ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1941/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Расуловою А.А., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди житла та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 р. ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3, відповідач) про розірвання договору оренди житла та стягнення грошових коштів в сумі 10 000 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. 27.03.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір оренди квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На виконання умов договору позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 6000 грн. в якості орендної плати та додатково 4 000 грн. як гарантійний внесок, що забезпечує збереження майна, що знаходиться у квартирі. На наступний день позивач мав заселитися у квартиру, але відповідач став чинити йому перешкоди у цьому вимагаючи сплати додаткових коштів. Відтак з моменту укладення договору і по теперішній час позивач не може вселитися у житло, тобто відповідачем було порушено умови договору оренди шляхом невиконання обов'язку з передачі орендарю майна у користування.

Позивач ОСОБА_2 подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання. Проте в судове засідання він повторно не з'явився, письмових заперечень на позов не подав.

Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд відповідно до вимог статті 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

27.03.2016 між ОСОБА_3 (орендодавцем) та ОСОБА_2 (орендарем) укладено договір оренди № 24/16, предметом якого є надання орендодавцем в оренду орендарю двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, на строк з 28.02. по 28.09.2016 (а.с. 7).

Згідно з умовами, визначеними пунктом 3.14. договору, розмір орендної плати становить 6 000 грн. в місяць.

Цього ж числа ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 6000 грн. в якості орендної плати за один місяць, а 28.02.2017 - ще додатково 4 000 грн., що підтверджується відповідними записами у договорі оренди.

З позовної заяви вбачається, що після укладення договору орендодавець ОСОБА_3 не дозволив орендарю ОСОБА_2 заселитися у винайняте житло, вимагаючи сплати додаткових коштів, але сплачувати ці кошти позивач відмовився.

При вирішенні вимог ОСОБА_2 розірвання договору та стягнення суми суд положеннями цивільного законодавства, які регулюють зобов'язальні та договірні відносини.

Так, відповідно до положень статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлене законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з нормами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 цього Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) йог виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За загальним правилом, встановленим статтею 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Такими наслідками є, зокрема, розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

За приписом частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що відповідач порушив взяте на себе на підставі договору оренди зобов'язання, яке полягає у передачі в користування позивачу житла для проживання.

Оскільки укладеним сторонами договором сплата орендарем будь-яких інших сум, окрім орендної плати, не передбачена, суд вважає доведеною вину відповідача у порушенні зобов'язання.

Та обставина, що внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором оренди житла позивач не зміг вселитися у це житло у визначений у ньому строк і використовувати його для свого проживання та проживання членів своєї сім'ї, беззаперечно свідчить про те, що порушення договору з боку відповідача є істотним.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов'язань, оскільки такою підставою є лише виконання, проведене належним чином.

Отже з огляду на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про розірвання договору оренди житла з підстав істотного порушення його умов наймодавцем ОСОБА_3

За загальним правилом, встановленим частиною 2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються, проте частина 5 зазначеної норми передбачає, що якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Право на відшкодування збитків, які були заподіяні порушенням зобов'язання, передбачене і нормами статей 611, 612 цього Кодексу.

Враховуючи, що на виконання умов договору оренди позивач сплатив грошову суму в розмірі 10 000 грн., ці кошти є збитками, які відповідач повинен йому відшкодувати, оскільки саме він істотно порушив зобов'язання.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі статті 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача всі понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 551,20 грн., та в дохід держави судовий збір за вимогою немайнового характеру (про розірвання договору), який не був сплачений позивачем при подачі позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215, 225, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати договір оренди квартири від 27 березня 2016 року № 24/16, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10 000 гривень та судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок, а усього 10 551 гривню 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 640 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо скаргу та заяву не було подано.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене відповідачем до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали.

Суддя: