Справа № 680/194/17
№2/680/135/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" квітня 2017 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Яцини О.І.,

за участі секретаря судового засідання Стандрійчук М.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акта про право власності на землю та скасування його державної реєстрації, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на землю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд зі вказаним позовом до відповідача в обґрунтування вимог якого вказав, що протокол погодження та встановлення меж земельної ділянки відповідача ним та іншими підписаний не був, а виконаний однією особою, тому документи видані на основі цього протоколу є незаконними. Результатом цих дій його земельна ділянка зі сторони вул.Філатова зменшилася на 1,18 метра.

Просить суд визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №332413 виданий 29 вересня 2009 року відповідачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,1087 га, що розташований по вул.Філатова, 4 смт.Нова Ушиця.

Також, просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку відповідача та визнати недійсним витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33 від 05 травня 2014 року.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у заяві, надав пояснення, що в протоколі погодження та встановлення меж суміжних земельних ділянок стоїть не його підпис. Крім того, адреса земельної ділянки не встановлена, підпис землевласника ОСОБА_3 підроблений. В протоколі зазначено, що спірні питання при погодженні меж відсутні, проте це не правда, оскільки він та ОСОБА_4, під час погодження меж, були відсутні, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав письмові заперечення, просив в задоволені позову відмовити.

Представник відповідача пояснив, що на підставі рішення виконкому Новоушицької районної ради депутатів трудящих №249 від 08 липня 1966 року «Про надання земельної ділянки під забудову» ОСОБА_3 було виділено із земель присадибного фонду в смт.Нова Ушиця по вул.Філатова земельну ділянку в розмірі 0,10 га та видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР.

29 вересня 2009 року на підставі рішення Новоушицької селищної ради №8 від 26 грудня 2008 року було видано державний акт на імя ОСОБА_3

Згідно із планом забудови земельної ділянки ОСОБА_1 та свідоцтва про право власності площа земельної ділянки позивача складала 0,07 га, а після передачі у власність розмір земельної ділянки збільшився і становить 0,0945 га. Таким чином земельна ділянка ОСОБА_1 збільшилась на 0,0245 га., а не зменшилась як він стверджує.

При виготовленні технічної документації 22 січня 2014 року позивачем не заперечувались розміри земельної ділянки в кадастровому плані від 06 лютого 2014 року. Також в технічній документації ОСОБА_1 знаходився акт прийому-передачі межових знаків, в якому вказано, що власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки немає.

Крім того, позивач отримав державний акт на право власності на землю по вулиці Філатовій, 2 «а» в смт.Нова Ушиця ще 02 лютого 1996 року, але не оскаржував розміри земельної ділянки, які зазначені в даному акті.

Оскільки відсутнє порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, просив суд відмовити у позові.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши докази, приходить до такого висновку.

Рішенням Новоушицької районної ради № 249 від 28 липня 1966 року відповідачу надано земельну ділянку в розмірі 0,10 га по вул.Філатова в смт.Нова Ушиця під забудову житлового будинку та сараю.

Протоколом погодження та встановлення меж земельної ділянки від 20 жовтня 2008 року межі вказаної земельної ділянки закріплені 6 межовими знаками, підписані працівниками землевпорядної організації, селищної ради та суміжними землекористувачами.

Згідно із витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21243975 від 05 травня 2014 року ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка за адресою: вул.Філатова, 4 смт.Нова Ушиця, Новоушицького району Хмельницької області.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №332413 відповідачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1087 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по вул.Філатова,4 в смт.Нова Ушиця Хмельницької області.

Відповідно до плану забудови земельної ділянки забудовника ОСОБА_1 по вул.Філатова, виготовленого у вересні 1973 року, площа земельної ділянки складає 0,07 га.

Згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0945 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул.Філатова, 2 смт.Нова Ушиця Хмельницької області.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю виданого 02 лютого 1996 року ОСОБА_1, йому передається земельна ділянка площею 0,0945 га відповідно до рішення №7 від 1 квітня 1994 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема: визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В силу ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник або землекористувач може вимагати усунення порушень його прав на землю.

Частиною 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За положеннями глави 16 ЦК України правочин може бути визнано недійсним з підстав визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсними і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що межі земельної ділянки в протоколі погодження меж земельної ділянки, який є складовою технічної документації на право власності на землю, ним, як суміжним землекористувачем, не погоджувались і його підпис був підроблений. Таким чином, державний акт на право приватної власності на землю, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень про право власності на земельну ділянку на імя відповідача виданий з порушенням.

Позивач крім того, що підпис від його імені в протоколі погодження меж земельної ділянки, який є складовою технічної документації на право власності на землю на імя ОСОБА_3, зроблений не ним, а іншою особою, будь-яких доказів на підтвердження наявності спору з приводу порушення його прав суміжного використання земельної ділянки, суду не надав. При цьому суд враховує, що технічна документація була виготовлена в існуючих межах фактичного розподілу земельної ділянки між позивачем та відповідачем і спору з цього приводу між ними не виникало. Рішення органу приватизації, яким було передано вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_3, позивачем також не оспорювалось.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом розяснювались учасникам процесу положення ст.ст.10, 11, 57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення у справі.

Перевіривши та зясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази у справі, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відсутні будь-які законні підстави для задоволення позовних вимог позивача, відтак в позові слід відмовити.

Керуючись ст.16 ЦК України, ст.ст.81, 116, 152, 152, 155 ЗК України, ст.ст.3, 10, 15, 60, 212-215, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акта про право власності на землю та скасування його державної реєстрації, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на землю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5