Справа №664/335/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: судді Заславець Н.В.

при секретарі Брустман О.М.

за участі позивача ОСОБА_1, представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олешки херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання недійсним заповіту ОСОБА_8, посвідченого 16 вересня 2011 року приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром №1406, яким все належне майно вона заповіла ОСОБА_5

До початку розгляду справи по суті позивач змінив підстави позову визнання зазначеного заповіту недійсним як такого, що не підписаний позивачем ,а отже складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

А судовому засіданні позивач та його представники заявлені вимоги підтримали Позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що він є онуком спадкодавця ОСОБА_8, яка померла 27.08.2015 року. З 2010 року він за заявою баби являється опікуном її сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1,якого визнано недієздатним, на підтвердження чого долучив копію посвідчення опікуна, і з 2010 року він проживав разом з бабою до ї смерті, похоронив її, і продовжує проживати в її будинку та опікуватися недієздатним дядьком. Відповідач ОСОБА_5 також є сином померлої баби, який проживає в м. Скадовську і з яким стосунки не підтримує. У березні 2011 року ОСОБА_8 склала на його користь заповіт у приватного нотаріуса ОСОБА_10, яким заповіла йому все належне майно. Перед цим баба також зробила заповіт на його користь, у Виноградівській сільській раді, але вирішила скласти новий заповіт у нотаріуса для більшої впевненості. При цьому у заповіті вона підписалася особисто, повністю вказала своє прізвище, ім*я та по батькові. Вона неодноразово видавала довіреності для її представництва, зокрема для оформлення їй спадщини, особисто отримувала пенсію, розписувалася в отримані. ОСОБА_5 свою матір провідував 1-2 рази на рік, нічим не допомагав, а коли дізнався , що баба склала заповіт на нього, став чинити на матір психологічний тиск з метою зміни заповіту, у чому мати йому відмовила, про це вона сама розповідала його матері. Події мали місце восени 2011 року, він тимчасово був відсутній вдома, при поверненні баба розповіла йому та його матері, що приїздив син ОСОБА_11 з незнайомою жінкою і просив скласти на нього заповіт, в чому вона йому відмовила. Вони на той час не придали цьому епізоду значення, однак через рік-два сталася подія, що ОСОБА_5 звернувся до відділу міліції, що у його матері викрали документи. Але баба ще у 2009 році передала документи ОСОБА_3 разом з довіреністю на представництво її інтересів, після встановлення цих обставин справа була закрита. Після смерті баби він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і виявилося, що існує інший заповіт, який ніби-то баба склала у вересні 2011 року в м. Скадовську, хоча та до міста не виїздила. Вважає, що вона не складала цього заповіту, не мала наміру заповідати все майно відповідачу, оскільки в першу чергу вона турбувалася за свого недієздатного сина, тому і склала заповіт на його користь, як опікуна сина. Крім того, баба завжди ставила свій власний підпис у документах, ніколи не скаржилася на поганий зір і взагалі до 2014 року не зверталася до лікаря та не лікувалася, на підтвердження чого надав амбулаторну картку на ім*я померлої. Тому просить визнати заповіт на ім.*я відповідача недійсним.

Представник позивача ОСОБА_2 позицію свого довірителя підтримав. Представник позивача ОСОБА_3 надав аналогічні пояснення, а крім того пояснив, що він не був родичем ОСОБА_8, є вітчимом позивача. Але ОСОБА_8 йому довірила документи на зберігання, власний паспорт, який у нього був постійно до її смерті, і він особисто здав його та отримав свідоцтв про смерть. ОСОБА_8 неодноразово видавала йому довіреності на представництво її інтересів в суді, у нотаріуса, які підписувала особисто. Також він за її дорученням оформляв на її ім*я спадщину. ОСОБА_5 влітку 2011 року приїхав до нього за документами матері, але вона сказала йому документи не давати і в машину до сина сісти відмовилася. Потім цього ОСОБА_5 звертався до відділу міліції з заявою про втрату документів матір*ю, що було спростовано. Його дружина ОСОБА_12 допомагала в хатній роботі, але ОСОБА_8 до 2014 року самостійно ходила до магазину, купувала продукти, готувала їжу, сама отримувала пенсію, розписувалася, як і на всіх виданих йому довіреностях вона ставила особисто підписи, при цьому окулярами не користувалася.

Крім цього представник позивача ОСОБА_3, будучи допитаним за його клопотанням у якості свідка, суду показав, що заповіт на ім*я ОСОБА_5 складено не за волею заповідача, оригінали документів на будинок, на землю, на земельний пай та паспорт ОСОБА_8 знаходилися у нього, оскільки він займався її особистими справами як суді так і по оформлені спадщини. Після її смерті він здав паспорт ОСОБА_8 і у Виноградівській сільській раді отримав свідоцтво про смерть Відповідач приїздив неодноразово вимагав ці документи. Також показав, що ОСОБА_8 все розуміла, « була адекватною», і якби хотіла скласти на ОСОБА_5 заповіт, вона би це зробила самостійно і поставила би свій підпис. Вона саме йому довірила документи, в першу чергу її турбувала доля недієздатного сина ОСОБА_13, з сином ОСОБА_11 довірливих відносин у неї не було. До 07.01.2014 року ОСОБА_8 жодного разу не зверталася до лікаря і не жалілася на стан здоров*я. Окуляри вона стала використовувати у 2014 році за рецептом лікаря.

ОСОБА_5 заявлений до нього позов не визнав, подав заперечення на позов, а також суду пояснив, що перед смертю їх батько зібрав дітей і запитав, що робити, бо один з них хворий і щоб ним опікувалася племінниця, дочка покійного брата. А він відповів, що йому нічого не треба, хто буде опікуватися, то тому і буде хата. У його матері було 2 чи 3 класи освіти, читала погано. Після смерті батька племінниця стала оформляти спадщину. Позивач дізнався про це і став матері говорити , що племінниця вижене її з хати, розпочав судову справу, і племінниця не стала з ними судитися. Мати йому про суд нічого не розповіла. Йому мати заповіла земельний пай, але про те, що вона скасувала цей заповіт, вона теж нічого йому не сказала, її справами в суді займався ОСОБА_3 А вже після суду мати сказала, що склала заповіт на онука. Мати мала 4 га землі і не отримувала орендної плати. Він писав заяву до міліції, щоб повернули документи і до дільничного інспектора звертався усно. А через деякий час мати через свого хрещеника передала, що вона хоче на нього оформити заповіт. Він звернувся у Скадовську до нотаріуса, а вона сказала, що мають бути свідки. По приїзді у Скадовськ мати попросила його сусідів бути свідками. Мати майже нічого не бачила, їй було 80 років, вона сама по хліб ходила, бо онук працював охоронцем , а його мати бувала, коли працювала на городі. Мати у нього була один день. Паспорт був у матері, йому до м. Скадовська ближче, тому не поїхали до м. Цюрупинська. Також пояснив, що він приїздив для оформлення землі, а документів не виявилося, тому він усно звернувся до дільничного інспектора, а заяв до міліції не писав. У задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 надаючи заперечення на позов в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2, була особою похилого віку, тому страждала на вади зору і крім того, із підписів не вбачається, що саме вона підписувала, оскільки в цих підписах допущено помилки. Тому на її прохання були запрошені свідки, які в її присутності та після прочитання їй заповіту поставили свої підписи. Це було волевиявлення спадкодавця, позов ґрунтується на припущеннях, а не на доказах, тому підстав для скасування заповіту не вбачає і у задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.106).

Будучи допитаним у якості свідка за його клопотанням позивач ОСОБА_1, суду показав, що відповідач є братом його покійного батька. У березні 2011 року у нотаріуса ОСОБА_10 його баба ОСОБА_14 склала на його ім*я заповіт на все належне їй майно; він опікувався її психічно хворим сином , жив у її домі разом з нею та підопічним. Після смерті бабки у нотаріуса дізнався про заповіт і те, що складений він у м.Скадовську. Його бабка ніколи не їздила до м. Скадовська. Навпаки, у період часу, яким датовано спірний заповіт, вона розповідала, що приїздив син ОСОБА_11 з якоюсь жінкою, син хотів її посадити у машину , щоб забрати у них вдома документи, але вона відмовилася. Про поїздку до м. Скадовська ніхто не чув, якби це мало місце, баба би розповіла, оскільки вона ніколи не обманювала. Вони були членами однієї сім*ї, і мали між собою довірливі стосунки. До 2014 року баба не хворіла, розпоряджалася своєю пенсією, отримувала орендну плату за землю.

Свідок ОСОБА_12І суду показала, що позивач є її сином , який у 2009 році демобілізувався з армії і бабуся ОСОБА_8 запросила його жити до себе, і піклуватися за сина інваліда, який є дядьком її сину. Він погодився, і у березні 2011 року баба склала на онука ОСОБА_1 заповіт у м. Цюрупинську, перед цим вона склала на нього заповіт у сільській раді. Заповіт вона їй показувала і читала. У зв*язку з цим вона допомагали сину ОСОБА_15 здійснювати догляд недієздатним дядьком ОСОБА_9 та бабкою, виконувала хатню роботу, і в будинку постійно хтось був, бо догляд за недієздатним є постійним. Після цього син ОСОБА_8 - ОСОБА_3 дізнався про заповіт, неодноразово приїздив і до них додому, і до матері , постійно вимагав паспорт матері передати йому. Її викликали до помічника дільничного інспектора і вона показувала документи, які ОСОБА_8 передала на зберігання ОСОБА_3 Після цього через деякий час до них приходили працівники міліції, і сказали що надійшла заява від ОСОБА_5 про пропажу документів, і їм ОСОБА_16 говорила, що документи в неї не крали і не пропали. Свій паспорт ОСОБА_8 передала на зберігання ОСОБА_3 , який і отримав свідоцтво про її смерть , здавши паспорт до відділу ДРАЦС. Пам*ятає, що в один із днів у вересні 2011 року вона поїхала до магазину, а при поверненні ОСОБА_8, їй розповіла, що син ОСОБА_11 приїздив з незнайомою жінкою, поговорили з нею коло кухні, просив скласти заповіт, але вона відмовила і нічого не підписувала. Також показала, що ОСОБА_8 не їздила до м. Скадовська, вона навіть не знала, де жив її син ОСОБА_11. До 2014 року ОСОБА_8 не хворіла, на обліку у лікаря на перебувала, окуляри не носила, сама отримувала пенсію і розписувалася. У бабки була одна проблема : вона все життя заїкалася. У 2014 році ОСОБА_8 захворіла на церебросклероз. Син ОСОБА_11 не приїздив та не допомагав матері, вони похоронила її за власні кошти.

Свідок ОСОБА_17І суду показала, що за заповіт їй невідомо . ОСОБА_8 була її свахою і вони спілкувалися, вона її провідувала часто, та в свою чергу також ходила до неї в готі. Приблизно з 2014 року вона стала хворіти. До того ніколи не скаржилася на здоров*я, не носила окуляри, читала без них, яка в неї буда освіта їй невідомо, але пенсію ОСОБА_8 отримувала самостійно і розписувалася в отриманні, це вона бачила особисто. У розмовах ОСОБА_8 переживала лише за онука, щоб той доглянув недієздатного дядька. Розповідала, що син ОСОБА_11 вимагає документи, а вона не дає.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що з 2008 року є громадським помічником інспектора поліції, веде прийом громадян у клубі, де має кабінет. До неї звертався ОСОБА_5 з заявою, що ОСОБА_3 забрав документи у його матері ОСОБА_8 і хоче переоформити документи на будинок і заволодіти ним. Вона перевірила цю усну заяву, викликала ОСОБА_3, але документи принесла його дружина ОСОБА_12 і встановила, що документи на дім, заповіт на онука ОСОБА_1 дійсно були у ОСОБА_3 разом з довіреністю, тому вона не мала права їх вилучати і повернула їх, і запропонувала ОСОБА_19 вирішувати спір в суді. Ніяких письмових рішень за усною заявою не приймалося, подія мала місце у серпні 2011 році, бо ОСОБА_3 поїхав на ринок торгувати кавунами Після цієї події вона зустрілася з ОСОБА_8 біля магазину, бубка була худенькою, жвавою, на здоров*я не скаржилася і в розмові з цього приводу та повідомила їй, що син ОСОБА_11 хоче, щоб вона хату переоформила на нього, а вона хоче, щоб хата залишилася онукові, який доглядає за її другим недієздатним сином.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що ОСОБА_5 запросив їх удвох з її чоловіком ОСОБА_21 до нотаріуса для засвідчення заповіту, оскільки до нього приїхала мати, чи її привезли, не пам*ятає, і хоче скласти заповіт . Її чоловік дружить з ОСОБА_5 Заповіт підписували у нотаріальній конторі у м. Скадовську . Бабка була невисокого зросту, похилого віку, хоча скільки їй років вона не знає, окулярів у неї не бачила, та просила її зачитати їй заповіт. При цьому були присутні нотаріус, вона з чоловіком, чоловіків друг ОСОБА_22, мати відповідача та сам відповідач. Матір відповідача вона знала, була у неї вдома двічі, один раз вони їхали восени в с. Великі Копані на ринок і заїхали і завезли їй і сину продукти, це було до складання заповіту ,а вдруге - восени вже після його складання вони були з ОСОБА_5 та його дружиною, також завозили продукти.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, матеріали висновку №3126, та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, №;55, померла 27.08.2015 року, що підтверджено Свідоцтвом про її смерть, виданим 28.08.2015 року Виноградівською сільською радою Цюрупинського ( на даний час Олешківського) району, актовий запис №42. Членами сім*ї спадкодавця на день її смерті були онук ОСОБА_1, син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, які були зареєстровані та постійно і проживають в будинку по вул. Гагаріна, №55 в с. Виноградове, що підтверджено довідкою Виноградівської сільської ради від 29.01.2016р.(а.с.11,12).ОСОБА_1 являвся опікунок недієздатного ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно до посвідчення опікуна №21 від 10.11.2010 року (а.с.31) Після смерті ОСОБА_8 залишилося спадкове майно 4/6 частин житлового будинку за вказаною вище адресою , 1/3 частина земельної ділянки площею 6,79 га та земельна ділянка площею 6,91 га для сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Виноградівської сільської ради в с. Виноградове Олешківського району(а.с.20-30). Відповідно до заповіту від 14.03.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстром №228 ОСОБА_8 заповіла все належне їй майно ОСОБА_1 (а.с.82). Даний заповіт скасовано оспорюваним заповітом аналогічного змісту в частині розпорядження майном, складеним 16.09.2011 року від імені ОСОБА_8, посвідченого приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром № 1406(а.с.97). Заяви про прийняття спадщини за заповітом за місцем її відкриття подано ОСОБА_5 подано 29.12.2015 року (а.с.80), і ОСОБА_1 - 08.02.2016 року (а.с.94), що підтверджено матеріалами спадкової справи №46/2015 до майна померлої ОСОБА_8, заведеної приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу ОСОБА_23 (а.с.79-97).

Відповідно до роз*яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові № 7 від 30.05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв*язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України. Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила (п. 16 постанови). За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 3 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Заповіт є одностороннім правочином. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст.ст. 1247,1251 ЦК України заповіт складається у письмовій формі і має бути посвідчений нотаріусом або іншими уповноваженими посадовими службовими особами відповідного органу місцевого самоврядування. Статтею 1254 цього Кодексу передбачено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт. Кожний новий заповіт скасовує попередній.

За змістом ч. ч. 1, 2ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (недійсним в силу закону). Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Стаття 1247 ЦК України визначає загальні вимоги до форми заповіту, змістом ч. 2 якої визначається, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв*язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Відповідно до вимог ст. 1248 ЦК України щодо посвідчення заповіту нотаріусом, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу).

В тексті оспорюваного заповіту від 16.09.2011 року зазначено, що ОСОБА_8 не змогла його прочитати та підписати через поганий стан здоров*я та поганий зір, тому заповіт їй прочитано та підписано на її прохання свідком ОСОБА_20 у присутності двох свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22

Відповідно до показань допитаних свідків ОСОБА_12, ОСОБА_24, ОСОБА_18 судом встановлено, що ОСОБА_8 на час складання заповіту не хворіла і не скаржилася на здоров*я, не користувалася окулярами, самостійно отримувала пенсію та розписувалася в її отриманні, займалася домашнім господарством, здійснювала покупки. Всі зазначені свідки, а також представник позивача ОСОБА_3, допитаний у якості свідка, підтвердили, що захворіла ОСОБА_8 лише у січні 2014 році, ОСОБА_3 також підтвердив, що з 2014 року ОСОБА_8 стала користуватися окулярами. Довідкою головного лікаря КЗ « Цюрупинський ЦПМСД» від 19.06.2016 року підтверджено, що ОСОБА_8, яка проживала в с. Виноградове, у 2011 році згідно медичної документації до Виноградівської лікарської амбулаторії зі скаргами на стан здоров*я не зверталася (а.с.159). Аналогічну довідку видано завідуючим Виноградівською ЛА 11.02.2016 року, в якій зазначено , що ОСОБА_8 за період її проживання в с Виноградове з 19.05.2006р. по 07.01.2014 року за лікарською допомогою не зверталася (а.с.18-19).

Запис у заповіті про поганий стан здоров*я заповідача і її поганий зір нічим не підтверджено. Крім того, судом досліджено довіреності від імені ОСОБА_8, в яких наявні її особисті підписи(ас.32-33) , а також підпис на її поясненні у висновку №3126 за результатами розгляду заяви ОСОБА_5 про зникнення документів від 04.10.2013 року. При цьому ОСОБА_5 пояснював, що мати мала поганий зір і майже нічого не бачила , і також пояснив, що вона самостійно ходила до магазину за хлібом. Свідок ОСОБА_20, яка підписала заповіт, лише показала, що заповідач була невисокого зросту, згорблена і похилого віку і без окулярів і просила її прочитати їй заповіт, що є недопустимим.

В заповіті також зазначено, що в зв*язку з тим, що ОСОБА_8 не може сама підписати заповіт, згідно зі ст. 1253 ЦК України заповіт посвідчено в присутності свідків. Але вказаних свідків мала б запросити сама заповідач. Статтею 1253 ЦК України передбачено можливість посвідчення заповіту при свідках за бажанням заповідача, або у випадках, встановлених ч. 2 ст. 1248 і ст. 1252 цього Кодексу, коли присутність при посвідченні заповіту не менш як двох свідків є обов*язковою (ч.ч. 1, 2 ст. 1253 ЦК). Але відповідно до показань свідка ОСОБА_20 таких свідків запросив саме ОСОБА_5

Судом досліджено заповіт ОСОБА_8 від 14.03.2011 року, який нею особисто підписано, в тексті запису не лише вказано повне прізвище, ім*я та по батькові заповідача, але й те, що на її прохання заповіт складено за допомогою технічних засобів, нею прочитаний вголос та підписано особисто (а.с.82). Ніяких доказів , що стан здоров*я заповідача з 14.03. 2011 року до 16.09.2011 року погіршився і що остання не змогла підписати заповіт, судом не встановлено.

Відповідно до п. 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, (яка діяла на час посвідчення спірного заповіту), нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. .. Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії є сліпою, нотаріус, крім того, прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка. Якщо сліпа особа письменна, вона сама підписує документ. Пунктом 157 вказаної Інструкції, зазначено, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Тому суд вважає, що ОСОБА_8 могла фізично самостійно вчинити підпис на спірному правочині, могла його прочитати, оскільки була і письменною і не страждала на вади зору, тому суд вважає, що порядок посвідчення заповіту нотаріусом було порушено.

Крім того, свідок ОСОБА_20 зазначила, що відповідач ОСОБА_5 теж був присутнім при складані заповіту у кабінеті нотаріуса. Цими показаннями свідка спростовуються пояснення відповідача, що мати запросила свідків, тим більше, що остання з ними не була знайома. Свідок ОСОБА_20 зазначила, що двічі бачилася із заповідачем до і після складання заповіту, однак остання не повідомила суд про такий суттєвий нюанс відносно заповідача про те, що та заїкалася. Тому у суду виникає сумнів у тому, що ОСОБА_20 могла запросити свідків, на чому наполягав відповідач. Також суд вважає, що присутність особи , на користь якої складено заповіт є доказом здійсненням впливу на волевиявлення заповідача. По-перше, всі свідки зі сторони позивача показували, що відповідач не більше двох разів на рік провідував матір і не допомагав їй. Його поїздки стали частішими, коли дізнався про заповіт на користь позивача. ОСОБА_5 звертався з заявами про втрату документів матері як усно, так і до правоохоронного органу з письмовою заявою, вимагав у ОСОБА_3 передати йому паспорт матері та правовстановлюючі документи на майно. На ці дії зі сторони ОСОБА_8 відповідно до її пояснень у висновку представника правоохоронного органу було лише зазначено, що ніякої пропажі документів не було. ОСОБА_8 фактично довірила свої документи сторонній людині, а не синові. Крім того, допитані судом свідки , в тому числі, позивач і представник позивача, показали, що ОСОБА_8 в першу чергу турбувала доля її недієздатного сина. За її заявою судом 29.06.2010 року було ухвалено рішення про визнання її сина ОСОБА_9 недієздатним і за її клопотанням опікуном над недієздатним призначено онука ОСОБА_1, який був членом її сім*ї. В той же час судом не встановлено наявності близьких стосунків між відповідачем і його матір*ю. Тому ці обставини судом приймаються у якості доказів того, що відповідач здійснював психологічний тиск на матір з метою впливу на її вільне волевиявлення при складанні заповіту, що підтверджується як його намаганням заволодіти документами, так і присутністю при посвідченні заповіту і запрошенням свідків, які є його друзями, що підтверджено свідком ОСОБА_20

Відповідачем було заявлено до допиту свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22, останні з*явилися до суду та заповнили текст присяги, після чого сторона відповідача від їх допиту відмовилася.

Таким чином, суд вважає, що у ході розгляду справи встановлено належні та допустимі докази, які підтверджують порушення порядку складання заповіту та того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі в момент укладення заповіту і з підстав, передбачених ч. 2 ст. 1257 ЦК України і заповіт, складений і посвідчений приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_6 16 вересня 2011 року та зареєстрований за реєстром №1406, від імені ОСОБА_8, яка померла 27 серпня 2015 року, на ім*я ОСОБА_5, слід визнати недійсним. Суд не приймає заперечення сторони відповідача, оскільки вони спростовані доказами , встановленими у ході судового розгляду справи, які є належними та допустимими.

Судові витрати у справі, понесені позивачем на сплату судового збору в сумі 826,80 гривень(а.с.6,61, ( ст.. 88 ЦПК України) та на надання правової допомоги віднести на відповідача відповідно до ст. 84 ЦПК України на підставі наданого розрахунку в сумі 7350,00 гривень (а.с. 197-198), віднести на відповідача.

Керуючись ст..ст. 10,60, ч.3 ст. 209, ст..ст.212-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 207, 215, 1247,1254, 1257 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Заповіт, складений і посвідчений приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_6 16 вересня 2011 року та зареєстрований за реєстром №1406, від імені ОСОБА_8, яка померла 27 серпня 2015 року, на ім*я ОСОБА_5, визнати недійсним.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені у справі судові витрати по сплаті судового збору в сумі 826,80 гривень та витрати на оплату правової допомоги в сумі 7350,00 гривень, а всього стягнути в сумі 8176,80 гривень.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційному суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд.

Суддя: підпис ОСОБА_25

Згідно з оригіналом

Суддя: Н.В.Заславець