Провадження № 22-ц/773/687/17 Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

з участю:

секретаря - Лимаря Р.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про захист порушеного права споживача, зобов'язання здійснити коригування кредитних зобов'язань, за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, яку уточнила 05 грудня 2016 року, до Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" (надалі - ПАТ " Креді Агріколь Банк "), в якій просила зобов'язати відповідача здійснити відповідне коригування її кредитних зобов'язань у бік їх зменшення на загальну суму 21477,40 грн. за період 2015 року та з 04 січня по 04 вересня 2016 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року позов задоволено. Зобов'язано відповідача здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача ОСОБА_2 у бік їх зменшення за умовами кредитного договору за періоди: у 2015 році на загальну суму 423,15 грн. та у період з 04.01.2016 року по 04.09.2016 року на загальну суму 21054,25 грн., разом на суму 21477,40 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач ПАТ "Креді Агріколь Банк" подав апеляційну скаргу, в якій покликається на його незаконність, необґрунтованість, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в письмовій заяві апеляційну скаргу підтримав з підстав та доводів, викладених у ній, просив її задовольнити, а рішення суду скасувати і ухвалити нове - про відмову у позові.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив, просив рішення суду залишити в силі.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Судом встановлено, що 30 червня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ "Креді Агріколь Банк" був укладений договір про надання споживчого кредиту в розмірі 350 000 грн., із додатком №1 «Графік погашення заборгованості за кредитним договором» та додатком №2 «Умови кредитування та сукупна вартість кредиту». Строк користування кредитом з 30 червня 2011 року по 29 червня 2026 року.

Відповідно до п. 1.1. позичальник повертає кредит банку щомісячно до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно графіку погашення заборгованості за кредитним договором.

У п.1.2. зазначено, що кредит надається позичальнику на придбання нерухомого майна житлового призначення, а саме: квартири АДРЕСА_1 та має наступні характеристики, загальна площа- 112,6 кв.м., житлової площі - 56,3 кв.м., кількість кімнат -3.

Згідно з п. 3.4.2. даного договору позичальник має право достроково, частково або повністю повернути кредит, без сплати штрафних санкцій.

ОСОБА_2 скористалась таким правом повернення кредитних коштів шляхом збільшення суми періодичних платежів, як вбачається із розрахунку, за період з 30.06.2011 року по 31.12.2015 року на загальну суму 423,15 грн., за період з 1 січня по 5 вересня 2016 року - 21054,25 грн. (а.с.140).

Відповідно до довідки №52011 від 12 серпня 2016 року, виданої ПАТ "Креді Агріколь Банк", ОСОБА_2 сплатила платежі на загальну суму 324008,89 грн., з яких відсотки -268168,02 грн., сума кредиту - 47636,08 грн. та пені - 8204,79 грн. Залишок за тілом кредиту станом на 09 серпня 2016 року складає 303505,96 грн.

Однак, 09.08.2016 року банк надіслав ОСОБА_2 повідомлення про наявність боргу і тому вимагав погасити прострочені боргові зобов'язання та штрафні санкції, а саме: прострочений кредит -1142,04 грн., проценти - 7256,44 грн. та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 7,18 грн.

Позивач вважає, що банк всупереч умовам кредитного договору не тільки не здійснив відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення, а й застосував одностороннє підвищення відсоткової ставки по кредиту, що не відповідає закону і умовам договору щодо належного повідомлення і узгодження з іншою стороною.

Згідно з ч. 3 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 30 червня 2011 року Банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, встановлених в абзаці першому цієї частини, кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення.

Дослідивши надані сторонами докази, зокрема довідки, розрахунки, відомості про нарахування і погашення кредиту та відсотків і пені, а також копії квитанцій про сплату боргу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач ОСОБА_2 здійснила переплату сум споживчого кредиту шляхом збільшення сум щомісячних періодичних виплат на загальну суму 21477,40 грн., які не були зараховані відповідачем шляхом відповідного коригування кредитних зобов'язань у той же період.

В апеляційній скарзі представник відповідача покликається на те, що прострочена заборгованість, про яку банк повідомив ОСОБА_2 та про яку вказує позивач, виникла внаслідок обгрунтованого збільшення майже вдвічі процентної винагороди, яка становила 29,25 % (замість 15%).

Однак, згідно з п. 1.5.1.2. кредитного договору, перегляд та зміна процентної ставки по кредиту здійснюється банком наступні 5 (п'ять) років строку дії Договору (починаючи з року видачі кредиту) у січні - перший банківський день - відповідно до діючої облікової ставки Національного банку України на цю дату.

Пунктом 2.7. кредитного договору встановлено, що у випадку зміни економічної ситуації на фінансовому ринку України, облікової ставки НБУ або у разі настання іншої події, що має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів та не залежить від волі банку, банк має право прийняти рішення про зміну процентної ставки за цим Договором.

Згідно з п. 2.7.1. вищезазначеного договору, про зміну процентної ставки банк направляє позичальнику письмове повідомлення та проект Договору про внесення змін та доповнень до цього договору протягом семи календарних днів з дати її зміни.

Пунктом 2.7.2. договору визначено, що у випадку незгоди позичальника з новим розміром процентної ставки, зміненої у відповідності до п.1.5.1 за даним договором, позичальник надсилає рекомендованим листом повідомлення про це протягом 1 (одного) робочого дня після одержання від банку письмового повідомлення та проекту Договору про внесення змін та доповнень до цього Договору.

Відповідно до п. 3.4.2. даного кредитного договору, позичальник має право достроково, частково або повністю повернути кредит, без сплати штрафних санкцій та додаткових комісій (а.с. 5-9).

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК).

Як вказано у ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Разом з тим, представник позивача зазначав, що в порушення умов п.2.7. договору банк в односторонньому порядку змінив проценту ставку, без належного повідомлення позивача.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, представник відповідача підтверджує, що банк про зміну процентної ставки не направляв позивачу письмове повідомлення та проект договору про внесення змін і доповнень, відповідно до п.2.7.1.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо правомірності одностороннього збільшення відсоткової ставки за кредитом у 2016 році колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони спростовуються вищенаведеними положеннями договору.

Приймаючи до уваги, що кредитні правовідносини між сторонами продовжуються, так як термін дії договору встановлений до 2026 року, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити коригування кредитних зобов'язань у бік їх зменшення, оскільки такі дії банку призвели до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позивача як споживача, у зв'язку з чим є несправедливими та порушені права позичальника підлягають захисту.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність рішення суду, таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 308 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню, оскільки суд першої інстанції рішення ухвалив з додержання норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді