Справа № 750/500/17
Провадження № 2/750/552/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

за участю секретаря Юрченко І. В.,

з участю позивача, представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника третьої особи Овсяник О. М., відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, -

третя особа - орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків, протягом шести місяців не приймав жодної участі у вихованні дітей, не придбавав їм речей , засобів гігієни та розвитку дітей, не дбає про фізичний і моральний розвиток дітей, також в позовній заяві позивач вказує, що вона зверталась до правоохоронних органів з приводу заподіяння їй тілесних ушкоджень, в 2010 році відбирав дітей з постійного місця проживання, чим спричинив доведення позивача до самогубства, також підставою для позбавлення батьківських прав вказано застосування насильства щодо дітей та родичів позивача, в червні 2016 року вчинив викрадення дітей з помешкання позивача та баби, хоча до того, він не заперечував проти того, щоб діти проживали у баби, приховував місце перебування дітей, не виконує рішення органу опіки та піклування та судове рішення щодо встановлення способів участі баби у вихованні дітей. Також в позовній заяві відповідач вказує на жорстоке поводження з дітьми, заподіяння їм тілесних ушкоджень, незадовільним фізичним розвитком дітей - зниженням маси тіла дітей, систематичне вчинення насильства в присутності дітей, у фізичному та психологічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниження гідності дітей. Позивач вважає, що така поведінка відповідача негативно впливає не розвиток дітей.

Позивач, її представники в судовому засіданні позов підтримали, просили позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника сторін, представників позивача та третьої особи,, допитавши свідків ОСОБА_2, позивача ОСОБА_4,ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12-13). Позивач змінила прізвище «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» у зв'язку із одруженням, що підтверджується копією перекладу свідоцтва про шлюб (а.с. 17-19).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.01.2015 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 20).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.01.2016 за адресою: АДРЕСА_1, на підставі заяви ОСОБА_2, за вказаною адресою проживає ОСОБА_2, та зареєстровані та не проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 21), в даній квартирі створені умови для тимчасового перебування малолітніх дітей.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.10.2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м. Чернігова, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи з 01.11.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказаним рішенням встановлено, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Діти залишилася разом із позивачем і знаходяться на його утриманні. Відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на утримання дітей, що стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом

Згідно із постановою головного державного виконавця Новозаводського відділу ДВС м. Чернігова від 03.11.2016 року було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 750/9114/16-ц виданий 20.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2015 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 36). Відповідно до довідки від 19.12.2016 року заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів від 19.12.2016 року станом на 01.12.2016 року 13972,63 грн (а.с. 37).

Рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 24.10.2016 року № 187 було затверджено висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 39). Згідно із висновком щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано за доцільне визначити їх місце проживання з батьком - ОСОБА_5 (а.с. 40-41).

Грамотою фізкультурно-спортивного товариства «України Чернігівської обласної організації» ОСОБА_7 була 19.11.2016 року нагороджена грамотою за зайняте ІІ місце з легкоатлетичного двоборства серед дівчат 2008 року народження (а.с. 42). В грудні 2016 році дитина була нагороджена дипломом за зайняте ІІІ місце у традиційних легкоатлетичних змаганнях «Новорічний стрибунець» (а.с. 43). В грудні 2016 року діти проживали з батьком, а отже суд робить висновок про те, що батько піклується про фізичне виховання дитини, сприяє розвитку її здібностей.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.12.2016 року відмовлено у задоволенні подання головного державного виконавця про обмеження у виїзді ОСОБА_4 у праві виїзду за кордон до виконання нею своїх зобов'язань (а.с. 47-480)

ОСОБА_4 зверталась із заявами щодо захисту своїх батьківських прав до Спеціалізованої загальноосвітньої коли № 2 І-ІЦІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов Чернігівської міської ради Чернігівської області та служби у справах дітей (а.с. 51,55,56).

Згідно із рішенням комісії з питань захисту дитини Деснянської районної у м. Чернігові ради від 15 вересня 2016 року, було вирішено надати висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 після звернення заявника до суду, також вирішено, що підстав для постановлення рішення про негайне відібрання дітей не виявлено (а.с. 58).

ОСОБА_2 зверталась до служби у справах дітей щодо захисту своїх прав та прав своєї онуки, як її представник ОСОБА_4 щодо участі у вихованні дітей та для вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав (а.с. 59,60,61).

Рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 22.02.2016 року був затверджений висновок щодо визначення участі ОСОБА_2 у вихованні малолітніх правнуків - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 93)

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визначення постійного місця проживання дітей відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 31.10.2016 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2016 року залишено без змін (а.с. 68 - 72). Цією ухвалою встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний час мешкають разом з батьком у чотирьохкімнатній квартирі АДРЕСА_2. Батько дітей - ОСОБА_5 працевлаштований на посаді юрисконсульта Громадської організації „ЦЕНТР ДОБРОЧИН", його щомісячний розмір заробітної плати з жовтня 2015 року по квітень 2016 року становить 10800 грн., він здійснює утримання дітей та їх виховання разом із своєю матір'ю. Мати дітей - ОСОБА_4 є громадянкою України, з листопада 2014 року мешкає окремо від дітей у місті Ганновер ФРН згідно посвідки на проживання НОМЕР_1 від 21.08.2015 року, термін дії якої закінчується 18.09.2018 року, вона перебуває у повторному шлюбі, де народила дитину. Дані факти не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.02.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії, визначення способу участі у вихованні дітей задоволені частково. Зобов'язано ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з правнуками: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановлено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітніх правнуків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 наступним чином: кожні перші та треті вихідні місяця, забираючи дітей з місця постійного проживання у суботу о 10-00 год., залишаючи у себе на ночівлю, та повертаючи їх на місце постійного проживання у неділю о 15-00 год., а також шляхом спілкування ОСОБА_2 з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто, засобами телефонного, поштового, елетронного та іншого засобу зв'язку (а.с. 88-89).

Постановою державного виконавця Деснянського відділу ДВС м. Чернігова від 08.08.2016 року було накладено штраф на ОСОБА_5 в розмірі 340 грн за невиконання виконавчого листа № 750/10997/15-ц від 13.06.2016 року, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова про зобов'язання ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з правнуками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку із повним фактичним виконанням рішення згідно із виконавчим документом ( а.с. 81).

Відповідно до постанови від 16.09.2016 року державного виконавця Деснянського відділу ДВС м. Чернігова Дреєва В. А. закінчено виконання виконавчого листа № 750/10997/15-ц від 13.06.2016 року, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова про зобов'язання ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з правнуками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку із повним фактичним виконанням рішення згідно із виконавчим документом (а.с. 76).

Рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 27.03.2017 року № 53 затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 195-196).

Згідно із копією листа спеціалізованої загальноосвітньої школи № 2 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов Чернігівської міської ради Чернігівської області від 07.09.2016 року № 64, учні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 навчаються на високому та достатньому рівні, ОСОБА_6 нагороджений похвальним листом за високі досягнення у навчанні за підсумками 2015/2016 н.р. Батько приймає активну участь у навчанні та вихованні дітей, відвідує батьківські збори, оплачує харчування, постійно приймає участь у ремонті класних приміщень. Мати за ча навчання дітей в навчальному закладі до школи не з'являлась, навчанням та вихованням дітей не цікавилась (а.с. 209).

Відповідно до витягу з висновку оцінки потреб дитини та її сім'ї (початкової) ОСОБА_5, батько займався вихованням дітей, намагається створити сприятливі умови в родині. Рекомендовано батькові ознайомитись з додатковою літературою щодо вікових особливостей розвитку дітей, середовище сприятливе для дітей, факт вчинення насильства над дітьми не підтверджено.

Факт наявності у чоловіка позивача доходів та майна, його готовність всиновити дітей його дружини від першого шлюбу, позитивна характеристика позивача, відсутність у неї судимостей, наявність автомобіля у позивача, гарантії щодо можливості розвитку та навчання дітей на території Федеративної Республіки Німеччина, довідка про житлові умови позивача на території Федеративної Республіки Німеччина, розписка ОСОБА_5, довідки з медичних закладів ОСОБА_4 (а.с. 126-136, 152, 153, 157) не мають значення для вирішення справи по позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, оскільки встановлення таких обставин не входить до предмету доказування в даній справі, так як не вирішується питання про визначення місця проживання дітей (а.с. 126 - 136, 139). Мати брала участь у вихованні дітей, що підтверджується довідкою Ліцею № 15 ЧМР від 23.01.2015 року та відповіддю Чернігівської дитячої художньої школи (а.с. 154-155).

Факт наявності у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, зафіксованих 07.07.2014 року (а.с. 110), не свідчить про їх заподіяння відповідачем.

З лютого 2015 року дітей наглядають в Дитячій поліклініці № 2 ЧМР за адресою : АДРЕСА_2 (а.с. 120), також представнику позивача було повідомлено з приводу яких захворювань вони проходили лікування.

Наявність у ОСОБА_6 закритого дистального остеоєпіфізеолізу лівої променевої кістки без зміщення, що мало місце 11.06.2015 року, а у ОСОБА_7 забійної рани слизової верхньої губи, не свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, оскільки зафіксовані факти звернення за медичною допомогою та у відповіді Чернігівської обласної дитячої лікарні від 14.09.2016 року зазначено, що в анамнезі травм - дитина (ОСОБА_6) впала, катаючись на роликах, дитина (ОСОБА_7) - отримала удар гойдалкою (а.с. 117). Позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували застосування фізичного насилля відповідачем по відношенню до дітей. Не надано вироків суду, які б підтверджували факт заподіяння тілесних ушкоджень відповідачем своїм дітям, позивачу, або її родичам.

Позивач, яка допитана в якості свідка, повідомила суду про те, що під час спільного проживання відповідач її бив, вивіз дітей з їх місця проживання, перевів в іншу школу, садочок, матеріально не забезпечував сім'ю, вона поїхала на заробітки до Федеративної Республіки Німеччина, проживає там близько 3 років, 30 липня 2015 року вийшла заміж там, також повідомила, що возила дітей на море в Одесу зі згоди відповідача на відпочинок, повідомила, що відповідач чинив їй перешкоди у спілкуванні з дітьми, однак не повідомила про конкретні факти, із зазначенням дати події часу та обставин.

Свідок ОСОБА_17 повідомила суду, що вона бачила скандали в сім'ї, коли сторони проживали разом, діти бачили, як тато б'є маму, що після спільного відпочинку з мамою, діти не хотіли повертатись до тата, також повідомила про ситуацію з бабусею, у якої була розбита голова, про цю ситуацію їй відомо зі слів бабусі

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що може охарактеризувати відповідача з негативної сторони, влітку він приходив до дітей в 23 годині, діти не хотіли з ним йти, крім того повідомила, що коли приходили із державними виконавцями до відповідача, ОСОБА_2 отримала травму хребта, про те, що саме відповідач наніс травму знає зі слів ОСОБА_2, цього особисто вона не бачила, повідомила, що у відповідача та ОСОБА_2 напружені відносини, а діти проживають з батьком.

Свідок ОСОБА_2 повідомила суду, що діти перелякані, оскільки їх лякає відповідач, також повідомила, що відповідач перешкоджає у спілкуванні дітей з матір'ю, однак згадати конкретні факти та обставини, за яких перешкоджав не змогла, також повідомила, що відповідач її штовхнув, внаслідок чого вона зазнала ушкоджень, діти повідомляли, що якій час за ними доглядала стороння жінка, відповідач вчиняв крадіжку її речей, погрожував її сестрі, повідомила про наявність претензій майнових у відповідача до неї, а також про те, що відповідач не забезпечував дітей матеріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України, суд не приймає до уваги показання свідків в частині заподіяння тілесних ушкоджень відповідачем позивачу та ОСОБА_2 та доведення до самогубства позивача, оскільки такі факти повинні доводитись вироком суду.

Свідчення свідка ОСОБА_2., що дітей лякає відповідач є її судженням та спростовується висновком оцінки потреб дитини Чернігівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с. 211), де зазначено, що факт вчинення насильства над дітьми не підтверджений.

Показання свідків ОСОБА_2 та позивача в частині, що відповідач не забезпечує дітей матеріально спростовується фактами встановленими заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.10.2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 31.10.2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення постійного місця проживання дітей.

Згідно із п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р. повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (наприклад, справи «Кутцнер проти Німеччини» (Kutzner v. Germany), та «Зоммерфельд проти Німеччини» (Sommerfeld v. Germany)). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France)). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany)).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивачем не доведено, що відповідач безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків, не дбає про фізичний і моральний розвиток дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не забезпечує дітей матеріально, вчиняв фізичне та психологічне насильство, застосовував недопустимі методів виховання, принижував гідність дітей, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя