Ухвала

іменем україни

10 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Павлоградського міського голови Вершини Анатолія Олексійовича, Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради про визнання неправомірним та скасування розпорядження Павлоградського міського голови Вершини Анатолія Олексійовича про звільнення з посади, визнання неправомірним та скасування наказу комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради про звільнення з посади, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Павлоградського міського голови Вершини А.О., Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, комунального підприємства «Затишне місто» (далі - КП «Затишне місто») Павлоградської міської ради про визнання неправомірним та скасування розпорядження Павлоградського міського голови Вершини А.О. про звільнення з посади, визнання неправомірним та скасування наказу КП «Затишне місто» Павлоградської міської ради про звільнення з посади, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 19 травня 2011 року він працював на посаді директора КП «Затишне місто» Павлоградської міської ради на підставі укладеного трудового контракту, підписаного Павлоградським міським головою. 30 грудня 2011 року між ним та Павлоградською міською радою в особі Павлоградського міського голови було укладено контракт на вказану посаду на строк по 31 грудня 2012 року, в подальшому строк дії контракту неодноразово продовжувався згідно з додатковими угодами до контракту від 30 грудня 2011 року.

Зазначав, що наказом від 30 листопада 2015 року № 81-К КП « Затишне місто» Павлоградської міської ради його було звільнено з посади на підставі розпорядження міського голови від 30 листопада 2015 року за № 1025-к. Позивач вважав, що порушено порядок його звільнення, дії міського голови суперечать вимогам чинного трудового законодавства, оскільки він не був попереджений про звільнення за два місяці до закінчення терміну дії контракту, без вирішення питання про продовження строку дії контракту його помилково звільнено на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, замість - п. 8 ст. 36 КЗпП України. Рішення про його звільнення з посади мала прийняти Павлоградська міська рада, оскільки трудовий контракт був укладений з вказаною установою. Крім того, у відповідності до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» контракт може бути укладений на термін від 1 до 5 років. Солідарними діями відповідачів йому завдано моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати неправомірним та скасувати розпорядження Павлоградського міського голови Вершини А.О. про звільнення з посади, визнати неправомірним та скасувати наказ КП «Затишне місто» Павлоградської міської ради про звільнення з посади, поновлення на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_4 з посади директора КП «Затишне місто» Павлоградської міської ради на підставі закінчення строку договору відбулось відповідно до закону, оскільки позивач, неодноразово укладаючи контракт, погоджувався з такою формою укладення трудового договору, крім того, факт правомірності укладення не оскаржував протягом тривалого часу.

Крім того, судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок про те, що відповідно до ст. 19 Конституції України, міський голова діяв в межах повноважень, встановлених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Положенням «Про порядок призначення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності Павлоградської міської ради», затвердженим рішенням сесії Павлоградської міської ради від 08 листопада 2011 року № 337-14/VI.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

О.В.Попович