Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2017 року,

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 звернулась з даним позовом, в якому просила визнати за нею та ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на 1/3 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1, за кожною.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 16 серпня 2010 померла їх рідна сестра ОСОБА_5 Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, яку померла набула у власність шляхом сплати пайового внеску до Житлово-будівельного кооперативу №2 з 1988 року по 1993 рік. Позивач зазначає, що відповідач є сином їх рідної померлої сестри і спадкоємцем за правом представлення, а вони із ОСОБА_3 є спадкоємцями другої черги за законом. ОСОБА_2 звернулась до Другої житомирської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, заява про відмову від прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 не подавалася. Проте у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на зазначену вище квартиру позивач отримала від державного нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилається на те, що рішення є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що ОСОБА_5 проживала однією сім'єю разом із його матір'ю ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та з ним. Він як спадкоємець першої черги після смерті своєї матері повинен був успадкувати частину квартири (1/3), яка належала його матері, але по своїй необізнаності він цього не зробив. Він звернувся до Другої Житомирської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю документу, що його тітка ОСОБА_5 на час смерті не мала документів, що підтверджували б право власності на спірну квартиру. Крім того, оскаржуване рішення не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки про його права при ухваленні рішення було відомо, але суд на це уваги не звернув та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Ту обставину, що він проживав разом зі своєю матір'ю та ОСОБА_5 можуть підтвердити свідки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що у квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані і проживали: ОСОБА_5, її сестра - ОСОБА_7 та син останньої - відповідач ОСОБА_4. Сторонами ці обставини не заперечуються.

Відповідно до копії довідки-характеристики № 812 від 10 грудня 2014 року член Житлово-будівельного кооперативу №2 ОСОБА_5 виплатила повністю вартість вище зазначеної квартири у 1993 році (а.с. 4).

Згідно копій свідоцтв про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, а 16 серпня 2010 року - власник квартири - ОСОБА_5 (а.с. 10, 163).

У даній квартирі зареєстрований і залишився проживати ОСОБА_4

Позивачі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 є рідними сестрами померлої ОСОБА_5

Приймаючи до уваги, що за рішенням суду ОСОБА_3 визнана недієздатною, ОСОБА_2 призначена опікуном над нею і діє в інтересах останньої.

Як убачається із матеріалів справи, у встановлений законом строк ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зверталися із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 Проте, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірну квартиру, нотаріусами їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_5, як член житлово-будівельного кооперативу, сплативши повністю свій пайовий внесок за квартиру, набула не неї права власності і вказане нерухоме майно є об'єктом спадкування.

Приймаючи до уваги, що відсутні у спадкоємців правовстановлюючі документи на спірну квартиру і неможливо оформити спадкові права нотаріально, позивачі обґрунтовано звернулися до суду.

Згідно положень статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина 1 статті 1266 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наявні правові підстави для визнання за позивачами права власності на спірну квартиру по 1/3 ідеальній частині за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Відповідач не позбавлений права звернення до суду для визнання за ним права власності на решту частини цієї квартири у порядку спадкування за правом представлення у відповідності до приписів частини 1 статті 1266 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку при повному, всебічному та об'єктивному з'ясуванні обставин справи, прав і обов'язків сторін у даних правовідносинах, з'ясував характер та суть заявлених позивачами вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

Тому, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки суду не було надано інших доказів, на які відповідач посилається на підтвердження обставин, крім тих, на які суд послався в своєму рішенні.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2017 року залишити без змін.Стягнути із ОСОБА_4 в доход держави 4278 грн. 26 коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: