Справа № 364/410/17
Провадження № 2/364/186/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.17 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі Гулик М.М.,

сторони не з'явилися,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області

про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 05.04.2017 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якій Позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,060 га з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла зазначена земельна ділянка. Спадкодавець за життя заповіту не склала. Єдиним спадкоємцем за законом є Позивач як син померлої, інших спадкоємців немає. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, Позивачеві було повідомлено, що оформлення спадщини на нерухоме майно здійснюється після надання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме: названий державний акт на право власності на земельну ділянку, було втрачено. У зв'язку з цим нотаріус роз'яснив Позивачеві неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів та запропонував звернутися до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою від 06.04.2017 р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до слухання у попередньому судовому засіданні на 10.05.2017 р.

У попереднє судове засідання Позивач та представник Позивача (договір про надання послуг адвоката від 02.03.2017 р. № 10, а.с. 13) не з'явилися. На адресу суду 04.05.2017 р. представник Позивача подала заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 29).

Представник Відповідача у попереднє судове засідання також не з'явився. Від Відповідача 25.04.2017 р. надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують, позовні вимоги визнають повністю (а.с. 28).

Відповідно до частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі

якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 130 ЦПК України передбачено ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, що проводиться в порядку, встановленому статтями 174і 175цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

За положеннями статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України).

З матеріалів справи судом встановлено, що спірна земельна ділянка, загальною площею 4,060 га, розташована на території Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області та має цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_3, виданого Тадіївською сільською радою Володарського району Київської області 14.04.2001 р. на підставі рішення цієї сільської ради № 53-13-23 від 27.02.2001 р., акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 183 (а.с. 8).

Власниця зазначеної земельної ділянки - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть, серія НОМЕР_4, виданого 12.09.2016 р. виконавчим комітетом Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 7 (а.с. 4). За життя ОСОБА_2 заповіт не склала, спадкоємці, які прийняли спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину відсутні, спадкова справа заведена 25.10.2016 р., що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 7) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 12.04.2017 р., надісланою на запит суду Володарською районною державною нотаріальною конторою Київської області (а.с. 22, 23).

За приписами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Судом встановлено, що Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином померлої ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про його народження, серії НОМЕР_5, виданого 28.09.1962 р. Тадіївською сільською радою, актовий запис № 20 (а.с. 6). Відтак, Позивач, будучи сином померлої ОСОБА_2, є її спадкоємцем за законом першої черги (стаття 1261 ЦК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Як вбачається з матеріалів справи, оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину для Позивача виявилось неможливим через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно, а видача дублікатів цих документів та їх подальша реєстрація в органах державної реєстраційної служби на підставі заяв спадкоємців законом не передбачено. У зв'язку з цим нотаріус Бабак В.С. листом від 21.03.2017 р. № 02-14 відмовила Позивачу у вчиненні відповідної нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, роз'яснивши можливість вирішення питання в судовому порядку (а.с. 9). Копію оголошення в газеті про недійсність втраченого Державного акта на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_3, виданого 14.04.2001 р. на ім'я ОСОБА_2, додано до позовної заяви (а.с. 12).

За таких встановлених обставин суд вважає, що Позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене спадкове майно, а саме: на земельну ділянку, площею 4,060 га, розташовану на території Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області, яка має цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала на праві приватної власності померлій матері Позивача - ОСОБА_2.

Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивача є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову.

На підставі усього наведеного та керуючись статтями 78, 81 Земельного кодексу України, статтями 16, 328, 373, 1223, 1225, 1258, 1261 ЦК України, статтями 3, 10, 11, 57, 60, 130, 174, 197, 208, 209, 212-215, 222, 223, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: на земельну ділянку, площею 4,060 га, що розташована на території Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала спадкодавиці на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_3, виданого Тадіївською сільською радою Володарського району Київської області 14.04.2001 р.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку оскарження або після перегляду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Л.А. Макаренко