АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/448/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48, 52 Мазуренко Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівВасиленко Л. І., Фетісової Т. Л.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: орган опіки та піклування Уманської районної державної адміністрації, прокуратура Уманського району про позбавлення батьківських прав,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_6, який підтримав апеляційну скаргу, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_7 звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Уманської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що 25 серпня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Уманського МРУЮ.

Від спільного подружнього проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка -ОСОБА_8, батьком якої є відповідач.

ОСОБА_7 вказує, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалось, у зв»язку із чим на підставі рішенням Уманського міськрайонного суду від 05 травня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано і після розірвання шлюбу донька ОСОБА_8 залишилась проживати разом із позивачкою.

ОСОБА_7 зазначає, що відповідач ОСОБА_6, який є біологічним батьком дитини, після припинення між ними спільного проживання та розірвання шлюбу, життям дитини не цікавився, а лише з метою нашкодити позивачці в особистому житті став вимагати надавати йому доньку з виїздом до свого місця проживання. Але оскільки донька на той час мала лише два роки то відповідно надати дитину для перебування її в відповідача на цілий день чи на декілька днів позивачка не могла, оскільки у дитини був свій режим дня, харчування та інше.

З метою врегулювання даного спору, вказує позивачка, відповідач звернувся до Уманської міської ради з проханням вирішити питання щодо його участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_8.

24 листопада 2011 року виконавчим комітетом Уманської міської ради було прийнято рішення та визначено ОСОБА_6 дні та години зустрічей з донькою. З таким рішенням відповідач не погодився та звернувся до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

Рішенням Уманського міськрайонного суду від 25 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволені частково та встановлені дні та часи для його зустрічей з донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 з часу припинення між сторонами подружніх стосунків не навідує доньку, відмовляється від надання дитині будь-якої допомоги, не телефонує та не цікавиться її життям, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки, покладених на нього законом, ОСОБА_7 звернулася із відповідним позовом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області та просила постановити судове рішення, яким позбавити ОСОБА_6 батьківських прав щодо доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог прокуратуру Уманського району.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_7 - задоволено.

Позбавлено ОСОБА_6 батьківських прав стосовно його малолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції необ'єктивним, упередженим, постановленим при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, при неповному з'ясуванні обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення виниклого спору по суті, із порушенням вимог матеріального і процесуального закону, просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 в задоволенні її позовних вимог.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції до скасування із ухваленням нового рішення, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи, постановлення рішення із порушенням вимог матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_7, суд першої інстанції прийшов до висновку про його обґрунтованість.

В обґрунтування свого висновку суд першої інстанції послався на те, що відповідач ОСОБА_6, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього законом обов'язки по вихованню дитини, ухиляється від цього, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, що свідчить про його ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки, що і є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України).

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених ст. 164 СК України та наведених в позовній заяві, повинна довести, зокрема, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

ОСОБА_7 звертаючись до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, зазначала, що ОСОБА_6 не приймає участі у вихованні та утриманні своєї дитини, не цікавиться її здоров'ям та розвитком, будь якої допомоги не надає.

Підставою для позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно дитини -ОСОБА_8 позивачка зазначила п.1 ч.1 статті 164 СК України, а саме ухилення ОСОБА_6 від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначених роз'яснень Пленуму Верховного Суду України не врахував, у порушення ст. ст. 212 - 214 ЦПК України не з'ясував: які безспірні докази свідчать про ухилення ОСОБА_6 від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому саме полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками.

Крім того, поза увагою суду залишилося з'ясування того, чи застосовувалися до ОСОБА_6 відповідні заходи реагування; належне дослідження соціально-побутових умов життя та матеріальне становище відповідача, хоча з'ясування цих обставин має істотне значення разом із іншими наявними по справі доказами для правильного вирішення даного спору.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2011року (а.с.8), від якого мають доньку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. За даними свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7) ОСОБА_6 є батьком дитини, а ОСОБА_7 є її матір'ю.

Згідно з даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 18 лютого 2012 року позивачка ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_10 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_7» (а.с.10).

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2012 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: орган опіки і піклування Уманської міської ради Черкаської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї було задоволено частково та встановлено час та дні зустрічей ОСОБА_6 з донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2: кожного вівторка з 16 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв., кожної неділі з 10 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв., в день народження ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4, в день народження ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та офіційно встановлені святкові дні, передбачені ст.73 КЗпП України, з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., в присутності матері - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, а за бажанням дитини та за її згодою, без присутності матері (а.с.11-12).

Вказане судове рішення свідчить про те, що ОСОБА_6, як батько дитини, намагався вирішити питання щодо виховання своєї дитини, прийняття безпосередньої участі в житті своєї доньки.

Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування мають бути додані документи, зазначені у ч. 3 ст. 253 ЦПК України.

Відповідно до висновку Органу опіки і піклування Уманської районної державної адміністрації № 4-05-2015 від 06.08.2015 року, - з моменту розлучення батьків (2011) малолітня ОСОБА_8 залишилася проживати з матір'ю, ОСОБА_7, яка займалась її вихованням, навчанням та утриманням. Батько, ОСОБА_6, з 2011 року самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд та лікування. Упродовж року не сплачує аліменти. Малолітня ОСОБА_8 не знає свого біологічного батька. Крім того, навіть після винесення судового рішення про участь батька у вихованні дитини ОСОБА_6 порушив право дитини на спілкування з ним, не виявив інтересу до внутрішнього світу, тим самим проявивши до ОСОБА_8 байдужість.

Враховуючи вищенаведене, орган опіки і піклування Уманської райдержадміністрації вбачав за доцільне порушити клопотання перед Уманським міськрайонний судом про позбавлення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21). Суд першої інстанції повністю погодився з зазначеним висновком.

Проте, колегія суддів критично ставиться до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав, оскільки матеріали справи не містять належних та переконливих доказів на його підтвердження, а навпаки, надані відповідачем докази дають можливість колегії суддів оцінити в сукупності надані докази та визнати непереконливим висновок органу опіки та піклування.

Крім того, колегією суддів неодноразово відкладався розгляд даної справи з метою заслуховування думки представника органу опіки та піклування безпосередньо в засіданні суду апеляційної інстанції, проте, представник за викликами суду не з»явився, пояснень по суті наданого висновку від 6.08.2015 року не надав.

Наявні матеріали справи містять характеристику ОСОБА_6 за підписом сільського голови Родниківської сільської ради Уманського району Яремчука Р.А. від 04 квітня 2016 року, в якій зазначено, що ОСОБА_6 зареєстрований в АДРЕСА_1. За час проживання в селі відповідач зарекомендував себе зразково. ОСОБА_6 є діючим депутатом Родниківської сільської ради. Порушень громадського порядку не допускав, в громадських місцях веде себе добре, дружній, розважливий та ввічливий, із сусідами проживає дружно, з повагою відноситься до старшого покоління. (т.1 а.с.239)

Згідно довідки відділу освіти Уманської районної державної адміністрації Черкаської області вбачається, що ОСОБА_6 звертався до відділу освіти Уманської РДА в серпні 2015 року з питання можливого навчання його дочки - ОСОБА_8 в навчальних закладах Уманського району.

Позивачкою ОСОБА_7 не було також надано на адресу суду доказів про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 184 КУпАП за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дитини.

Крім того, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, оскільки воно не підкріплене достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч вимогам наведених норм закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України судом першої інстанції не з'ясовано, які безспірні докази свідчать про ухилення ОСОБА_6 від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов'язками, як не з'ясовано і умови проживання кожного з батьків дитини, та чи є можливість, виходячи безпосередньо із інтересів малолітньої дитини та конкретних обставин даної справи, попередження відповідача про необхідність зміни свого ставлення до питань виховання та утримання доньки.

Доказів свідомого нехтування ОСОБА_6 своїх обов'язків щодо виховання дитини, позивачем не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, судова колегія дійшла до висновку, що позбавлення відповідача ОСОБА_6 батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини не буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батька щодо належного виконання ним своїх обов'язків по відношенню до неї.

Таким чином, колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини даної справи, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та враховуючи приписи закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши при цьому нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_7 про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: орган опіки та піклування Уманської районної державної адміністрації, прокуратура Уманського району про позбавлення батьківських прав - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: орган опіки та піклування Уманської районної державної адміністрації, прокуратура Уманського району про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :