АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/892/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Квятковська Л.Й.
Провадження № 22-ц/789/413/17 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

з участю секретаря - Танцюра О.В.

та представника ОСОБА_1-ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 на рішення Чортківського районного суду від 03 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Пивовара Валерія Анатолійовича, приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Тетяни Леонідівни про визнання акту державного виконавця та свідоцтва про право власності домоволодіння та земельної ділянки недійсним, визнання договору купівлі-продажу та договорів дарування домоволодіння та земельної ділянки недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до відділу Державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області (далі ВДВС Чортківського РУЮ у Тернопільській області), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Пивовара В.А. приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т.Л. про визнання акту державного виконавця та свідоцтва про право власності домоволодіння та земельної ділянки недійсним, визнання договору купівлі-продажу та договорів дарування домоволодіння та земельної ділянки недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Чортківського районного суду від 03 лютого 2017 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка дій та рішень державного виконавця та начальника відділу ДВС під час виконавчого провадження не оскаржувала, постанова про передачу майна стягувачу та акт про передачу майна стягувачу від 07.09.2011р. відповідають вимогам ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для окремого визнання недійсним акту відсутні. Також позивачка ОСОБА_1 не скористалась правом щодо визнання недійсним договору щодо відступлення права вимоги між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, що потягнуло за собою правові наслідки для сторін. Позовні вимоги щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання недійсними договорів дарування та витребування майна із чужого незаконного володіння є похідними від вимоги про визнання недійсним акту державного виконавця та свідоцтва про право власності

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону і грунтуються на матеріалах справи.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2009 року рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області в справі за позовом Тернопільського відділення кредитної спілки «Альянс Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_10 про дострокове розірвання договору кредиту, стягнення суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки розірвано договір кредиту №0219-08 к ЧВ, що укладений 08 жовтня 2008 року між кредитною спілкою «Альянс Україна» та ОСОБА_1, та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_10 на користь кредитної спілки «Альянс Україна» 232 850 гривень 53 копійки заборгованості.

На виконання даного рішення був виписаний виконавчий лист №2-922, виданий 19.11.2009, про примусове стягнення боргу з ОСОБА_1 та з ОСОБА_10, на підставі якого 03.04.2009 року державним виконавцем відділу ДВС Чортківського РУЮ у Тернопільській області винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №16227883, ВП №16227944.

14 квітня 2010 року між кредитною спілкою «Альянс Україна» та ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 було укладено договори відступлення права вимоги, згідно якими первісний кредитор (кредитна спілка «Альянс Україна») здійснив відступлення права вимоги, а нові кредитори (ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4) прийняли право вимоги боргу Кредитором до ОСОБА_1 та з ОСОБА_10 Сторонами не надано доказів про те, що вказані договори відступлення права вимоги оскаржувались чи визнані недійсними.

В процесі вже відкритого виконавчого провадження, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 26 квітня 2010 року звертаються з заявою до Чортківського районного суду, в якій просять суд замінити у виконавчих провадженнях ВП №16227883, ВП №16227944, сторону виконавчого провадження кредитну спілку «Альянс-Україна» - стягувача, іншими особами, а саме: ОСОБА_3, з сумою стягнення - 65155,93 грн; ОСОБА_7, з сумою стягнення - 95215,67 грн; ОСОБА_4, з сумою стягнення - 74298,40 грн. До нових кредиторів перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

05 травня 2010 року у відповідності до ухвали Чортківського районного суду замінено сторону виконавчого провадження з кредитної спілки «Альянс Україна» на ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, яким було запропоновано в рахунок погашення боргу житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Залізничній, 48 в м. Чорткові Тернопільської області та земельну ділянку за цією ж адресою. Ухвала Чортківського районного суду від 05 травня 2010 року була скасована ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18.07.2013 року. 26.09.2013 року Вищий спеціалізований суд України залишив ухвалу апеляційного суду Тернопільської області в силі. Ухвала Вищого спеціалізованого суду України набрала законної сили та оскарженню не підлягає, тобто заміна сторони виконавчого провадження на ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 визнана судами незаконною.

Скасування ухвали щодо заміни сторони виконавчого провадження відбулося після відчуження майна спочатку на користь відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, а пізніше добросовісному набувачу ОСОБА_5

На підставі акта державного виконавця ВДВС Чортківського РУЮ у Тернопільській області 21 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В.А. було оформлено свідоцтво на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в м. Чортків, вул. Залізнична,48, Тернопільської області та земельну ділянку площею 736 квадратних метрів, кадастровий номер -01-010-0061, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться м. Чорткові, вул. Залізнична,48, Тернопільської області ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 321.

Частиною 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент складення спірного акту) визначено, що про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований і за фактом такої передачі державний виконавець складає акт, який разом з постановою державного виконавця є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на майно.

Відповідно до процедури передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яку затверджує начальник відділу, а вже по факту передачі майна складається акт. Постанова державного виконавця та акт передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу є тими документами, на підставі яких оформляється стягувачем право власності на це майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент складення спірного акту) передбачала, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Позивачка дій та рішень державного виконавця та начальника відділу ДВС під час виконавчого провадження не оскаржувала.

Постанова про передачу майна стягувачу та акт про передачу майна стягувачу від 07.09.2011р. відповідають вимогам ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак підстави для окремого визнання недійсним акту - відсутні.

Державний виконавець під час процедури примусового виконання судового рішення про стягнення коштів керувався Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. №74/5 (надалі - Інструкція), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

В п. п. 5.12.7. п. 15.12 вказаної Інструкції зазначено, що постанова державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акт державного виконавця про передачу стягувачу майна є підставою для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається із свідоцтва, виданого 24.10.2011 року приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивовар В.А., що ним на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником відділу ДВС Чортківського районного управління юстиції, посвідчено, що ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 належить на праві власності житловий будинок та земельна ділянка по вул. Залізничній, 48 у м. Чорткові.

Відповідно до гл. 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо вони не відбулися є складений та затверджений в установленому порядку акт із зазначенням того, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися, в якому має бути зазначено ким, коли і де проводилися прилюдні торги (аукціон); коротка характеристика майна; прізвище, ім'я, по батькові (найменування юридичної особи), місце проживання/місцезнаходження кожного покупця: дані про правовстановлюючі документи, що підтверджували право власності боржника на майно: назва правовстановлюючого документа, ким виданий посвідчений, дата видачі, посвідчення, номер за реєстром, орган реєстрації, дата та номер реєстрації; підстави, з яких прилюдні торги (аукціон) не відбулися.

Зазначені умови в акті про передачу майна стягувачу дотримані, а тому приватний нотаріус мав всі підстави для видачі свідоцтва. На підставі постанови та акта державного виконавця нотаріус і видав свідоцтво від 24.10.2011 року.

Виходячи з наведеного безпідставними є доводи апеляційної скарги про неправильну оцінку встановлених обставин справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачці було відомо про акт державного виконавця від 21 жовтня 2011 року про передачу ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 належного їй житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 736 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_1, в рахунок погашення боргу. Також їй було відомо про факт оформлення права власності за відповідачами належної їй земельної ділянки та житлового будинку на підставі вказаного акта державного виконавця.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Стаття 261 ЦК України визначає, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому норма частини ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача (Правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 жовтня 2014 року по справі № 6-152цс14).

Таким чином суд суд першої інстанції вірно застосував строки позовної давності, щодо вимог про визнання недійсним акту державного виконавця від 07.09.2011 року та вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 24.10.2011 року.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Чортківського районного суду від 03 лютого 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 4785 грн. 60 коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма