справа № 361/1180/17
провадження № 2/361/1353/17
У Х В А Л А

26 травня 2017 року суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинський В.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

установив:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропак» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал», ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсними звіту про незалежну оцінку нерухомого майна та договору купівлі-продажу нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно із позовом представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, оскільки існує ймовірність, що відповідачами може бути відчужено спірне майно третім особам.

Не забезпечення позову призведе до негативних наслідків та порушення законних прав та інтересів позивача по даній справі.

Відповідно до статті 151 ЦПК України суд за заявою, осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до роз'яснень, зазначених в п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.06. «Про практику застосування судами цивільно процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Разом із тим, при перевірці матеріалів за позовом та заяви про його забезпечення, встановлено, що представником позивача ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження наведених у заяві доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, саме у заявлений спосіб й існування реальної загрози вчинення відповідачами або іншими особами дій, які призведуть до неможливості виконання рішення суду при його постановленні на користь позивача. Фактично у заяві лише вказується про необхідність такого забезпечення з огляду на зміст позовних вимог та наявність в загальному у відповідачів можливості розпорядитися майном.

Крім того, суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, селище Калинівка, вулиця Ігорєва, 5, та заборони фізичним та юридичним особам вчиняти дії щодо зміни/переобладнання вищезазначеного майна - є прямим втручанням в господарську діяльність підприємства, яке може призвести до безповоротних та негативних наслідків для відповідача і інших осіб.

Пунктом 8 статті 153 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 151 154, 210 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С.Сердинський