Справа № 296/6676/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" вересня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Галасюка Р.А.,

при секретарі - Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

19.04.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено письмовий договір купівлі-продажу.

Предметом вказаного договору була нежитлова будівля, загальною площею 27,5 м2, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 78, за ціною 69 900,00 грн. 00 коп.

ОСОБА_1 в повному обсязі розрахувалось з відповідачем і 19.04.2017 року між ними було підписано акт прийому-передачі нежитлової будівлі, загальною площею 27,5 м2, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 78, за яким відповідач передав, а ОСОБА_1 прийняла будівлю.

Після укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, нотаріально не посвідчили договір, але фактично ОСОБА_1 добросовісно користувалась будівлею з моменту укладання договору. Відсутність письмового нотаріально посвідченого договору унеможливлює позивача зареєструвати, як за новим власником право власності на вище зазначене нерухоме майно, а також позбавляє його можливості реалізувати закріплене в ст.41 Конституції України право на свій вільний розсуд користуватися, розпоряджатися та володіти належною позивачу нерухомістю.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах , телеграмах , якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч.1, 3 ст.334 ЦК право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом; право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору . не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається, зазначено в ч.2 ст. 220 ЦК.

В ст. 398 ЦК зазначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, зазначено в ст. 655 ЦК.

Відповідно до ст. 657 ЦК договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні надав заяву до суду про можливість подальшого слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність повністю задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Судом достовірно встановлені наступні обставини.

Позивач 19.04.2017 року набув у власність майно, на підставі договору купівлі-продажу, предметом якого була нежитлова будівля, загальною площею 27,5 м2, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 78.

Позивач ОСОБА_1 в повному обсязі розрахувалась з відповідачем і 19.04.2017 року між ними було підписано акт прийому-передачі нежитлової будівлі, загальною площею 27,5 м2, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 78, за яким відповідач передав, а ОСОБА_1 прийняла будівлю.

Після укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, не посвідчили договір нотаріально, але фактично ОСОБА_1 добросовісно користувалась будівлею з моменту укладання договору.

Те, що договір відбувся стверджується доводами зазначеними в позові, визнання позову представником відповідача, а також договором купівлі-продажу нерухомості, актом прийому-передачі майна, іншими матеріалами справи. Разом з тим позивач є добросовісним набувачем права, якого порушені недобросовісними діями відповідача, які полягають у відмові нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

У відповідності до Висновку №85-04-17 будівельно-технічної експертизи, складеного 06 квітня 2017 року, нежитлова будівля загальною площею 27,5 м2, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 78 відноситься до обєктів нерухомого майна, як нерозривно повязане із земельною ділянкою та сусідніми будинками та побудована у відповідності до вимог будівельних норм і правил, що діють на території України в галузі будівництва на момент проведення дослідження. Істотних порушень будівельних норм та правил, що унеможливлюють експлуатацію нежитлової будівлі не виявлено.

В даному випадку з матеріалів справи убачається, що сторони досягли домовленості усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору, що стверджується вище зазначеними доказами, дані дії стосовно придбання зазначеної нерухомості ніким не оспорювалися і не оспорюються, а тому суд вважає, що зазначений договір купівлі-продажу підлягає визнанню дійсним.

Крім того суд вважає за необхідне визнати право власності позивача на вище зазначене нерухоме майно, оскільки позивач набув його на законних підставах.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного способу захисту права.

На підставі викладеного та керуючись ст.328, ч.1, 3 ст.334, ст.257, ч.1 ст.207, ч.1 ст.209, ч.2 ст.ст.220, 356, 392, 398, 655, 657, 364 ЦК України; ст.ст.10, 11, 62, 58-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати дійсним укладений 19.04.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 27,5 м2, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 78.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 27,5 м2, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 78.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Р. А. Галасюк