АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/4572/15-ц 22-ц/774/53/К/17
Справа № 211/4572/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/53/К/17 ОСОБА_1
Категорія 34 (ІV ) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

23 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар Борщ А.А.

за участю: позивача - ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих затопленням квартири,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих затопленням квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві часткової власності належить ? частина квартири АДРЕСА_1. Поверхом вище в квартирі № 49 проживають відповідачі. 31 березня 2015 року о 00-30 годині сталося затоплення її квартири з квартири та вини відповідачів, які не прослідкували за справністю шлангу до зливного бачка, що підтверджується актом комісії ТзОВ «Комбінат благоустрою».

Внаслідок затоплення були пошкоджені стеля, стіни та підлога в кухні, коридорі та спальній кімнаті, вийшла з ладу частина електропроводки. Попередньо сума збитку складає 10000 грн. Відповідачі добровільно відшкодовувати завдану їй шкоду відмовляються. Крім того, затопленням квартири їй була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку із знищенням і пошкодженням її майна та від спілкування з відповідачем, оскільки останній є особою, який веде антисоціальний спосіб життя, неодноразово притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму завданих внаслідок затоплення збитків у розмірі 10000 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 липня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.Стягнуто солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 500 грн. Стягнуто із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави витрати по справі судовий збір в сумі 275,60 грн., з кожного.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та залишення позову без розгляду. Посилається на те, що була позбавлена можливості довести позовні вимоги, через відмову експерта від проведення судової експертизи, оплатити яку за матеріальним станом була неспроможна.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідачі, вважають що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідачів та їх представника в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання представника відповідачів про відкладення розгляду справи , у звязку із тим, що за його заявою 16 травня 2017 року розгляд справи вже відкладався. Доказів поважності причин неприбуття в судове засідання представник відповідачів не надав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 є співвласником частини квартири АДРЕСА_2 (а.с.4 ).

Квартира, в якій мешкають відповідачі та є її власниками №49 в будинку № 99 по вул. Димитрова в м. Кривому Розі, розташована поверхом вище, над квартирою позивача.

Згідно акту комісії ТзОВ «Комбінат благоустрою» від 31 березня 2015 року при огляді квартири АДРЕСА_3 по факту затоплення вказаної квартири встановлено - затічні плями на стелі, по стінкам санвузлу, а також затікання по електропроводці (не працює вимикач), затічні плями в коридорі на стелі та по стінам, електропроводка не працює, затікання по стіні кімнати, суміжної з кухнею, по електропроводці (не працює), затікання по стіні кухні, по стіні суміжної із санвузлом, затікання на стелі (а.с. 7). Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт затоплення квартири позивача в результаті несправності шлангу у квартирі відповідачів доведений, проте позивачем не надано доказів розміру спричиненої матеріальної шкоди. Призначену судом експертизу щодо вартості спричиненої шкоди позивач оплатити відмовилась. У звязку із затопленням позивачу спричинено моральну шкоду, яку солідарно стягнуто з відповідачів.

Рішення суду в задоволеній частини не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Між сторонами виникли правовідносини стосовно відшкодування шкоди позивачу завданої затопленням.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз ст. ст. 151, 177, 179 ЖК УРСР, ст. 322 ЦК України свідчить про те, що власник зобовязаний утримувати жилі приміщення, підтримувати санітарно-технічне та інше обладнання у належному стані, дотримуватись Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний звязок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Судом встановлено та матеріалами справи доведено, що затоплення квартири позивача відбулось у звязку із порушенням цілісності гнучкого шлангу, про що повідомив власник кв.№49 ОСОБА_5 та засвідчив особистим підписом в Акті від 31.03.2015 р ( а.с.7).

Предметом доказування у даних правовідносинах з огляду на вимоги ст. 179 ЦПК України, є саме факт залиття, наявність та розмір спричиненої шкоди, винність дій відповідачки, причинно-наслідковий звязок між шкодою та діями відповідачів.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Усупереч вищевказаному суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, не розяснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а саме: не розяснив позивачу ОСОБА_2 обовязок доведення розміру завданої шкоди позивачем, та якими доказами це підтверджується, враховуючи положення ст. ст. 5759 ЦПК України.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року за клопотанням позивача ОСОБА_2 призначено судову будівельно технічну експертизу ( а.с.96).

Висновком судової будівельно технічної експертизи №03/17 від 26.01.2017 року визначено розмір матеріальної шкоди, завданої затопленням , яке зафіксовано в акті від 31 березня 2015 року квартири АДРЕСА_4( Димитрова) у м. Кривому Розі складає 3811,20 грн.( а.с.101-105). За проведення судової експертизи позивачем, згідно квитанції до прибуткового касового ордера №03/17від 24.01.2017 року сплачено 2000 грн. ( а.с.137).

Отже, позивачем ОСОБА_2 доведено як факт затоплення її квартири відповідачами так і розмір спричиненої матеріальної шкоди.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої затопленням ухвалено із порушенням вимог законодавства, тому на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та солідарне стягнення з відповідачів, як власників квартири, з якої сталося затоплення розмір заподіяних збитків у сумі 3811,20 грн., а також у відшкодування витрат за проведення експертизи 2000 грн.

Оскільки судом апеляційної інстанції позивача ОСОБА_2 у звязку із тяжким матеріальним становищем звільнено від сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги, відповідно до положення ст. 88 ЦПК України, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції стягується в рівних частках з відповідачів в доход держави, з кожного по 303,16 грн.. в межах задоволених вимог.

Керуючись ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309 , 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18 липня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків завданих затопленням квартири скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути солідарно із ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди завданої затопленням 3811,20 грн. у відшкодування витрат за проведення експертизи 2000 грн.

Стягнути в рівних частках із ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за розгляд справи в апеляційному порядку у сумі 303,16 грн., з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: