Справа № 708/480/17
Номер провадження № 2/708/256/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді - Івахненко О.Г.,

при секретарі - Пасічній Л.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Токарчука М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фермерського господарства "Агрос", третя особа: відділ Держгеокадастру у Чигиринському районі, відділ державної реєстрації управління містобудування, архітектури, земельних відносин та державної реєстрації Чигиринської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до фермерського господарства "Агрос" про визнання припиненим з 20 лютого 2017 року договору оренди землі від 20 лютого 2010 року, укладеним між ним та ФГ "Агрос" в особі голови Токарчука Михайла Миколайовича, державна реєстрація якого проведена відділом Держкомзему у Чигиринському районі, про що в держаному реєстрі земель вчинено запис від 18 грудня 2012 року за № 03021, відповідно до якого в оренду відповідачу строком на 7 років до 20 лютого 2017 року передано земельну ділянку площею 2,1872 га, кадастровий № НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Позивач у своїх вимогах вказав, що відповідач відмовляється від передачі земельної ділянки посилаючись на те, що він вжив дії на реєстрацію даного договору лише в кінці 2012 року, а тому договір повинен діяти саме з цього часу, тобто до 20 лютого 2019 року.

Позивач у судове засіданні не з"явився, надіславши заяву про підтримання позову у повному обсязі та бажанні розглянути справу без його участі.

Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив суд задовольнити її у повному обсязі. Крім того, додав те, що під час укладення вищевказаного договору оренди землі від 20 лютого 2010 року, було допущено помилку в найменуванні Орендодавця (позивача по справі) - ОСОБА_4.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позову, ввважаючи його безпідставним, оскільки є угода про припинення дії договору оренди земельної ділянки (паю) від 20.02.2010 року у зв"язку із закінченням строку оренди, укладена між ним та позивачем, зазначивши, що користується землею та сплачує орендну плату за даним договором з 2010 року, додаткових договорів про продовження строку дії договору з позивачем не укдадали, де вважає, що відлік строку даного договору оренди повинен відраховуватися з моменту державної реєстрації.

Треті особи, які не заявляють самостійні вимои щодо предмета спору в судове засідання не зявилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2, позивачу ОСОБА_3 належить земельна ділянка загально площею 2,59 га, яка складається з: 2,19 га та 0,40 га та яка розташована на території Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (а.с.8).

Найменування юридичної особи є фермерське господарство "Агрос" Токарчука Михайла Миколайовича

20.02.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав відповідачу в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,1872 га, акт прийому передачі земельної ділянки в оренду (а.с.31-34).

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що під час укладання даного договору оренди землі було допущено помилку в найменуванні орендодавця, де вказано "ОСОБА_4", замість правильного "ОСОБА_4", що підтверджується паспортними даними серії НОМЕР_3, що відображені як у самомоу договорі так в матеріалах даної справи (а.с.7).

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 20 лютого 2010 року договір своїми підписами, що і є моментом укладання договору.

Відповідно до п. 7 цього Договору, він укладався на 7 років до 20 лютого 2017 року. Після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, якщо він належно виконував обов'язки відповідно до договору, має за рівних інших умов переважне право поновлення договору на новий строк. У разі, якщо орендар продовжує користуватися землею після закінчення строку договору, то за відсутністю письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Виходячи зі змісту ст.640 ЦК України та ст.18 Закону України "Про оренди землі" (в редакції, чинній на час укладення договору оренди), строк дії договору оренди починається не з дати його державної реєстрації, оскільки держвна реєтрація вказує на його чинність і не може змінювати день його укладення, тобто строк дії договору.

Пунктом 40 Договору зазначено, що він набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір було зареєстровано в у відділі Держкомзему у Чигиринському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 18 грудня 2012 року за № 03021.

Так, цивільні права і обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору (правова позиція Верховного Суду Україна у справі № 6-162ц13 від 19 лютого 2014 року).

Таким чином, оскільки державна реєстрація договору від 20 лютого 2010 року була проведена пізніше у 2012 році, моментом укладення договору є саме 20 лютого 2010 року, а проведена державна реєстрація договору не змінила момент укладення відповідного договору, а в момент державної реєстрації договір набув юридичної сили. Крім того, незважаючи на встановлений умовами договору строк дії договору на 7 років, сторони, керуючись свободою укладення договору, визначили дату закінчення строку дії договору - 20 лютого 2017 року.

Реєстрація договору оренди є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору і ніяким чином не впливає на факт його укладення (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-127цс13 від 18 грудня 2013 року).

Судом встановлено, що сторони приступили до виконання договору оренди землі з часу його підписання, тобто з 20 лютого 2010 року, а саме, реально настали правові наслідки відповідно до умов договору так як відповідач користувався земельною ділянкою, а позивач за це отримував орендну плату відповідно до умов договору. Представник позивача в підтвердження цього також надав суду відомості з податкової інспекції, що відповідач сплачував позивачу орендну плату за користування землею з 2010 року (а.с.15). Вказані обставини у судовому засіданні підтверджені самим відповідачем .

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином суд дійшов висновку, що договір, укладений між позивачем та відповідачем від 20.02.2010 року, закінчив свою дію 20.02.2017 року.

Позивачем було надіслано повідомлення про відсутність наміру продовжувати дію договору, у зв'язку з тим, що хоче самостійно обробляти належну земельну ділянку, яке відповідач отримав 02.02.2017 року (а.с.09).

Судом встановлено відсутність у орендодавця волевиявлення на поновлення договору оренди землі.

Посилання відповідача про те, що що строк дії договору необхідно відраховувати з моменту реєстрації, а не з моменту підписання, судом не сприймаються до уваги, оскільки у даних спірних правовідносин, що виникли між сторонами, пунктом 7 договору оренди передбачено, що земельна ділянка передається строком на 7 років до 20 лютого 2017 року, натомість про те, що відлік строку оренди розпочинається з моменту державної реєстрації не йдеться.

Матеріали даної цивільної справи не містять доказів того, що сторони, відповідно до вимог ст.651 ЦПК України, у зв"язку з затримкою державної реєстрації договору оренди, досягли згоди щодо продовження строку дії укладеного ними 20 лютого 2010 року договору оренди землі та узгодили інший кінцевий строк, термін дії, де угоду про припинення дії договору оренди земельної ділянки (паю) від 20.02.2010 року у зв"язку із закінченням строку оренди, надіслану відповідачем позивачеві 01.04.2017 року, суд не бере до уваги, оскільки вона не оформлена відповідно до п.4 даної угоди.

Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Конституцією України забезпечується кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Зазначене положення повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки 20 лютого 2017 року закінчився строк дії договору оренди землі, а питання його пролонгації на новий строк, у порядку, визначеному договором і законом, не було вирішено, тому наявні правові підстави для припинення договору, згідно п.1.ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі».

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач, згідно ст.60 ЦПК України довів ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 251-255, 317, 631,640,648 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до фермерського господарства "Агрос", третя особа: відділ Держгеокадастру у Чигиринському районі, відділ державної реєстрації управління містобудування, архітектури, земельних відносин та державної реєстрації Чигиринської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі припиненим - задовольнити повністю.

Визнати договір оренди землі від 20 лютого 2010 року, укладений між ОСОБА_4 та фермерським господарством "Агрос" в особі Токарчука Михайла Миколайовича щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 2,1872 га, кадастровий номер НОМЕР_1 яка розташована в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 09.03.2004 року, виданого на ім'я ОСОБА_3, зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі 18 грудня 2012 року за № 03021 - припиненим з 20 лютого 2017 року.

Стягнути з фермерського господарства "Агрос" () на користь ОСОБА_3 судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Г. Івахненко