10 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КадєтовоїО.В., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, КП «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_6 про визнання недійсним розпорядження та визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності, зобовʼязання здійснити певні дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 31 травня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
18 лютого 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_5, КП «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради та просив визнати незаконним та скасувати розпорядження від 23 жовтня 2008 року
№ 209855 та визнати недійсним дублікату свідоцтва про право власності на житло від 23 жовтня 2008 року, видані Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради про передачу квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_5
18 лютого 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня
2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5
20 травня 2015 року ОСОБА_4 доповнив свої позовні вимоги, визначивши відповідачами по справі ОСОБА_5, КП «Міське агентство з приватизації житла», Департамент міського господарства Одеської міської ради та ОСОБА_6 та додатково до заявлених позовних вимог просив визнати протиправною відмову ОСОБА_6 від отримання у приватну власність частки квартири АДРЕСА_1, зобовʼязати ОСОБА_6 здійснити дії по отриманню у приватну власність частки квартири АДРЕСА_1.
ОСОБА_4 на обґрунтування позовних вимог зазначав, що він неодноразово надавав ОСОБА_6 та членам її сімʼї грошові кошти у позику, на підтвердження чого вони надавали йому відповідні розписки. Вказував, що на момент отримання коштів ОСОБА_6 була співвласником квартири АДРЕСА_1 разом з відповідачем ОСОБА_5, а також ОСОБА_8 та ОСОБА_9
Вказував, що у березні 2004 року ОСОБА_4 звертався до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення з неї боргу за позикою, у звʼязку з чим ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2004 року в порядку забезпечення позову був накладений арешт на 1/4 частину спірної квартири.
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 заборгованість за позикою в розмірі 246 782 грн 42 коп.

Ураховуючи наведене та задля забезпечення виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2014 року ОСОБА_4 просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня

2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5,

КП «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_6 про визнання недійсним розпорядження та визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності відмовлено. В задоволенні клопотання ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_10 оскаржив його в апеляційному порядку.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 травня 2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року змінено. Доповнено резолютивну частину рішення вказівкою про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, КП «Міське агентство приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_6 про визнання недійсним дубліката свідоцтва про право власності, визнання відмови протиправною, зобовʼязання вчинити певні дії. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог

ОСОБА_4 до ОСОБА_5, КП «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_6 про визнання недійсним розпорядження та визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині резолютивної частини рішення суду та доповнюючи її вказівкою про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, КП «Міське агентство приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_6 про визнання недійсним дубліката свідоцтва про право власності, визнання відмови протиправною, зобовʼязання вчинити певні дії, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції та виходив із того, що суд першої інстанції не зазначив вказані позовні вимоги в резолютивній частині рішення.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_4

19 грудня 1999 року кошти в розмірі 1 900,00 дол. США, 23 січня 2002 року кошти в розмірі 500,00 дол. США, 23 лютого 2003 року кошти в розмірі

7 000,00 дол. США.

На момент отримання грошових коштів ОСОБА_6 була співвласником квартири АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_5, а також ОСОБА_8 і ОСОБА_9

На підставі розпорядження органу приватизації від 23 жовтня

2008 року № 209855 та свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 23 жовтня 2008 року, квартиру АДРЕСА_1 було передано в приватну власність

ОСОБА_5

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції з урахуванням внесених судом апеляційної інстанції доповнень до резолютивної частини рішення суду першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що квартира АДРЕСА_1 не належить ОСОБА_6, а належить на праві власності ОСОБА_5, яка ніколи не вступала у будь-які правовідносини, а тому суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року в незміненній його частині, та рішення апеляційного суду Одеської області від 31 травня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня

2015 року в незміненній його частині, та рішення апеляційного суду Одеської області від 31 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, КП «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_6 про визнання недійсним розпорядження та визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності, зобовʼязання здійснити певні дії залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова Г.І. Мостова