АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 658/1654/16-ц Головуючий в І інстанції: Єйбог І.М. Номер провадження: 22-ц/791/655/17 Доповідач: Вейтас І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар -ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа Каховська міська рада про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11 серпня 2014 року між її батьком ОСОБА_8 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу квартири № 71 по вул..Мелітопольська в м.Каховка Херсонської області, який на її думку є недійсним, оскільки на час укладення спірного договору ОСОБА_8 не був власником вказаної квартири та не міг розпоряджатися нею. Зважаючи на те, що позивачі мають право на приватизацію цієї квартири, проте в звязку з її продажем позбавлені такого права, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири № 71 по вул..Мелітопольська в м.Каховка Херсонської області.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, на підтвердження їх права на приватизацію спірної квартири, висновки зроблені в рішенні Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року в справі №2/113/27/12. Посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7, посилаючись на безпідставність позову та апеляційної скарги, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що рішенням виконавчого комітету Каховської міської ради народних депутатів Херсонської області від 19 березня 1991 року № 98 дозволено продаж ОСОБА_8 чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1.

19 вересня 1991 року між Каховської міською радою народних депутатів та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 червня 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 квітня 2013 року , задоволено позов ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області, третя особа: ОСОБА_8 та визнано частково нечинним п.11.2. рішення виконавчого комітету Каховської міської ради народних депутатів Херсонської області від 19 березня 1991 року № 98 «Про дозвіл на продаж державних квартир у власність громадян» щодо дозволу ОСОБА_8 продажу чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_5 є членом сім`ї ОСОБА_8 та була прописана в спірному житловому приміщенні на час прийняття рішення виконавчим комітетом Каховської міської ради народних депутатів Херсонської області від 19 березня 1991 року.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, Каховської міської ради Херсонської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 19 вересня 1991 року між Каховською міською радою народних депутатів та ОСОБА_8.

11 вересня 2014 року ОСОБА_8 уклав з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

У вересні 2014 ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про усунення перешкод та вселення в квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2015 року скасовано рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 23 грудня 2015 року, яким було задоволено вказаний позов ОСОБА_5 та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову, оскільки судом було розглянуто спір заявлений до осіб, які не мають відношення до спірної квартири та не залучено до участі у справі в якості належного відповідача - нового власника квартири ОСОБА_7.

18 жовтня 2014 року ОСОБА_8 помер.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 серпня 2015 року ОСОБА_6 визнано недієздатним та призначено ОСОБА_5 опікуном.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачами не підтверджено належними та допустими доказами те, що спірна квартира є субєктом приватизації державного житлового фонду та те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають право на приватизацію вказаної квартири. Однак колегія суддів на погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи, а саме з рішення виконавчого комітету Каховської міської ради народних депутатів Херсонської області від 19 березня 1991 року № 98 « Про дозвіл на продаж державних квартир у власність громадян» та зі змісту договору купівлі-продажу кватири від 19 вересня 1991 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належала до державного житлового фонду а ОСОБА_8 був наймачем вказаної квартири. Отже вказана квартира, відповідно до ст.1, 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» була обєктом приватизації.

Оскільки рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 19 вересня 1991 року між Каховською міською радою народних депутатів та ОСОБА_8 то даний правочин, в силу положень ст.236 та ст. 216 ЦК України є недійсним з моменту його вчинення та не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на території всій території України, тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з підстав, що відсутні докази виконання рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири є помилковим, оскільки після набрання законної сили рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року ОСОБА_8 вже не був власником спірної квартири.

Заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку суду першої інстанції про те, що позивачі не довели факту порушення їх прав укладенням спірного договору купівлі-продажу від 11 серпня 2014 року.

Так, відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК УРСР права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже і право на приватизацію разом з іншими членами сімї.

Судовими рішеннями, а саме постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 червня 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 квітня 2013 року, рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року, встановлено, що ОСОБА_5 є членом сім`ї ОСОБА_8 та була прописана в спірному житловому приміщенні на час прийняття рішення виконавчим комітетом Каховської міської ради народних депутатів Херсонської області від 19 березня 1991 року.

Факт реєстрації в спірній квартирі ОСОБА_5 з 13 березня 1981 року по теперішній час та ОСОБА_6 з 13 березня 1981 року по 26 липня 2014 року судом встановлено та не заперечується відповідачем.

Доводи відповідача стосовно того, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу не проживала в спірній квартирі не заслуговують на увагу, оскільки визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР) а ОСОБА_5 в судовому порядку не була визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 30 травня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку скасовано рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 квітня 2011 року та відмовлено в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму.

У аспекті вимог ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Наявність у власності ОСОБА_5 квартири, яка подарована їй за договором дарування від 18 січня 2008 року не є підставою вважати, що у неї відсутнє право на приватизацію, оскільки нею не використане право на приватизацію державного житлового фонду.

Тай факт, що ОСОБА_6 зареєстрований та постійно проживав у вказаній квартирі з 1981 року по 26 липня 2014 року відповідачем не заперечується.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив фактичні обставини справи та дійшов помилкового висновку про те, що спірним договором купівлі продажу не порушено прав позивачів. Надані сторонами та досліджені судом докази доводять, що спірна квартира до укладення договору 11 серпня 2014 була обєктом приватизації, померлий ОСОБА_8 не мав права нею розпоряджатися і позивачі мали можливість використати своє право на приватизацію даного майна.

Враховуючи наведене, переглядаючи судове рішення в апеляційному порядку в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1,4 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 грудня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 11 серпня 2014 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, посвідчений 11 серпня 2014 року приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за № 521

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: Л.П.Воронцова

ОСОБА_3