Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
24.05.2017 2/394/187/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, третя особа відділ Держгеокадастру у ОСОБА_1 районі Кіровоградської області про визнання права на спадкову земельну частку(пай),

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права на спадкову земельну частку(пай), посилаючись на те, що 26 травня 2010 року померла його матір ОСОБА_4. На день смерті мами йому виповнилося повних пятнадцять років. На підставі вимог частини 4 статті 1268 Цивільного кодексу України він прийняв всю спадщину, яка залишилась після смерті матері.

Батько позивача ОСОБА_5 трагічно загинув 06 березня 1997 року. Він на той час досягнув дворічного віку.

По смерті батька позивач та його матір прийняли свої спадкові частки на підставі вимог пп.1 ч. І ст.549 ЦК України(в редакції 1963 року), що регулювала тоді відносини такого характеру. Стаття передбачала: «Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.» Через деякий час позивач переїхав до родички-тітки для постійного проживання. До досягнення повноліття його піклувальником була батькова сестра і до теперішнього часу він троживає у неї в селі Аджамка.

Батько позивача перед смертю працював на території ОСОБА_3 сільської ради у місцевому колективному господарстві, був членом КСП «Камянецьке». Незадовго до нього колективне підприємство приймало рішення про розпаювання земель колективної власності. Батькові у цьому підприємстві належала земельна частка(пай). Право на цю земельну частку(пай) було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку(пай) серія КР №0166390. Документ оформлявся і видавався вже після настання батькової смерті.

Позивач звернувся до ОСОБА_1 державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, щодо батькового права на земельну частку(пай). Нотаріус зробила запит з приводу обсягу спадкового майна після смерті ОСОБА_5.

Після перевірки встановлено, що до складу спадкового майна ОСОБА_5 входить сертифікат про право на земельну частку пай серії КР № 0166390. Цей документ був виготовлений на підставі розпорядження голови ОСОБА_1 районної державної адміністрації та підтверджував право батька на земельну частку(пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Камянецьке» розміром 4,46 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Виявилось, що сертифікат померлого отримала матір. Позивач вважає, що мама втратила вищеописаний сертифікат при невідомих мені обставинах.

Місцем знаходження спадкового сертифіката позивач цікавився в різних організаціях, перевіряв вдома, розпитував у знайомих і сусідів з якими спілкувалися батько і матір, у сільській раді, цікавився на підприємстві, яке орендує землі сільськогосподарського призначення. Позивач опублікував оголошення про втрату в газеті «Колос» за 18 березня 2017року. Документа ніде немає і навіть після газетної публікації ніхто не відізвався з приводу місця знаходження сертифіката.

Нотаріус відмовив позивачу у оформленні свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус посилається на вимоги Закону України «Про нотаріат» та необхідність предявлення до нотаріальної контори оригінала спадкового документа.

Оригінал сертифіката про право на земельну частку(пай) серії КР № 0166390, належний спадкодавцю, до нотаріату позивач подати не зможе, а тому змушений звертатися до суду для визнання права на земельну частку(пай). Позивач прийняв спадщину як померлого батька так і померлої матері, в тому числі і тієї її спадкової частки, в управління якою вона вступила після батька і просить суд визнання права власності на всю земельну частку(пай), весь сертифікат в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява в якій останній просив справу слухати у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_1 районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у ОСОБА_1 районі в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі письмових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Судом встановлено, що згідно світлокопії свідоцтва про народження серії І-ОЛ №254277 позивач народився 04.07.1994 року, його батьком записаний ОСОБА_5, матірю ОСОБА_4 /а.с.10/.

Відповідно до світлокопії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ОЛ №307502 батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у ОСОБА_3 сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області 11 квітня 1992 року /а.с.9/.

06.03.1997 ОСОБА_5 помер в с. Камянече Новоархангельського району Кіровоградської області (світлокопія свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №073611) /а.с.8/.

26.05.2010 року в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області померла ОСОБА_4 (світлокопія свідоцтва про смерть серія І-ОЛ №109954) /а.с.7/.

Відповідно до довідки ОСОБА_3 сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області №340 від 27.02.2017 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала і була зареєстрована до дня смерті 26 травня 2010 року в с. Камянече Новоархангельського району Кіровоградської області по вул. Невидна, 36. В даному домоволодінні проживав та був зареєстрований: син ОСОБА_2, з 10 липня 1994 року по 23 липня 2010 року. Виписана у звязку зі смертю. ОСОБА_3 сільською радою заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався. ОСОБА_4 знаходилася на лікуванні у с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області де і померла /а.с.11/.

Відповідно до довідки ОСОБА_3 сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області №341 від 27.02.2017 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав і був зареєстрований до дня смерті 06 березня 1996 року в с. Камянече Новоархангельського району Кіровоградської області по вул. Невидна, 36. В даному домоволодінні проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 дружина, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 16.10.1992 року по 26.05.2010 року. син ОСОБА_2, з 10 липня 1994 року по 23 липня 2010 року. Виписаний у звязку зі смертю. ОСОБА_3 сільською радою заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався /а.с.11/.

Відповідно до довідки ОСОБА_3 сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області №338 від 27.02.2017 земельна частка(пай) що належить покійному ОСОБА_5 розміром 4,42 га, ділянка №259 дійсно знаходиться в не витребуваних частках пай на території ОСОБА_3 сільської ради /а.с.12/.

Про втрату сертифікату на право на земельну частку(пай) серія КР №0166390 виданого 19 квітня 1997 року ОСОБА_1 райдержадміністрацією на імя ОСОБА_5 позивач звертався з оголошенням, яке було опубліковане в місцевій газеті «Колос» №23 (10919) від 18.03.2017 року (світлокопія примірника) /а.с.14/.

Нотаріус відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавців в звязку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи /а.с.6/.

В п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Приписами ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1217 ЦК України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ст. 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України вбачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Ч. 1 ст. 1268 ЦК України наголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач, являється громадянином України, є єдиним спадкоємцем, першої черги, земельної частки, що залишилась після смерті ОСОБА_5 - за законом, і не може бути позбавлений права на зазначену земельну частку.

А тому суд, на підставі викладеного, вважає за доцільне та у відповідності до цивільного законодавства, визнати за позивачем право власності на вищевказану земельну частку.

Суд задовольняючи позовну вимогу виходить із засад справедливості, як фундаментального принципу права у практичній площині.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1222, 1223, 1225, 1258, 1265 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4, право приватної власності на земельну частку (пай) в землях яка перебуває у колективній власності КСП «Камянецьке», розміром 4,46 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджено сертифікатом серії КР № 0166390, виданим на імя ОСОБА_5, який помер 06.03.1996 року в с. Камянече Новоархангельського району Кіровоградської області, за правом спадкування за законом після смерті останнього та ОСОБА_4, яка померла 26.05.2010 року в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новоархангельський районний суд до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: