Справа № 125/2368/16-ц Провадження № 22-ц/772/1127/2017Головуючий в суді першої інстанції Хитрук В. М.
Категорія 23 Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Іващука В.А., Якименко М.М.

за участі секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаргород» про розірвання договорів оренди землі,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаргород» на рішення Барського районного суду Вінницької області від 10 березня 2017 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що кожному із них на підставі відповідних державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 від 30 вересня 2004 року належать земельні ділянки: ОСОБА_2 - площею 1,6025 га, а ОСОБА_3 - площею 1,5939 га, які розташовані на території Каришківської сільської ради Барського району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

2 квітня 2009 року між ТОВ «Агрофірма Шаргород» та кожним із позивачів було укладено договір оренди земельної ділянки та погоджено орендну плату за рік у розмірі, що відповідає трьом процентам від її нормативної оцінки. Пунктом 4.5 статті 4 цих договорів передбачено, що розмір орендної плати може переглядатися тільки за взаємною згодою сторін.

Від СТОВ «Подільська Зоря» позивачам надійшла пропозиція щодо укладення договорів оренди належних їм земельних ділянок з цим товариством на більш вигідних умовах щодо розміру орендної плати, у зв'язку з чим вони звернулись до ТОВ «Агрофірма Шаргород» з листами-пропозиціями про підняття її розміру на умовах, які пропонує СТОВ «Подільська Зоря».

У відповідь на звернення відповідач повідомив про свою згоду на запропоновані ними угоди щодо орендної плати та запропонував з'явитись за вказаною ним адресою, після чого позивачі надіслали ТОВ «Агрофірма Шаргород» для підписання додаткові угоди до договорів оренди землі, з вимогою повернути їм підписаний примірник цих угод. ТОВ «Агрофірма Шаргород» повідомила останніх про неможливість підписання запропонованих ними угод, оскільки вони не містять ідентифікаційних реквізитів та у них зазначено ще й інші зміни, не погоджені з орендарем, тому позивачам було запропоновано звернуться за адресою орендаря для підписання договору оренди землі зі зміненими умовами в частині орендної плати.

Неповернення примірника підписаних угод позивачі розцінили як відмову від надісланої пропозиції. Крім того відповідач видав їм орендну плату у раніше визначеному розмірі, тому вони звернулись до нього з пропозицією підписати угоди про дострокове розірвання договорів оренди, на що ТОВ «Агрофірма Шаргород» відповіло відмовою.

Оскільки між позивачами та відповідачем не було досягнуто згоди щодо розміру орендної плати, останні, вважаючи свої права порушеними, звернулись до суду з позовом та просили розірвати укладені договори оренди землі.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 10 березня 2017 року позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ТОВ «Агрофірма Шаргород», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріально та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, ухваливши нове про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 30 вересня 2004 року (а.с. 14) ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 1,6025 га (кадастровий номер НОМЕР_3), яка розташована на території Каришківської сільської ради Барського району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

2 квітня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Шаргород» укладено договір оренди цієї земельної ділянки (а.с. 15-16), зареєстрований 1 червня 2010 року за № 12, строком на 10 років та орендною платою за рік у розмірі, що відповідає трьом процентам від нормативної оцінки земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на день укладення договору становила 16 120 грн. 92 коп. Пунктом 4.5 статті 4 цього договору передбачено, що розмір орендної плати може переглядатися тільки за взаємною згодою сторін.

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 30 вересня 2004 року (а.с. 26) ОСОБА_3 є власником земельної ділянки загальною площею 1,5939 га (кадастровий номер НОМЕР_4), яка розташована на території Каришківської сільської ради Барського району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

2 квітня 2009 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма Шаргород» укладено договір оренди цієї земельної ділянки (а.с. 27-28), зареєстрований 1 червня 2010 року за № 63, строком на 10 років та орендною платою за рік у розмірі, що відповідає трьом процентам від нормативної оцінки земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на день укладення договору становила 16 140 грн. 23 коп. Пунктом 4.5 статті 4 цього договору передбачено, що розмір орендної плати може переглядатися тільки за взаємною згодою сторін.

Згідно опису цінних листів від 16 серпня 2016 року (а.с. 35-36) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до ТОВ «Агрофірма Шаргород» з листами-пропозиціями (а.с. 63-64) у яких повідомили про те, що їм від СТОВ «Подільська Зоря» надійшла пропозиція про укладення з цим товариством договорів оренди належних їм земельних ділянок, у зв'язку з чим запропонували ТОВ «Агрофірма Шаргород» підняти розмір орендної плати до умов, які пропонує СТОВ «Подільська Зоря», а саме: орендна плата встановлюється у натуральній формі не менше 1 300 кг зерна та 50 кг цукру, доставка якого до домогосподарства орендодавця здійснюється орендарем за власний рахунок. У разі незгоди із запропонованими умовами, просили розірвати у добровільному порядку раніше укладені договори оренди землі.

На вказані пропозиції ТОВ «Агрофірма Шаргород» надало позивачам письмові відповіді, в яких повідомило останніх, що погоджується із запропонованими ними умовами щодо орендної плати та для підписання договору із врахуванням цих умов просить з'явитись за адресою адміністрації ТОВ «Агрофірма Шаргород» (а.с. 22, 31).

Згідно опису цінних листів від 27 жовтня 2016 року (а.с. 37) кожен із позивачів, пославшись на положення п. 2.1 статті 12 укладених договорів оренди землі, направив для підписання ТОВ «Агрофірма Шаргород» по два примірники додаткових угод до договору оренди землі, з яких один просили повернути (а.с. 20, 32).

Зі змісту наданих для підписання додаткових угод (а.с. 65-66) вбачається, що у них не вказано даних щодо номера та дати договору, якого вони стосуються. Цими угодами передбачено внести зміни до: п. 2.4 договорів оренди землі, визначивши, що нормативно-грошова оцінка 1 га земельної ділянки (ріллі) становить 33 073 грн. 42 коп. станом на 1 січня 2016 року; п. 3.1 договору оренди землі, зазначивши, що строк дії договору закінчується 31 грудня 2016 року; п. 4.1, виклавши його у такій редакції «Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі - у грошовій, натуральній (яка здійснюється шляхом передачі сільськогосподарської продукції чи товарів або вартістю (для послуг), яка є пропорційною до розміру орендної плати у грошовій формі), відробітковій (за якою види, обсяги, строки і місце надання послуг, види, обсяги, строки і місце виконання робіт визначаються та погоджуються за письмовим додатковим договором сторін до цього договору чи усною домовленістю сторін й підтверджується актами передачі-прийняття виконаних робіт чи надання послуг) формі в розмірі 7% від нормативно-грошової оцінки землі, що становить 4 890 грн. за рік. Розмір орендної плати встановлюється у натуральній формі не менше 1 300 кг зерна та 50 кг цукру доставка якого здійснюватиметься орендарем за власний рахунок. Форми орендної плати при виплаті також можуть бути поєднані (комбінована форма) в межах суми, що не перевищує розмір грошової форми орендної плати. ».

У відповідь на направлені додаткові угоди відповідач письмово повідомив про те, що укладення додаткових угод у запропонованих редакціях є неможливим, оскільки вони не містять відповідних ідентифікаційних реквізитів, розмір орендної плати викладено невірно та з порушенням ст. 22 Закону України «Про оренду землі», зазначено інші зміни, які не було погоджено з ТОВ «Агрофірма Шаргород». Додатково запропоновано звернутись за вказаною відповідачем адресою для підписання договору оренди землі з умовами щодо орендної плати у розмірі 1 300 кг зерна та 50 кг цукру, строк дії договору - 10 років.

Вважаючи, що ТОВ «Агрофірма Шаргород» ухиляється від прийняття пропозиції позивачів про підняття орендної плати, оскільки не повернуло підписаний примірник додаткової угоди, ОСОБА_2 28 жовтня 2016 року, а ОСОБА_3 7 листопада 2016 року, звернулись до відповідача з пропозицією підписати угоду про дострокове розірвання договору оренди (а.с. 21, 34, 38-39), на яку ТОВ «Агрофірма Шаргород» відповіло відмовою, зазначивши, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, та запропонувало звернутись за відповідною адресою для врегулювання всіх спірних питань.

