Справа № 362/6412/16-ц Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г. М.
Провадження № 22-ц/780/2421/17 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 26 10.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

10 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Сухановій Є.М.,

при секретарі: Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 20.07.2007 року відповідачем їй було відкрито рахунок НОМЕР_1, в зв'язку з цим видано платіжну картку з кредитним лімітом в 5000,00 грн. Також їй була надана зарплатна картка НОМЕР_2. 03.08.2016 року з виписки № ЕКQS-SHPJ-1G07-TF2J по картковому рахунку НОМЕР_1 їй стало відомо, що з рахунку, платіжної картки систематично списували кошти за наступним призначенням: штраф за прострочку, за прострочений кредит, автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти НОМЕР_2 і т.д. При цьому нею здійснювались поповнення даної картки та картки НОМЕР_2, з якої списувались кошти за весь час згідно виписки на загальну суму 29229,65 грн. Таким чином, відповідачем безпідставно списані кошти в сумі 29229,65 грн. та нараховано безпідставну заборгованість в сумі 26840,41 грн.. У зв'язку з цим позивач просила стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 29229,65 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2017 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не перевірив взагалі наявність або відсутність заборгованості позивача перед відповідачем, скільки було списано з рахунку коштів та на яких підставах. Вважає, що списання коштів з рахунку позивача без належного платіжного доручення відповідача, як клієнтабанку є протиправним, суперечить нормам українського законодавства. Крім того відповідачем здійснювалися перерахування коштів з одного рахунку на інший з його власної волі та без відповідних платіжних доручень клієнта-позивача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суд першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що між сторонами склалися договірні правовідносини, які регулюються зобов'язальним правом та кредитним договором, яким передбачена згода позивача на списання банком коштів з будь-якого рахунку відкритого у відповідача. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, того, що нею здійснювалось поповнення картки НОМЕР_1 на загальну суму 29229,65 грн., у зв'язку з чим банком безпідставно нараховано їй заборгованість в сумі 26840,41 грн. по кредитному договору.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщоінше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Стаття 1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунку клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно з п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, та право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Відповідно до п. 4.6 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами договору передбачено, що клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні термінів платежів, списання грошових коштів з рахунків клієнта у разі настання термінів платежів по інших договорах клієнта в розмірах, визначених цими договорами (договірне списання) (а.с.37).

Встановлено, що 20 липня 2007 року ОСОБА_2 на підставі заяви отримала у Банку кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку НОМЕР_1 (а.с.29-30).Шляхом підписання заяви ОСОБА_2 уклала із ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг та отримала зарплатну картку.

З виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 вбачається, що в період з 01 вересня 2005 до 03 серпня 2016 року банк списав із зарплатного рахунку позивача 2929,65 грн. заборгованості за кредитним договором та станом на 03 серпня 2016 року існує заборгованість позивача в розмірі 26840,41 грн. (а.с. 5-12).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено у зв'язку із пропуском строків позовної давності (а.с.31-34).

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки між сторонами склалися договірні правовідносини, які регулюються зобов'язальним правом та кредитним договором, яким передбачена згода позивача на списання банком коштів з будь-якого рахунку відкритого у відповідача. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, того, що нею здійснювалось поповнення картки НОМЕР_1 на загальну суму 29229,65 грн., у зв'язку з чим банком безпідставно нараховано їй заборгованість в сумі 26840,41 грн. по кредитному договору.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування інструкції про безготівкові розрахунки в України щодо списання коштів, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки у сторін правовідносини на підставі договору, який не був визнаний судом недійсним, отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню умови договору.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: