АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/507/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Державної казначейської служби України, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Черкаси про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб, -

в с т а н о в и л а :

09 листопада 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Черкаси про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 23 травня 2016 року відносно нього був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанова про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач зазначає, що його автомобіль НОМЕР_1 було тимчасово затримано та примусово доставлено для зберігання на спеціальний майданчик за адресою м. Черкаси вул. Лесі Українки, 21, підставою для чого було складання протоколу та постанови про адміністративне правопорушення.

01 лиспня 2016 року постановою Черкаського районного суду Черкаської області № 707/1316/16-а визнано протиправною та скасовано постанову П 968006 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

16 вересня 2016 року Постановою Черкаського районного суду Черкаської області № 707/1430/16-п провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрите за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позивач зазначив в позові, що для того щоб повернути свій автомобіль він сплатив на рахунки ДП МВС України «Черкаси-інформ ресурси» 3 182 грн. за послуги тимчасового доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик.

Позивач вважає, що своїми діями щодо затримання та доставлення його автомобіля на спеціальний майданчик, інспектором роти № 3 батальйону УПЛ в м. Черкаси рядовою ОСОБА_7 завдано йому матеріальну шкоду в сумі 3 902 грн., яка полягає в оплаті позивачем доставлення та зберігання автомобіля на спеціальному майданчику.

Також вважає, що протиправними діями працівників Управління патрульної поліції в м. Черкаси йому завдано моральної шкоди, так як, під час його затримання працівники УПЛ в м. Черкаси застосовували до нього спецзасіб «наручники», в яких він був доставлений до чергової частини Черкаського відділення поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення, не повідомили його близьких про підстави його затримання та місцезнаходження, хоча він неодноразово просив це зробити. Позивач зазначив, що зазнав значних душевних страждань, відчув приниження, образу та відчай, тривалий час був позбавлений користуватися своїм автомобілем.

Тому, ОСОБА_6 звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути на його користь з державного бюджету України шляхом безспірного списання та відшкодування матеріальної шкоди 3 902 грн. та стягнути на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення незаконне, необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовано усі фактичні обставини справи та суд не сприяв повному, обєктивному та всебічному їх розгляду. Апелянт вважає, що суд першої інстанції своїм рішенням ставить під сумнів законність ухвалення постанови про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, якою визнано протиправною та скасовано постанову інспектора роти № 3 УПП у м. Черкаси рядового поліції ОСОБА_8 у справі про адміністративне правопорушення про його притягнення до адміністративної відповідальності.

Просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а судове рішення до скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 з слідуючих підстав.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що 23 травня 2016 року відносно позивача ОСОБА_6 був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанова про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн..

Відповідно до акту огляду та вилучення транспортного засобу від 23 травня 2016 року автомобіль НОМЕР_2 було тимчасово затримано та примусово доставлено для зберігання на спеціальний майданчик за адресою м. Черкаси вул. Лесі Українки, 21, підставою для затримання та тимчасового вилучення автомобіля позивача є складання протоколу АП № 159503 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови ПС № 968006 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Також, судом встановлено, що 26 серпня 2016 року позивач ОСОБА_9 звертався із заявою до голови комісії ДП МВС України «Черкаси-інформ ресурси» про повернення йому автомобіля НОМЕР_3.

Із матеріалів справи вбачається і дана обставина не заперечується сторонами, що позивачем ОСОБА_9 сплачено на рахунки ДП МВС України «Черкаси-інформ ресурси» 3 182 грн. за послуги тимчасового зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику, що підтверджується відповідними квитанціями.

01 липня 2016 року Постановою Черкаського районного суду Черкаської області справа № 707/1316/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Управління патрульної поліції в м. Черкасах про визнання дій протиправними і скасування постанови про адміністративне правопорушення від 23.05. 2016 року серії ПС2 № 968006 адміністративний позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову інспектора роти № 3УПП в м. Черкасах рядового поліції ОСОБА_10 по справі про адміністративне правопорушення від 23.05. 2016 року серія ПС2 № 968006 про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в суті 425 гривень. Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає ( а. с. 6).

16 вересня 2016 року Постановою Черкаського районного суду Черкаської області № 707/1430/16-п, яка набула законної сили 27 вересня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, вчинене ОСОБА_6, закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення ( а. с. 7).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що позивач не навів обгрунтованих доказів щодо підтвердження своїх позовних вимог, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону, судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права .

Як вже зазначалося вище, судом було достовірно встановлено, що постановами Черкаського районного суду Черкаської області № 707/1316/16-а та № 707/1430/16-п від 01 липня 2016 року та від 16 вересня 2016 року визнано протиправною та скасовано постанову П 968006 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрите за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, факт відсутності вини ОСОБА_6 був доведений судовими рішеннями, які є чинними та не скасованими на час ухвалення рішення суду. Сторони по справі не спростували наведені факти та не надали докази визнання вищезазначених постанов незаконними.

Тому, колегія суддів вважає, що вищенаведені обставини, а саме незаконне притягнення позивача до адміністративної відповідальності, є встановленими обставинами, які ґрунтуються на наявних матеріалах справи та наданих сторонами доказах.

У відповідності до положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Крім того, ст. 3 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи. При цьому при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це прямо передбачено відповідним законом Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом відповідачем виступає відповідний орган Державної казначейської служби України. Дана позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду № 5 від 25 травня 2001 року та № 1 від 27 лютого 2009 року.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України). Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, враховуючи рішення Європейського Суду від 08 червня 1976 року у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» та рішення від 02 грудня 1986 року у справі «Боцано проти Франції», кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди.

Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством, а її відшкодування відповідно до частини 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та відповідно до вимог ст. 130 КПК України (в ред. 2012 р.) провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не зясовано фактичні обставини справи, не взято до уваги, що протиправними діями працівників Управління патрульної поліції в м. Черкаси позивачу ОСОБА_9 завдано матеріальної шкоди, розмір якої є підтверджений встановленими обставинами справи та моральної шкоди, яка полягала в значних душевних страждань, відчуванні приниження, образи та відчаю, тривалого часу позбавлення права користуватися своїм автомобілем, тому позовні вимоги є доведеними і підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити такий розмір в сумі 5 000 грн., що відповідатиме принципу співмірності душевних страждань, які позивач ОСОБА_9 зазнав під час виникнення вищевказаних обставин , тривалості часу розгляду його заяв та скарг для відновлення порушених прав.

Суд першої інстанції при вирішенні справи на зазначені положення закону належної уваги не звернув, не перевірив доводів сторін щодо даної обставини та ухвалив передчасне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, яке не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню колегією суддів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи надані сторонами докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, враховуючи доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості позовних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем ОСОБА_9 під час розгляду справи в суді першої інстанції і під час розгляду в апеляційному суді надано належні та вмотивовані докази, які дають підстави для задоволення позову.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими , такими що спростовують висновки суду першої інстанції , а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 з вищевикладених підстав.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Державної казначейської служби України, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Черкаси про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_6 - задовольнити повністю.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 902 грн.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :