Провадження № 8/522/31/17
УХВАЛА

12травня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Тарасова А.В.,

при секретарі Ткаченко О.О.,

розглянувши в залі суду в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх осіб: Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення, повернення майна у власність, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 23 грудня 2016 року звернувся ОСОБА_1 із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2015 року, зазначаючи, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2015 року його позов задоволено частково, у задоволені вимог до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення з житла, повернення майна у власність - відмовлено. В теперішній час заявнику стали відомі обставини, які є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення в частині відмови в задоволені вимог до ОСОБА_3

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що 25 листопада 2016 року начальником Управління державного архітектурного будівельного контролю Одеської міської ради винесено наказ №01-13/62 ДАБ «Про скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації» №ОД22 від 14 березня 2016 року, яким скасовано зазначену декларацію з реконструкції нежитлового приміщення під дві самостійні квартири без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_2 Скасування декларації, на думку заявника, спростовує встановлений у рішенні суду факт про те, що майно, яке належало позивачу, юридично та фактично не збереглося в результаті створення іншого майна і надає позивачу право вимагати його повернення у свою власність.

За таких умов, ОСОБА_1 просить суд: скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2015 року в частині відмови у задоволенні вимог до ОСОБА_3; винести в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у повному обсязі, а саме: витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартиру під №210 (нежиле приміщення №204), розташовану за адресою: місто Одеса, вулиця Літературна, будинок 12; виселити ОСОБА_3 з вищевказаної квартири; повернути у власність ОСОБА_1 нежиле приміщення №204 (квартиру під №210), загальною площею 49,1 кв.м., житловою 32,2 кв.м., розташовану за адресою: місто Одеса, вулиця Літературна, будинок 12.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав подану заяву та просила суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, надала до суду письмові заперечення.

Відповідач ОСОБА_2, представник третьої особи - ПАТ «Украсоцбанк» та третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності, не надали.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних причин.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третіх осіб: ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_4Є про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення, повернення майна у власність, залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року, позов задоволено частково у задоволені вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення з житла, повернення майна у власність відмовлено.

25 листопада 2016 року начальником Управління державного архітектурного будівельного контролю Одеської міської ради винесено наказ №01-13/62 ДАБ «Про скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації» №ОД22 від 14 березня 2016 року, яким скасовано зазначену декларацію з реконструкції нежитлового приміщення під дві самостійні квартири без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_2

Наведену обставину заявник вважає нововиявленою та такою, що спростовує факти, покладені в основу рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2015 року, з огляду на що воно підлягає скасуванню.

Суд критично оцінює наведені доводи заявника з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Отже, умовою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є існування їх на момент вирішення цивільної справи та виявлення таких після прийняття рішення зі спору, станом на час звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами глави 4 розділу V ЦПК України.

Відмовляючи в задоволені заяви ОСОБА_1 суд виходить з того, що підставою для прийняття рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2015 року було те, що за правилом ст. 388 ЦК України позивач не вправі витребовувати спірне майно від добросовісного набувача ОСОБА_3, яка по-перше: є добросовісним набувачем, оскільки вона не могла та не повинна була знати, що купує майно не у власника; по-друге: придбала його на відплатній підставі за договором купівлі-продажу який ніким не оскаржено та не скасовано; по-третє: судом було встановлено, що майно не вибувало з власності ОСОБА_1 поза його волею. Крім того, під час розгляду справи, судом було встановлено, що ОСОБА_3 придбала саме жилу квартиру, а не нежиле приміщення, яке належало позивачу та щодо якого в нього існувало право власності.

У звязку із тим, що майно ОСОБА_1 юридично та фактично не збереглося в результаті створення іншого майна, суд констатував право ОСОБА_1 вимагати від ОСОБА_4 компенсації вартості набутого останнім майна без достатньої правової підстави.

При цьому, наказ №01-13/62 від 25 листопада 2016 року не спростовує цей висновок, оскільки спірні приміщення реконструювалися двічі: спочатку нежитлові приміщення №204 і №304 були обєднані в одне та їм присвоєно один новий номер 210, замість №204 і №304. В подальшому нежитлове приміщення №210 було розділено на дві самостійні квартири, яким присвоєно нові номери №210 і №310, та вжито дії з переведення їх до складу житлового фонду і декларація №ОД22 від 14 березня 2013 року стосується саме останньої реконструкції, та жодним чином не стосується первісної реконструкції. Суд, ухвалюючи рішення від 19 серпня 2015 року, приймав до уваги ці факти та наказ №01-13/62 від 25 листопада 2016 року висновків суду не спростовує.

Так, відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Оскільки право власності на новостворене нерухоме майно підлягає державної реєстрації, у порядку встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то саме з моменту державної реєстрації, виникають відповідні субєктивні права та обовязки щодо нерухомого майна. Наведене свідчить про те, скасування декларації без вирішення питання щодо скасування запису про право власності на житло не має жодних правових наслідків.

Крім того, аналіз ст. 331 ЦК України, свідчить про те, що юридичний факт створення нерухомого майна є складним, оскільки складається з комплексу фактів: будівництво (реконструкція) нерухомого майна; прийняття до експлуатації; державна реєстрації права на нерухоме майно. Таким чином, факт скасування реєстрації декларації не може вважатись належним та допустимим доказом не створення обєкта нерухомості.

Крім того, суд вважає, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими, а є новими, адже станом на дату вирішення справи, наказу №01-13/62 від 25 листопада 2016 року «Про скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації» не існувало.

Таким чином обставини, на які посилається заявник, є такими, що виникли чи змінились тільки після ухвалення судового рішення.

Як зазначено в Листі Верховного Суду України «Про практику перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами в порядку цивільного судочинства»: судам необхідно звернути увагу, що нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об'єктивній дійсності на момент ухвалення рішення. Обставина, яка виникла пізніше, є такою, що не могла бути врахована судом при розгляді справи, тому є підставою для нового звернення до суду.

Таким чином, обставини, що повідомлені заявником, не відповідають частині 1, пункту 1 частини 2 статті 361 ЦПК України, та не є нововиявленими.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2015 року по справі №522/11737/14-ц, оскільки обставина, на яку посилається заявник, не є нововиявленою в розумінні положень Цивільного процесуального кодексу України.

Надаючи оцінку наданій представником позивача у судовому засіданні постанові Одеської місцевої прокуратури № 3 та витягу з кримінального провадження, суд зазначає, що, вказані процесуальні документи були також прийняті після набрання рішенням суду законної сили. Крім того, враховуючи презумпцію невинуватості, не є допустимим доказом обставин, на які посилається позивач, оскільки єдиним належним доказом в такому випадку є відповідний вирок суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 361, 362, 365, 366 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2015 року у цивільній справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх осіб: Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення, повернення майна у власність - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: А.В. Тарасов

12.05.2017