Встановивши вказані обставини справи, а також дослідивши й оцінивши докази позивачів щодо ринкової вартості 1 кг цукру й 1 кг зерна пшениці у 2016 році, розміру орендної плати, яку сплачує СТОВ «Подільська Зоря» за умовами договорів оренди землі, укладених між цим товариством та іншими особами, керуючись ст. ст. 13, 15, 30-32 Закону України «Про оренду землі», Законом України «Про запобігання фінансових катастроф та створення передумов для економічного зростання в Україні», Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи», ст. 141 ЗК України, ст. ст. 526, 614, 651 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, з тих підстав, що сторонами у справі не було досягнуто згоди щодо орендної плати та що відповідачем порушено встановлений законом обов'язок у частині перегляду розміру орендної плати, що є істотним порушенням договору оренди землі, а також, що відповідачем не враховано зміни законодавства, якими врегульовано відсоткову ставку розміру орендної плати.

Із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» (далі - Закон).

Згідно зі ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі. Об'єкт за договором оренди землі вважається переданим з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. (ст. ст. 14, 17)

Відповідно до положень ст. 15 Закону (в редакції на момент укладення спірного договору) однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін (ст. 23 Закону).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору(ст. 651 ЦКУ України).

Відповідно ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для розірвання укладеного договору оренди є невиконанням сторонами їх обов'язків, визначених статтями 24, 25 Закону та умовами самого договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 12 укладених між сторонами договорів оренди передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Доводи позивачів про те, що між ними та ТОВ «Агрофірма Шаргород» не досягнуто згоди щодо розміру орендної плати, оскільки відповідач відмовився від пропозиції стосовно її підняття, є недоведеними та суперечать встановленим обставинам справи, зокрема спростовуються зазначеними відповідями цього товариства на звернення позивачів, з яких вбачається, що ТОВ «Агрофірма Шаргород» не заперечувало саме щодо збільшення розміру орендної плати і пропонувало позивачам з'явитись за вказаною ним адресою для підписання договорів на цих умовах. Однак, позивачі направили відповідачу додаткові угоди, в яких, окрім розміру орендної плати, зазначили також інші зміни до договорів, що мають суттєве значення та раніше не були погодженні з відповідачем, тому він відповів відмовою щодо запропонованих змін, за виключенням тих, що стосуються орендної плати.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «Агрофірма Шаргород» не ухилялось від збільшення розміру орендної плати на запропонованих позивачами умовах, а, навпаки продемонструвало намагання досягти з ними згоди, акцентувало увагу на тому, що погоджується на такі зміни, однак позивачі мали на меті внести зміни не лише щодо цих умов договору, а й щодо зменшення терміну їх дії(фактично припинення їх дії).

Дійшовши висновку про те, що відповідачем порушено встановлений законом обов'язок у частині перегляду розміру орендної плати, що є істотним порушенням договору оренди землі, суд на порушення вимог ст.ст. 213-215 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості рішення суду, його змісту та питань, які вирішує суд під час його ухвалення, не зазначив у рішенні якою конкретно нормою матеріального права передбачено вказаний обов'язок та який саме пункт договорів між сторонами порушено. Такі висновки суду є безпідставними, оскільки ні ст.25 Закону, якою визначено обов'язки орендаря, ні умовами укладених між сторонами договорів, такого обов'язку орендаря не передбачено.

Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачами не було доведено фактів порушень орендарем своїх обов'язків, які відповідно до ст. 32 Закону могли бути підставою для дострокового розірвання договорів оренди землі.

Іншими обставинами, які б могли бути підставою для розірвання договорів оренди землі, позивачі свої вимоги не обґрунтовували, а всі інші висновки суду, з огляду на положення ст. ст. 10, 11, 214 ЦПК України щодо змагальності сторін, диспозитивності цивільного судочинства, питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення, зокрема чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, на вимогах законодавства не ґрунтуються.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення в законній силі залишатись не може та підлягає скасуванню відповідно до п.п. 2-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи положення ст. 88, ч.4 ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частинах по 606 грн. 32 коп. на користь ТОВ «Агрофірма Шаргород» сплачений цим товариством судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаргород» задовольнити, рішення Барського районного суду Вінницької області від 10 березня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаргород» про розірвання договорів оренди землі - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 606 грн. (шістсот шість гривень) 32 коп. з кожного на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаргород», сплаченого ним судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.А. Іващук

М.М. Якименко