги. Дотепер продовжуються проблеми зі здоровям у вигляді періодичних болів, виключення носіння вантажів, обмеження фізичної активності на найближчий час.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали позов в частині стягнення матеріальної шкоди у сумі 6972 грн. 82 коп. та моральної шкоди у сумі 50 000 грн. та надали пояснення відповідні вищенаведеному.

Відповідач позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6972 грн. 82 коп. визнав, проти задоволення позову про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., заперечував.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 14 жовтня 2015 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 знаходився за місцем свого мешкання за адресою м. Харків вул.. Островського,50, де розпивав спиртні напої разом за співмешканкою ОСОБА_4 та своєю знайомою ОСОБА_1. Приблизно о 14 годині 30 хвилин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникла сварка на грунті раптово виниклих неприязних відносин. При цьому , у ОСОБА_2 виник протиправний умисел , спрямований на спричинення їй тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння , використовуючи в якості знаряддя скоєння злочину ніж, який лежав поруч , наніс його колото-ріжучою частиною удар в область обличчя позивача. При цьому ОСОБА_1 , побоюючись за своє життя та здоровя , захищаючись , виставила ліву руку ,внаслідок чого удар прийшовся по тильній стороні долоні її лівої руки. Позивачу були спричиненні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а сама травма лівої кисті у вигляді різаного поранення тильної поверхні кисті з ушкодженням сухожиль розгиначів 3 і 4 пальців.

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винуватим у предявленому обвинуваченні у вчиненні злочину , передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обовязки.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України підставами звільнення від доказування є вирок у кримінальному провадженні , що набрав законної сили.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року, яким ОСОБА_2 було визнано винуватим у предявленому обвинуваченні у вчиненні злочину , передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України набрав законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим не майновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа , яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, проводиться фізичною або юридичною особою, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі. Така особа зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані лікуванням та необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Отже, зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров'я.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, окрім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у частині першій статті 57 ЦПК України, частині першій статті 58 ЦПК України.

Судовим розглядом справи встановлено, що після отримання 14.10.2015 року тілесних ушкоджень ОСОБА_1 була доставлена до клінічної установи , їй була надана первинна медична допомога та рекомендовано оперативне лікування , яке було зроблено з місцевою анестезією. Але за характером різаної рани, функції кісті не були відновлені і тому була проведена друга операція лівої кісті для відновлення 3 і 4 сухожилля. У післяопераційний період їй було призначено комплекс медичних заходів та процедур для реабілітації: ЛФК, лікарські препарати, на придбання яких нею було самостійно витрачено 6972 грн. 44 коп. та добровільно надана матеріальна допомога відповідачем у розмірі 8800 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову , а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду , зробивши усну заяву.

У судовому засіданні відповідач зробив усну заяву про визнання позову ОСОБА_1 в частині відшкодування витрат на лікування , повязаного з отримання ножового поранення у розмірі 6972 грн. 44 коп.. Суд приймає визнання позову відповідачем у цій частині,оскільки таке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Разом з тим, виходячи зі встановлених обставин справи, про які було зазначено вище, характеру та обсягу страждань позивача, характеру його немайнових втрат, часу та зусиль, які були необхідні для часткового відновлення здоров'я, надання добровільно матеріальної допомоги відповідачем у грудні 2015 року на лікування позивача, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості,суд вважає, що визначений позивачем загальний розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у сумі 50 000 грн., є дещо завищеним і підлягає зменшенню до 7 000 грн..

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі ст. ст. 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 6972 грн. 44 коп. та моральну шкоду у розмірі 7000 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова