ухвала

іменем україни

24 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Тячівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним та скасування державного акта, свідоцтва про право на спадщину та договору дарування, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 січня 2008 року їй належить житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1. Вона з сім'єю постійно проживає в будинку та користується присадибною земельною ділянкою.

У квітні 2014 року їй стало відомо, що за договором від 17 березня 2014 року ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_8 земельну ділянку, належну їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 березня 2014 року, виданого після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9, якій, у свою чергу, ця земельна ділянка належала на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 23 червня 2003 року, площею 0,1892 га, що знаходиться по АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_8, стверджуючи, що йому належить указана земельна ділянка, розпочав будівництво житлового будинку, яке фактично здійснюється на земельній ділянці, на якій знаходиться належні їй будинок і господарські споруди.

Також зазначала, що на момент набуття нею права власності на будинок на підставі договору купівлі-продажу від 17 січня 2008 року діяли положення ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, які передбачають перехід права на земельну ділянку.

Відповідачі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 набули в цілому право власності на земельну ділянку площею 0,1892 га по АДРЕСА_2, при цьому житловий будинок з надвірними спорудами, що належить їй, повністю знаходяться на вказаній земельній ділянці, у зв'язку з чим її позбавлено права на земельну ділянку для обслуговування будинку та надвірних споруд.

Крім того, у державному акті зазначено, що його видано на підставі рішення сесії Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 10 січня 1997 року, тоді як таке рішення не приймалося, а було прийняте рішення виконавчого комітету Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 10 січня 1997 року № 7 про передачу ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,26 га без зазначення її місця розташування та цільового призначення, що суперечить вимогам закону.

Таким чином, при прийнятті актів, що стосуються оформлення права власності відповідачів на земельну ділянку по АДРЕСА_2, були порушені вимоги закону та її права і законні інтереси.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_6 на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст. 152 ЗК України просила суд визнати недійсними та скасувати: державний акт на право приватної власності на землю, виданий 23 червня 2003 року Вільховецькою сільською радою Тячівського району Закарпатської області на ім'я ОСОБА_9; свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 11 березня 2014 року на ім'я ОСОБА_7; договір дарування земельної ділянки від 17 березня 2014 року.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий Вільховецькою сільською радою 23 червня 2003 року на ім'я ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 491а, згідно якого ОСОБА_9 є власником земельної ділянки площею 0,1892 га на території Вільховецької сільської ради для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 березня 2014 року, видане державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л.В. на ім'я ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 1-232, на земельну ділянку площею 0,1892 га, що розташована по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку (кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2).

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 17 березня 2014 року, посвідчений та зареєстрований державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л.В. в реєстрі за № 1-280, укладений між ОСОБА_7 як дарувальником з однієї сторони та ОСОБА_8 як обдаровуваним з другої сторони, згідно якого ОСОБА_8 прийняв у дар земельну ділянку площею 0,1892 га, розташовану по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку (кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2).

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 28 серпня 2015 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року скасовано, у позові ОСОБА_6, від імені та в інтересах якої діє адвокат Рішко Павло Михайлович, до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Тячівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним та скасування державного акта, свідоцтва про право на спадщину та договору дарування відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 442,01 грн судового збору на користь держави.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 28 серпня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2016 року клопотання ОСОБА_7 задоволено.

Зупинено розглядом апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року за позовом ОСОБА_6 до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Тячівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним та скасування державного акта, свідоцтва про право на спадщину та договору дарування, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13, третя особа - Тячівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним та скасування рішення Вільховецької сільської ради та договорів купівлі-продажу.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2016 року, справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Зупиняючи апеляційне провадження у зв'язку з неможливістю розгляду вказаної справи до вирішення іншої справи, апеляційний суд виходив з того, що у справі, що знаходиться у провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області, вирішується питання про правомірність набуття ОСОБА_6 права власності на будинок, що у даній справі виступає як юридичною так і фактичною підставою позову.

Однак погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов'язаний зупинити провадження у цій справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи, і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

За змістом ст. 3031 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на п'ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 25 січня 2016 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду в апеляційному суді.

У лютому 2016 року до апеляційного суду звернулася ОСОБА_7 з клопотанням про зупинення провадження у справі до вирішення іншої цивільної справи, оскільки ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 серпня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13, третя особа - Тячівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним та скасування рішення Вільховецької сільської ради та договорів купівлі-продажу, предметом якого є правомірність набуття права власності ОСОБА_6 на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1, зокрема договору купівлі-продажу від 17 січня 2008 року.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2016 року клопотання ОСОБА_7 задоволено.

Зупинено розглядом апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року за позовом ОСОБА_6 до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Тячівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним та скасування державного акта, свідоцтва про право на спадщину та договору дарування, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13, третя особа - Тячівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним та скасування рішення Вільховецької сільської ради та договорів купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 Розділу V.

Вирішуючи питання про зупинення апеляційного провадження у справі, апеляційний суд зазначив, що фактично у справі, що знаходиться в провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області, вирішується питання про правомірність набуття ОСОБА_6 право власності на будинок, що у цій справі виступає як юридичною так і фактичною підставою позову.

Проте апеляційний суд не вказав, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої (цивільної) справи, чи не призведе це зупинення до затягування розгляду справи.

Вищевикладене дає підстави стверджувати, що апеляційний суд зупинив апеляційне провадження у справі з порушенням п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України та всупереч принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи.

Крім того, слід зазначити, що, постановивши оскаржувані ухвали на порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суди фактично позбавили особу права на справедливий судовий розгляд.

З урахуванням викладеного ухвалу суду апеляційної інстанцій не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак