АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1113/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Діденко Т. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівВініченка Б. Б., Новікова О. М.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ПрАТ «Райз-Максимко» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» про визнання додаткової угоди недійсною, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Райз-Максимко» про визнання додаткової угоди недійсною обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4187 га, яка розташована в межах Владиславчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області.

Вказану земельну ділянку позивач успадкувала від своєї матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За життя між ОСОБА_7 та ПрАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди даної земельної ділянки від 06 липня 2009 року, строком на 5 років. На момент закінчення цього строку власником земельної ділянки була позивач, право власності якої зареєстровано 26 вересня 2011 року. На даний час зазначена земельна ділянка використовується ПрАТ «Райз-Максимко» згідно з додатковою угодою до основного договору б/н від 03 лютого 2015 року зі строком дії до 20 травня 2020 року, яка зареєстрована 05 лютого 2015 року.

Оскільки додаткову угоду від 03 лютого 2015 року позивач з відповідачем не укладала, вона звернулася до Монастирищенського відділення поліції ГУНП в Черкаській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження, в межах якого за клопотання позивача проведено судову почеркознавчу експертизу щодо ідентифікації підписів сторін додаткової угоди.

Згідно з висновком експерта підпис від імені ОСОБА_6 в графі «Орендодавець» додаткової угоди від 03 лютого 2015 року до договору оренди землі від 06 липня 2009 року, який укладений між ОСОБА_6 та ПрАТ «Райз-Максимко» виконаний не самою ОСОБА_6, а іншою особою.

Оскаржуваною додатковою угодою істотно порушуються майнові права позивача, оскільки починаючи з 03 лютого 2015 року вона позбавлена можливості вільно використовувати належну їй земельну ділянку, володіти та розпоряджатись нею, а також отримувати плоди від своєї власності.

На підставі викладеного ОСОБА_6 просила суд визнати недійсною додаткову угоду від 03 лютого 2015 року до договору оренди землі б/н від 06 липня 2009 року, укладену від імені ОСОБА_6 та ПрАТ«Райз-Максимко».

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 березня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсною додаткову угоду від 03 лютого 2015 року б/н до договору оренди землі б/н від 06 липня 2009 року, укладену від імені ОСОБА_6 та ПрАТ «Райз-Максимко», зареєстровану Реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції в Черкаській області 04 лютого 2015 року за № 8622799.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду ПрАТ «Райз-Максимко» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що позивач оспорюваний договір не підписувала, тому такий договір підлягає визнанню недійсним.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

06 липня 2009 року між ОСОБА_7 та ЗАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,419 га яка знаходиться на території Владиславчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області строком на 5 років. (а.с.14-15)

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР б/н ОСОБА_7 на підставі рішення Владиславчицької сільської ради народних депутатів належала земельна ділянка площею 3,419 га, яка розташована на території Владиславчицької сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.(а.с.11)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.(а.с.12)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 квітня 2011 року, спадкоємцем майна ОСОБА_7, є її дочка ОСОБА_6. (а.с.13)

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 квітня 2011 року належить земельна ділянка площею 3,4187 га, кадастровий номер НОМЕР_2.(а.с.10)

За даними Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку - земельна ділянка площею 3,4187 га, яка розташована в адмінмежах Владиславчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, належить на праві приватної власності ОСОБА_6, Монастирищенським районним управлінням юстиції зареєстроване 4 лютого 2015 року право оренди землі ПрАТ «Райз-Максимко». (а.с.16-17)

Відповідно до додаткової угоди до основного договору б/н від 03 лютого 2015 року дія основного договору продовжена з 20 травня 2010 року по 20 травня 2020 року (а.с. 18).

Згідно висновку експерта № 1/1324 від 09 серпня 2016 року судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 в графі «Орендодавець» додаткової угоди від 03.02.2015 до договору оренди землі № б/н від 06.07.2009 між ОСОБА_6 та ПрАТ «Райз-Максимко» виконаний не самою ОСОБА_6, а іншою особою (а.с. 20-22).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються досягнуті домовленості.

Оскільки позивач оспорювану додаткову угоду не підписувала та не уповноважувала на це іншу особу, це свідчить про відсутність її волевиявлення на вчинення правочину. За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною.

Посилання відповідача на те, що позивач отримувала орендну плату є безпідставними.

Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 7 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Таким чином, отримання орендної плати не має суттєвого значення для визнання додаткової угоди недійсною.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України право власності має три складових право володіння, користування та розпорядження.

Порушення хоч одної складової права власності є порушенням права власності в цілому.

Оскільки за договором оренди землі передається право володіння та користування земельною ділянкою, а судом встановлено, що такий договір позивачем не підписувався, то відповідно порушено право власності позивача, про що нею було зазначено в поданій позовній заяві.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для його скасування не вбачає.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПрАТ «Райз-Максимко» відхилити.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПрАТ «Райз-Максимко» про визнання додаткової угоди недійсною залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :