АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2460/17 Справа № 202/6763/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання свідоцтв про право власності на земельну ділянку недійсними та скасування державної реєстрації права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чаладзе Гія Отарійович, про визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року позивачка звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання свідоцтв про право власності на земельну ділянку недійсними та скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на підставі договорів купівлі-продажу від 14 грудня 2012 року, посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чаладзе Г.О. та зареєстрованих у реєстрі за номером 1287 та 1295, придбала у ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,0228 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2, про що було внесено відомості до Державного реєстру правочинів та зроблено відмітку в державних актах на право власності на землю про перехід права власності. Продаж було вчинено за 236 900 грн. та 33 812 грн. відповідно. Таким чином, вона вважала себе власницею вказаних земельних ділянок, які фактично складають одну цілу земельну ділянку. На час укладення та посвідчення договорів купівлі-продажу її право власності не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який введено в дію лише з 01.01.2013 року. В квітні 2015 року при зверненні до реєстраційної служби дізналася, що право власності на ці земельні ділянки було зареєстровано в березні 2015 року за ОСОБА_2 на підставі отриманих ним свідоцтв про право власності на земельні ділянки. Посилаючись на те, що у зв'язку із відчуженням спірних земельних ділянок право власності відповідача на них припинилося, позивач просить визнати недійсними свідоцтва про право власності на земельні ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які видані 25.03.2015 року реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_2, а також скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на ці земельні ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 у листопаді 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просив визнати недійсною довіреність, видану ним 02 серпня 2011 року на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_4 та посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чаладзе Г.О. в реєстрі за номером 785, а також визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,1000 га та 0,0228 га, що розташовані по АДРЕСА_1, посвідчені 14 грудня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чаладзе Г.О. в реєстрі за номером 1287 та 1295.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання свідоцтв про право власності на земельну ділянку недійсними та скасування державної реєстрації права власності задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності серія та номер: НОМЕР_3, НОМЕР_4, яке видане 25.03.2015 року реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності серія та номер: НОМЕР_5, НОМЕР_6, яке видане 26.03.2015 року реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чаладзе Г.О., про визнання правочинів недійсними відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_7 та НОМЕР_8, виданих 15 жовтня 2008 року Управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області згідно з рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2008 року № 2-43/08, ОСОБА_2 на праві власності належали земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,0228 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

02 серпня 2011 року ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_4 була видана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чаладзе Г.О. та зареєстрована в реєстрі за № 785, згідно з якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_8 та ОСОБА_4 бути його представниками, зокрема, з питань придбання на його ім'я, відчуження, здача в найм (оренду), передачу в заставу у забезпечення виконання його власних зобов'язань, управління, а також вчинення для нього та/чи у його інтересах будь-яких дій щодо належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна, визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд.

14 грудня 2012 року між ОСОБА_4, який діяв на підставі вищевказаної довіреності від імені ОСОБА_2 (продавець), з однією сторони та ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Устіновою Т.Г. від 20.04.2012 року за реєстровим номером № 616, від імені ОСОБА_10 (покупець) з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чаладзе Г.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1287, відповідно до якого ОСОБА_3 придбала належну ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1). Згідно з п. 5 вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки сторони домовилися про здійснення купівлі-продажу земельної ділянки за ціну 236 900 грн. При цьому представник продавця підтвердив проведення зі сторони представника покупця повного розрахунку за продану земельну ділянку.

Також, 14 грудня 2012 року між ОСОБА_4, який діяв на підставі вищевказаної довіреності від імені ОСОБА_2 (продавець), з однією сторони та ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Устіновою Т.Г. від 20.04.2012 року за реєстровим номером № 616, від імені ОСОБА_10 (покупець) з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чаладзе Г.О. та зареєстрований в реєстрі за 1295, відповідно до якого ОСОБА_3 придбала належну ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0228 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2. Згідно з п. 5 вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки сторони домовилися про здійснення купівлі-продажу земельної ділянки за ціну 33 812 грн. При цьому, представник продавця підтвердив проведення зі сторони представника покупця повного розрахунку за продану земельну ділянку.

Вказані договори купівлі-продажу цього ж дня були зареєстровані в Державному реєстрі правочинів.

Крім того, на підставі цих договорів приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Чаладзе Г.О. було зроблено в держаному акті про право власності на земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відмітку про перехід права власності на ці земельні ділянки до ОСОБА_3

Однак, після укладення правочинів купівлі-продажу земельних ділянок у подальшому, 25 березня 2015 року, за заявою ОСОБА_2 реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 та видано на його ім'я свідоцтво про право власності на це нерухоме майно серія та номер: НОМЕР_3, НОМЕР_4 від 25.03.2015 року замість державного акту від 15.10.2008 року серії НОМЕР_7, а 26 березня 2015 року - проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 та видано на його ім'я свідоцтво про право власності на це нерухоме майно серія та номер: НОМЕР_5, НОМЕР_6 від 26.03.2015 року замість державного акту від 15.10.2008 року серії НОМЕР_8.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що при видачі ним довіреності від 02 серпня 2011 року мала місце помилка, а також існування при укладенні договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 14 грудня 2012 року зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у зв'язку з укладенням договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 14 грудня 2012 року та здійсненням нотаріусом у державних актах відмітки про перехід права власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1 до ОСОБА_3, право власності ОСОБА_2 на вказані земельні ділянки припинилося, а тому, правових підстав для видачі у 2015 році на його ім'я свідоцтв про право власності на ці земельні ділянки не було.

Крім того, суд виходив з того, що визнання судом недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності, є підставою для внесення до державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації такого права та позивачу не було відмовлено у скасуванні запису про реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки за ОСОБА_2 у зв'язку із визнанням свідоцтв про право власності на його ім'я недійсними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що надаючи довіреність на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_4, він вважав, що останні, продавши належні йому на праві власності земельні ділянки, зобов'язані придбати йому житло є необґрунтованими, оскільки, не можуть вважатися помилкою в розумінні статті 229 ЦК України. З пояснень самого ОСОБА_2 у суді слідує, що при видачі ним 02 серпня 2011 року довіреності він правильно розумів зміст цього правочину і помилки щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, у даному випадку не було, а не вчинення повіреним інших правочинів, на які міг розраховувати довіритель, само по собі не є підставою недійсності правочину.

Доказів, що при видачі 02 серпня 2011 року ОСОБА_2 довіреності на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 мала місце помилка - неправильне сприйняття ним фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення, ОСОБА_2 суду не надав і, таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що при укладенні 14 грудні 2012 року від його імені договорів купівлі-продажу земельних ділянок між відповідачами мала місце зловмисна домовленість не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, ним не надано належних та допустимих доказів того, що дійсно в даному випадку існувала зловмисна домовленість між відповідачами.

Крім того, згідно з довіреністю ОСОБА_2 сам надав ОСОБА_4 право на вчинення будь-яких дій щодо належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна, в тому числі його відчуження, визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд. Той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є колишнім подружжям (шлюб розірвано 5 серпня 2011 року), а ОСОБА_3 родичкою ОСОБА_4 (двоюрідною сестрою) само по собі не може вказувати на існування між ними зловмисної домовленості.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко