Справа № 128/22/17
РІШЕННЯ

Іменем України

22.05.2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом 04.01.2017 року, який обґрунтовує тим, що вона з 08.10.2014 року перебуває з відповідачем ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них народився син ОСОБА_3, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Подружнє життя у сторін не склалося, в зв'язку з чим позивач звернулась до суду також з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позивач в позові вказує, що вона сама доглядає, виховує та матеріально забезпечує сина. Відповідач коштів в добровільному порядку на утримання сина не надає, хоча може надавати таку допомогу, оскільки фізично здоровий, інших утриманців не має, працює неофіційно та має достатній заробіток. Таким чином, на думку позивача, відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному нею розмірі, а саме в розмірі 1500 грн.

В судове засідання 22.05.2017 року сторони по справі не з'явились.

Позивач ОСОБА_1 попередньо подала через канцелярію суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що вважає, що позовні вимоги в розмірі 1500 грн. є мінімальною сумою необхідною для утримання їхнього сина, так як на даний час вона ніде не працює і не має змоги працювати та отримувати кошти на утримання дитини, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 26.10.2015 року по 19.08.2018 року. На даний час мінімальна заробітна плата становить 3200 грн. і заявлена нею сума не становить навіть 1/2 частки від мінімальної заробітної плати. Відповідач постійного місця роботи не має, має нерегулярний дохід, так як працює переважно неофіційно за кордоном та отримує достатньо коштів, щоб сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. на утримання дитини. За вказаних обставин позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також у заяві зазначила, що у випадку неявки в судове засідання відповідача просить постановити заочне рішення.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 з'явився в судове засідання, яке було призначене на 22.03.2017 року, однак, у зв'язку з неявкою в судове засідання позивача розгляд справи було відкладено. В судове засідання призначене на 22.05.2017 року відповідач ОСОБА_2 не з'явився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про вручення судової повістки, яке повернулось на адресу суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку та позицію позивача, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 08 жовтня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого повторно 08.11.2014 року (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у сторін по справі народився син ОСОБА_3, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 від 08.09.2015 року (а.с. 5).

З довідки № 352, виданої виконкомом Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області 14.12.2016 року вбачається, що син сторін по справі - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_2, Вінницького району Вінницької області (а.с. 7).

Відповідно до довідки про склад сім'ї № 123, виданої Уладівською сільською радою Літинського району Вінницької області 17.02.2017 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, разом з ним за цією адресою зареєстровані його мати ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5 (а.с. 22).

Згідно ксерокопії довідки № 19, виданої відділом кадрів Вінницького обласного клінічного онкологічного диспансеру 13.02.2017 року, ОСОБА_1 працює в Вінницькому обласному онкодиспансері на посаді фельдшера-лаборанта цитологічної лабораторії з 15.05.2012 року (наказ № 67 від 14.05.2015 року). На даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною з 26.10.2015 року по 19.08.2018 року (наказ № 259 від 09.10.2015 року) (а.с. 26).

З довідки, виданої ФОП ОСОБА_6 від 20.02.2017 року, вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на випробувальному терміні на посаді водій-кур'єр на фірмі «Експрес-піца» (а.с. 21).

Так, судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітнього сина ОСОБА_7. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати сина, судом не встановлено. Відтак, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання спільної дитини, тобто може надавати допомогу на його утримання.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Статтею 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітнього сина сторін по справі, суд враховує його стан здоров'я та матеріальне становище, який здоровий, перебуває на утриманні матері, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який фізично здоровий, працездатного віку, та приходить до висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, визначений у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з індексацією цієї суми відповідно до закону. В решті позовних вимог позивача слід відмовити у задоволенні за необґрунтованістю.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.

Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави - судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 158, 197, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 11, 60, 88, 212-215, 224, 225, 367 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 04 січня 2017 року, і до досягнення сином ОСОБА_7 повноліття.

В решті позовних вимог - відмовити.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,в доход держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається на рішення суду до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: