Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №311/380/16 Головуючий у 1 інстанції Плечищева О.В.
Провадження № 22-ц/778/306/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.

суддів: Кримської О.М.

ОСОБА_2

за участю секретаря Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що відповідно до укладеного договору №АN3ZCC9F8T0064 від 11.03.2011 року ОСОБА_3 11 березня 2011 року отримав кредит у розмірі 19500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 10.03.2014 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка, Тарифами складає між ним і Банком кредитно - заставний договір. Відповідач був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка, банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом Відповідача в заяві.

Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

У порушення норм закону та умов договору, Відповідач зобовязання за Кредитним договором не виконав. У зв'язку з чим станом на 16.01.2016 року має заборгованість 90000,00 грн., яка складається з наступного: 8603,77 грн. - заборгованість за кредитом; 7,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5924,17 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 75464,42 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Посилаючись на викладене, ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» просило суд стягнути з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 90 000,00 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 90000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно договору №АN3ZCC9F8T0064 від 11.03.2011 року ОСОБА_3Д.о. отримав кредит у розмірі 19500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 10.03.2014 року (а.с. 6).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява (а.с.6) разом з Умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка (а.с.7-13), тарифами складає між ним і банком кредитно - заставний договір .

Відповідач був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка. Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві ( а.с. 6).

Згідно умов укладеного договору договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №АN3ZCC9F8T0064 від 11.03.2011 року (а.с. 4-5) заборгованість ОСОБА_3Д.о. по кредитному договору станом на 16.01.2016 року становить 90000,00 грн., яка складається з наступного: 8603,77 грн. - заборгованість за кредитом; 7,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5924,17 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 75464,42 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом частини першої статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту, заборгованості по процентам та комісії за користування кредитом, суд першої інстанції правильно виходив з умов заяви позичальника, розрахунку заборгованості, наданому позивачем та положень ст.ст. 526, 625, 1048, 1054 ЦК України

Між тим, задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» в частині стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 75464,42 грн., суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторі у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання.

Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, які розглянуті ним у порядку глави 3 розділу V ЦПК України.

З урахуванням зазначеного та зважаючи на те, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання, колегія суддів вважає доцільним застосувати до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір нарахованої до сплати пені до 14536 грн., яка стягнута з відповідача, що не суперечить вимогам законодавства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені підлягає зміні.

За вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено частково, позовні вимоги становили 90000,00 грн., а задоволені на суму 29071,58 грн., при цьому позивачем при поданні позову сплачено 1378,00 грн.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 445,12 грн.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2016 рокуу цій справі змінити, зменшивши: розмір пені з 75464.42 грн. до 14536 грн., загальної суми стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» з 90000,00 грн. до 29071,58 грн.; розмір судових витрат з 1378,00 грн. до 445,22 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: