Справа №: 272/4/17
Провадження № 2/272/160/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Палазюк В.М.

при секретарі - Поліщук Н.П.

за участю - позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому зазначає, що працював в ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" з 04.09.2007 року спочатку на посаді комірника складу відділу запчастин, потім комірником ізолятору браку відділу гарантій та технологій ремонту, а з 02.12.2013 року переведений на посаду комірника складу - ізолятору бракованих запчастин відділу гарантій та технологій ремонту автомобілів. Наказом від 07 грудня 2016 року №112-вк його звільнено з займаної посади в зв»язку зі скороченням штату працівників, з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним з огляду на те, що фактично ніякого скорочення не відбулось, а посада, яку він займав, скорочена з вказівкою його прізвища, оскільки саме конкретно його бажали звільнити. При цьому йому не запропонували іншої роботи та не перевірили його переважне право на залишення на посаді.. А посада підсобного робітника, від якої він відмовився, була запропонована йому умисно, оскільки всім відомо, що він як інвалід третьої групи, не може працювати фізично.. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати наказ про його звільнення недійсним, поновити його на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 14259,80 грн.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали. Позивач пояснив, що працював в відповідача тривалий час, в тому числі і комірником на різних складах, користувався в своїй роботі також і комп»ютером. Після попередження його про звільнення та до дати безпосереднього звільнення на підприємстві були і звільнялись вакансії, які відповідали його кваліфікації, досвіду і навикам, однак йому вони не пропонувались. Вважає, що скорочення його посади відбулось саме по причині позбутися його, так як йому і раніше пропонували звільнитись.

Представники відповідача позов не визнали, надали письмові заперечення та пояснили, що в зв»язку із зменшенням обсягів реалізації автомобілів було прийнято рішення про скорочення посади, яку займав лише один ОСОБА_1, що звільнення відбулось з дотриманням встановленого порядку скорочення чисельності працівників. При цьому відповідач запропонував позивачу наявну вакантну посаду підсобного робітника, яка відповідала тому кваліфікаційному рівню, який у нього був, від якої позивач відмовився. В період з часу попередження ОСОБА_1 про звільнення та до звільнення на підприємстві звільнялись вакантні посади, однак ОСОБА_1 не пропонувались, оскільки він мав для таких посад недостатню кваліфікацію, стан здоров»я, відсутність навиків роботи на комп»ютері.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності та штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді комірника складу - ізолятору за рекламованих деталей відділу гарантії служби технічного обслуговування і ремонту автомобілів ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський". (а.с. 13, 106 ).

Наказом по ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" від 24 червня 2016 року №168 «Про внесення змін до штатного розпису » з метою поліпшення фінансово-господарської діяльності підприємства. прийнято рішення про скорочення посади комірника складу - ізолятору за рекламованих деталей відділу гарантії з 26 серпня 2016 року (а.с.55).

Як свідчить наказ №292 від 07.12.2016 року, штатний розпис ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" на 2016 рік та штатний розпис ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" на 2017 рік , посада комірника складу - ізолятору за рекламованих деталей відділу гарантій виведена з штатного розпису (а.с.97,101).

Відповідно до вищевказаних наказів ОСОБА_1 07 липня 2016 року попередили про наступне скорочення посади, яку він займає, після закінчення двох місяців за ч.1 ст.40 КЗпП України та одночасно запропонували вакантну посаду підсобного робітника, з якою він не погодився (а.с.59).

Оскільки після попередження про скорочення позивач до 06.12.2016 року перебував на лікарняному, після виходу на роботу наказом по ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" від 07 грудня 2016 року №112-вк ОСОБА_1 звільнено з посади комірника складу - ізолятору за рекламованих деталей відділу гарантії служби технічного обслуговування і ремонту автомобілів в зв»язку зі скороченням штату працівників, згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Даний наказ був наданий позивачу для ознайомлення. Із акту від 07 грудня 2016 року вбачається, що позивач ознайомився із наказом, але відмовився поставити відмітку про ознайомлення із ним (а.с.65). Одночасно із попередженням позивача, відповідач звернувся до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення позивача з роботи й 06 липня 2016 року одержав таку згоду (а.с.61-62).

За таких обставин, позивач про наступне звільнення попереджувався 06. 07.2016 року, а був звільнений з 07 грудня 2016 року, тобто не раніше ніж через два місяці після попередження.

Відповідно до правових позицій Верховного суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15, від 1 квітня 2015 року у справі за № 6-40цс15 згідно статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Відповідач зазначених норм чинного законодавства не дотримався.

Як видно із книги реєстрації наказів по особовому складу в ТОВ «Автомобільний цент Голосіївський» в період з часу запланованого скорочення та по день звільнення позивача 06.12.2016 року відповідачем було прийнято на роботу значну кількість працівників, які не перебували раніше з ним в трудових відносинах, в тому числі на посади: тричі на посади комірника складу автотоварів, комірник складу - накопичувача автомобілів, тричі на посади консультанта по роботі з клієнтами, оператор диспетчерської служби (а.с.92-95). Однак жодна посада позивачу запропонована не була.

Суд відхиляє заперечення представників відповідача, що ОСОБА_1 не пропонувались дані посади, оскільки він має недостатню кваліфікацію, досвід, не вміє працювати на комп»ютері, має захворювання, яке перешкоджає йому працювати в несприятливих погодніх умовах. Будь яких доказів наявності несприятливих погодніх умов суду не надано, намагання відповідачів довести наявність фізичної загрузки на посадах, які не були запропоновані позивачу, також належними доказами не підтверджені. Посилання на карту оцінки робочого місця робітника, підписану начальником відділу кадрів, яка згідно її пояснень в судовому засіданні складена на підставі усних пояснень спеціалістів підприємства, на переконання суду не є тим доказом неможливості виконання даних робіт позивачем та підставою, яка звільняє роботодавця від обов»язку трудовлаштування скороченого працівника.

Як видно із копії диплому ОСОБА_1 він має вищу освіту за спеціальністю «менеджмент організацій», здобув кваліфікацію менеджер - економіст та згідно додатку до диплома на відмінно здав предмет з інформаційних систем Позивач протягом десяти років працював у відповідача на посадах комірника, жодних зауважень, дисциплінарних стягнень за період роботи не мав і суду таких не надано. Тому пояснення представників відповідача на недостатню кваліфікацію, досвід роботи, що надавало право не пропонувати йому відповідних посад, які періодично звільнялись на підприємстві, є лише припущенням.

Проаналізувавши наведене , суд прийшов до висновку , що відповідач не дотримався обов'язку визначеного ст. 49-2 КЗпП України, що є підставою для поновлення позивача на раніше займаній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При цьому, суд, як і будь-який інший орган з розгляду трудових спорів, не має адміністративних повноважень, тому він не може скасовувати накази, змінювати підстави розірвання трудового договору. Якщо звільнення з роботи проведено з порушенням закону, суд, не скасовуючи наказу і не змінюючи підстав припинення трудового договору, зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

Виходячи із вимог п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, довідки про відпрацьовані дні ОСОБА_1, довідки про доходи, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середньомісячний заробіток в сумі 12527, 20 грн. (2623, 32 грн. +2969, 40 грн.):2 місяці : 25 днів роботи = 111,85 грн. середньоденний заробіток , який помножити на 112 днів вимушеного прогулу.

Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 715 грн. 21 коп. за вимоги майнового характеру, 551 грн. 20 коп. за вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України,суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді комірника складу - ізолятору за рекламованих деталей відділу гарантії служби технічного обслуговування і ремонту автомобілів ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський".

Стягнути з ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.12.2016 року по 23.05.2017 року в сумі 12527, 20 грн. за вирахування податків та обов'язкових платежів .

Стягнути з ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" на користь держави судовий збір в сумі 1280 грн..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський райсуд протягом десяти днів з дня проголошення рішення , а особами, які не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:В. М. Палазюк