АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-790/3357/17
Справа № 2-4697/05
Категорія: право власності Головуючий 1 інстанції Загоруйко З.Г.
Доповідач Сащенко І.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року м. Харків

Суддя судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Пісочинської селищної ради про визнання права власності на гараж самочинно збудований та незакінчений будівництвом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на гараж, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2005 року постановлено визнати за ОСОБА_3 право власності на самочинно збудовані гараж літ. А-1 та прохідну літ. Б-1 , розташовані за адресою: сел. Пісочин, вул. Автомобільна, 8-а, Харківського району Харківської області, готовність яких складає 50%; визнати договір купівлі-продажу від 07.07.2005 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самочинно збудованих гаражу літ. А-1 та прохідної літ. Б-1, розташованих за адресою: сел. Пісочин, вул. Автомобільна, 8-а, Харківського району Харківської області, готовність яких складає 50% - дійсним; визнати за ОСОБА_4 власності на самочинно збудовані гараж літ. А-1 та прохідну літ. Б-1, розташовані за адресою: сел. Пісочин, вул. Автомобільна, 8-а, Харківського району Харківської області, готовність яких складає 50%.

На це рішення ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначає, що вказаним рішенням було порушено її майнові права, оскільки на час виникнення спірних правовідносин вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Недобудований гараж було придбано у шлюбі.

Вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обовязки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом вказаної норми особа, яка не брала участі у справі, може оскаржити рішення в апеляційному порядку, якщо цим рішенням суд вирішив питання про її права і обовязки.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 не була стороною по справі, не брала участі у її судовому розгляді та судом першої інстанції питання про її залучення до участі у справі не вирішувалося.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що обєкт незавершеного будівництва був спільною сумісною власністю подружжя, є необґрунтованим та не підтверджено жодним доказом.

Як вбачається із матеріалів справи, право власності на самочинно збудовані гараж літ. А-1 та прохідну літ. Б-1 , розташовані за адресою: сел. Пісочин, вул. Автомобільна, 8-а, Харківського району Харківської області, готовність яких складає 50%, було визнано за ОСОБА_3 оскаржуваним рішенням суду, ухваленим у 2005 році.

Із апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка не брала участь у справі, звернулася лише у 2017 році, тобто майже через 12 років після його ухвалення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Таким чином, перегляд судового рішення, ухваленого 29.12.2005 року є невиправданим, оскільки матиме місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 відповідно до положень ст. ст. 292, 297 ЦПК України необхідно відмовити.

Керуючись ч.1 ст.292, ч.1 ст.297 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Пісочинської селищної ради про визнання права власності на гараж самочинно збудований та незакінчений будівництвом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на гараж.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя -