Справа № 509/2663/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарях Черкасові Д.Г., Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Інвестиційний банк» до ОСОБА_1 ОСОБА_1 Сарвара та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

26 липня 2017 року, представник ПАТ «Перший Інвестиційний банк», які є правонаступниками всіх прав і обовязків ВАТ «Перший Інвестиційний банк», звернувся до суду з позовом, який в подальшому неодноразово збільшував, зменшував та уточнював та в остаточній редакції якого від 27.02.2017 р., зазначив, що 28.03.2008 р. між банком та відповідачем ОСОБА_3М.С. був укладений і підписаний сторонами договір про іпотечний кредит № 30/04-08-КФ з подальшими договорами про внесення змін до нього № 1 від 05.08.2011 р., № 2 від 06.05.2014 р., № 3 від 18.06.2015 р., відповідно до умов якого, останній отримав на умовах платності грошові кошти у розмірі 37546 дол. США зі строком користування до 10.03.2018 р. включно зі встановленням графіку повернення кредитних коштів та сплатою 13% річних за користування кредитом, а ОСОБА_3М.С. зобовязався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та своєчасно здійснювати повернення кредиту з додержанням вказаного графіку.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань ОСОБА_3М.С. за вказаним кредитним договором, 28.03.2008 р. між банком та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 27/3004-П, відповідно до умов якого, остання зобовязалася нести солідарну відповідальність перед банком за виконання кредитних зобовязань ОСОБА_3М.С. в повному обсязі щодо повернення кредиту, сплати процентів за його користування, комісії, сплату неустойки, відшкодування збитків, завданих банку невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору.

В порушення умов договору, відповідач ОСОБА_3М.С., свої кредитні зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 08.11.2016 р., у відповідача перед банком утворилась заборгованість у розмірі 23452,54 дол. США (еквівалент 661567,86 грн. за курсом НБУ станом на 08.11.2016 р. з розрахунку 1дол. США = 27,6198 грн.), яка складається з : 21369,86 дол. США (590444,79 грн.) строкової заборгованості за кредитом, 1265,64 дол. США (34969,37 грн.) строкової заборгованості по процентам за користування кредитом, 568,80 дол. США (15715,83 грн.) простроченої заборгованості по комісії за кредитом, 248,24 дол. США (6858,82 грн.) простроченої заборгованості по процентам, 7233,91 - пеня за прострочення сплати кредиту та 6345,14 грн. пені за прострочення сплати процентів, які представник банку, просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку та суму судового збору у розмірі 10334,30 грн. на користь банку.

Представник позивачів в судовому засіданні позов повністю підтримав на просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позов визнали частково на суму 22402,54 дол. США у гривневому еквіваленті станом на дату ухвалення судового рішення, надавши суду довідку банку про часткову сплату боргу позивачам за вищевказаним кредитом на суму 1050 дол. США та визнали суму судового збору.

Відповідачка ОСОБА_3М.С. в судове засідання повторно, без поважних причин не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, шляхом розміщенням оголошень у пресі, в офіційному виданні України «Урядовий кур`єр», у звязку з неможливістю вручення відповідачу повістки з викликом до суду і не проживанням останнього за місцем своєї реєстрації, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання», а тому вважається повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 58,59,110,122).

Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Стаття 1056-1 ЦК України встановлює, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Статтею 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Згідно із ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст.ст. 19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення НБУ відповідних ліцензій на виконання вимог п. 1 розділу ІІ Закону України від 15.02.2011 р. № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету про валютне регулювання).

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Частинами 1 та 2 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (частина 1), поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (ч.2).

Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Згідно приписів ст.ст. 641,642 ЦК України - пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд встановив, що 28.03.2008 р. між банком та відповідачем ОСОБА_3М.С. був укладений і підписаний сторонами договір про іпотечний кредит № 30/04-08-КФ з подальшими договорами про внесення змін до нього № 1 від 05.08.2011 р., № 2 від 06.05.2014 р., № 3 від 18.06.2015 р., відповідно до умов якого, останній отримав на умовах платності грошові кошти у розмірі 37546 дол. США зі строком користування до 10.03.2018 р. включно зі встановленням графіку повернення кредитних коштів та сплатою 13% річних за користування кредитом, а ОСОБА_3М.С. зобовязався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та своєчасно здійснювати повернення кредиту з додержанням вказаного графіку, що підтверджується вищенаведеним кредитним договором, договорами про внесення змін до нього та заявою на видачу готівки № 5/02 від 28.03.2008 р. з особистими підписами відповідача ОСОБА_3М.С. (а.с. 8-20,25).

В забезпечення виконання кредитних зобовязань ОСОБА_3М.С. за вказаним кредитним договором, 28.03.2008 р. між банком та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 27/3004-П, відповідно до умов якого, остання зобовязалася нести солідарну відповідальність перед банком за виконання кредитних зобовязань ОСОБА_3М.С. в повному обсязі щодо повернення кредиту, сплати процентів за його користування, комісії, сплату неустойки, відшкодування збитків, завданих банку невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору (а.с. 21-23).

В порушення умов договору, відповідач ОСОБА_3М.С., свої кредитні зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 08.11.2016 р., у відповідача перед банком утворилась заборгованість у розмірі 23452,54 дол. США (еквівалент 661567,86 грн. за курсом НБУ станом на 08.11.2016 р. з розрахунку 1дол. США = 27,6198 грн.), яка складається з : 21369,86 дол. США (590444,79 грн.) строкової заборгованості за кредитом, 1265,64 дол. США (34969,37 грн.) строкової заборгованості по процентам за користування кредитом, 568,80 дол. США (15715,83 грн.) простроченої заборгованості по комісії за кредитом, 248,24 дол. США (6858,82 грн.) простроченої заборгованості по процентам, 7233,91 - пеня за прострочення сплати кредиту та 6345,14 грн. пені за прострочення сплати процентів, уточнений розрахунок якої був наданий суду представником банку (а.с. 102-107).

Однак, в ході судового розгляду представником відповідачки ОСОБА_2 було надано суду довідку банку про сплату нею на користь позивачів частини кредитної заборгованості на суму 1050 дол. США, що підтвердив в судовому засіданні представник позивачів, зазначивши, що вказані грошові кошти дійсно надійшли до банку, в рахунок часткової сплати солідарного боргу відповідачів (а.с. 123).

Таким чином, враховуючи часткове погашення боргу відповідачкою (поручителем) ОСОБА_2, станом на сьогодні, сума боргу відповідачів перед банком становить 22402,54 дол. США (23452,54 дол. США 1050 дол. США) та згідно офіційного курсу НБУ, станом на 29.05.2017 р. курс 1дол. США = 26,3454 грн. Тобто, сума боргу, яку слід стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь банку становить 590203,88 грн. (22402,54 дол. США Х 26,3454 грн.).

Станом на дату винесення рішення, доказів погашення заборгованості на суму 590203,88 грн., відповідачами суду не надано і відповідно у суду вони відсутні.

Крім вказаної суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідачів у дольовому порядку, на користь банку, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 8853,06 грн., з кожного по 4426,53 грн., загальну сума якого була сплачена позивачами при подачі позову до суду та доплачена при збільшенні позову (а.с. 47,66).

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,88,208-209,213-215,218 ЦПК України, ст.ст. 524,525,526,530,533, 549,550,553,554,626,612,625,629,641,642,1048,1050,1054,1055,1056-1 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Інвестиційний банк» до ОСОБА_1 ОСОБА_1 Сарвара та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково ;

2. Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ОСОБА_1 Сарвара (ІПН : НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІПН : НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Інвестиційний банк» () заборгованість за кредитним договором у розмірі 22402,54 дол. США, що становить 590203,88 грн. (згідно офіційного курсу НБУ, станом на 29.05.2017 р. становить 26,3454 грн. за 1 дол. США) ;

3. Стягнути з ОСОБА_1 ОСОБА_1 Сарвара (ІПН : НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІПН : НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Інвестиційний банк» () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8853,06 грн., у дольовому порядку, з кожного по 4426,53 грн. ;

4. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Д.М. Гандзій