Номер провадження: 22-ц/785/2511/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Таварткіладзе О.М.,

при секретарі Поліхрановій Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановила:

11.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачкою, в якому вони знаходяться з 2002 року, а також вирішити питання щодо стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилається на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя. Їх подальше спільне проживання неможливе, а постійні сварки приводять до порушення душевного та психічного стану як їхнього, так і неповнолітньої доньки.

Вони не проживають однією сімєю та спільне господарство не ведуть з вересня 2016 року. Подружні стосунки не підтримують вже рік. На примирення не згоден.

Вважає, що шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню.

Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачкою.

Він, як батько дитини, не відмовляється від обовязку сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки та згоден сплачувати на її утримання 1000 грн. щомісяця, а тому просить суд вирішити питання щодо стягнення з нього аліментів.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року позов задоволено частково - шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 розірвано.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи, відповідачем не спростовані.

З матеріалів справи вбачається, що 28 березня 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб (а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 34).

Сторони не проживають однією сімєю та спільне господарство не ведуть з вересня 2016 року, подружні стосунки не підтримують, їм був наданий строк на примирення на один місяць, однак протягом вказаного часу примирення між ними не відбулося.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 категорично заперечував проти примирення, можливості сумісного подальшого проживання, пояснюючи, що сумісно вони вже не проживають, відносини вкрай неприязні, що впливає на його здоровя, постійні сварки призвели до лікування і тяжкої операції, надав довідку про стан здоровя.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, і доводи апеляційної скарги його правильність не спростовують. Суд прийшов до вірного висновку про унеможливлення збереження шлюбу. Тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції без змін.

Доводи апелянта про неможливість розірвати шлюб у звязку з тим, що є спір про майно, не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

Керуючись ст.ст. 304, п.1ч.1 ст.307, 308, 313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: