Справа № 310/1984/17
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (до зміни назви вул. Енгельса) в м. Бердянську Запорізької області в порядку спадкування за заповітом після смерті 01.09.2016 року ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01.09.2016 року померла її баба ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 (до зміни назви вул. Енгельса) в м. Бердянську Запорізької області, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.01.1996 року Виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним обєднанням.

За життя, 19.05.2009 року, ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого належну їй на праві приватної власності 1/2 частину вказаної вище квартири заповіла ОСОБА_4

У встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 20.03.2017 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову нотаріус пояснив відсутністю у спадкоємця документів, що посвідчують право власності щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, письмові заперечення на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в звязку з наступним.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1996 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 (до зміни назви вул. Енгельса) в м. Бердянську Запорізької області зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2

19.05.2009 року ОСОБА_3 склала нотаріально посвідчений заповіт, відповідно до якого заповіла належну їй на праві приватної власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (до зміни назви вул. Енгельса) в м. Бердянську Запорізької області ОСОБА_4

ОСОБА_3 померла 01.09.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №372529.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу від 20.03.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Аналізуючи надані докази, суд приймає до уваги наявні письмові докази, і приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57 61, 212 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (до зміни назви вул. Енгельса) в м. Бердянську Запорізької області в порядку спадкування за заповітом після смерті 01 вересня 2016 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І. Крамаренко