Справа № 573/2250/16-ц
Номер провадження 2/573/20/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

21 квітня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретарів: Федорченко Г. В.,Терещенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 до Публічного акціонерного товариства «Сумигаз», третя особа: Білопільська дільниця управління з експлуатації Сумського відділення ПАТ «Сумигаз», Білопільська міська рада Сумської області про порушення прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до ПАТ «Сумигаз» про порушення прав споживачів, який у подальшому уточнили. Свої вимоги мотивують тим, що 29 та 30 серпня 2016 року за розпорядженням ПАТ без попередження мешканців будинку №2 по вул. Супруна, 2 у м. Білопілля представники Білопільської дільниці управління з експлуатації Сумського відділення ПАТ «Сумигаз», не зважаючи на прохання мешканців будинку зупинити роботи по облаштуванню вузла обліку на будинку у звязку з поданням до Президента України звернення щодо вирішення даного питання, з метою установки загальнобудинкового лічильника газу відключили газопостачання. У звязку з незгодою на встановлення загальнобудинкового лічильника газу, мешканці будинку неодноразово зверталися до керівників структурного підрозділу ПАТ «Сумигаз» з приводу безкоштовного встановлення поквартирних індивідуальних лічильників за рахунок відповідача, але отримували відмови. Вважають, що будь які додаткові роботи (послуги), виконані (надані) виконавцем без згоди споживача, не створюють для споживача будь яких зобовязань щодо їх оплати. Субєкти господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на певній території, зобовязані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі до 01 січня 2018 року. Крім того, встановлення загальнобудинкового лічильника призводить до порушення інтересів споживачів щодо забезпечення індивідуального обліку природного газу, не забезпечує обєктивного розрахунку за спожитий газ кожною квартирою та не мотивує споживача економно використовувати природний газ. Питання заборони встановлення загальнобудинкових лічильників без облаштування обліку газу в кожній квартирі за рахунок надавача послуг вирішувалося позитивно також на сесії Білопільської міської ради. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачі просять встановити факт порушення прав споживачів, передбачених ст. ст. 10, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», визнати за ними право на установку індивідуальних безкоштовних газових лічильників, зобовязати ПАТ «Сумигаз» здійснити безоплатну установку індивідуальних газових лічильників, до установлення індивідуальних лічильників залишити норми споживання газу на рівні діючих 7,1 м. куб., визначених постановою Кабінету Міністрів України №203 від 23 березня 2016 року, за діючими тарифами до перегляду цих норм Кабінетом Міністрів України, визнавши незаконним та скасувавши рішення комісії про визначення фактичного обєму спожитого природного газу за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеним у додатку №10 (а. с. 1-4, т. 1, 8-10, т. 2, 58-63, т. 3).

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_29, ОСОБА_16, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_33 та представник останньої за договором про надання правової допомоги ОСОБА_34 уточнені позовні вимоги підтримали.

Позивачі ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_30, ОСОБА_31,ОСОБА_32, ОСОБА_24, ОСОБА_12, ОСОБА_1, ОСОБА_28 у судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримують.

Ухвалою Білопільського районного суду від 21 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_13 до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» залишені без розгляду за заявою позивачки.

Представник відповідача ПАТ «Сумигаз» ОСОБА_35 у судовому засіданні позов не визнала.

Представник третьої особи Білопільської дільниці управління експлуатації Сумського відділення ПАТ «Сумигаз» ОСОБА_36 у судовому засіданні позов не підтримав.

Представник третьої особи - Білопільської міської ради Сумської області у судове засідання не зявився без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши сторони, представника третьої особи, повно, всебічно і обєктивно дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачі є мешканцями багатоквартирного будинку №2 по вул. Супруна в м. Білопілля Сумської області (а. с. 48-109, т. 1). Останні використовують природній газ тільки для приготування їжі. Вказана обставина визнається сторонами, а отже, відповіно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно з ліцензією, виданою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на підставі рішення №929 від 26 березня 2015 року (переоформлена рішенням від 01 веесня 2015 року №2248), Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» є газорозподільною організацією, яке здійснює свою діяльність, зокрема, на території Білопільського району (а. с. 63-64, т. 2).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) №549 від 31 березня 2016 року з наступними змінами згідно з Постановою НКРЕКП №2247 від 15 грудня 2016 року затверджено План розвиту газорозподільної системи ПАТ «Сумигаз» на 2016-2025 роки, яким передбачено витрати на встановлення будинкових приладів обліку (а. с. 65-68, т. 2).

Розділом 4 Інвестиційної програми газорозподільного підприємтсва ПАТ «Сумигаз» на 2016 рік, яка є складовою вищевказаного ОСОБА_36, затверджено пообєктний перелік багатоквартирних будинків, які необхідно обладнати будинковими лічильниками газу. До цього переліку включений і будинок №2 по вул. Супруна в м. Білопілля (а. с. 173-175, т. 2).

29 та 30 серпня 2016 року Білопільський цех газового господарства Сумського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Сумигаз» зробив спробу встановити загальнобудинковий лічильник обліку газу в будинку №2 по вул. Супруна в м. Білопілля, проте мешканці вказаного будинку завадили цьому, вважаючи, що відповідач зобовязаний забезпечити кожну квартиру індивідуальним лічильником газу за власний рахунок.

Доводи позивачів про те, що вони не були належним чином і завчасно повідомлені про встановлення загальнобудинкового лічильника газу спростовуються письмовими доказами, дослідженими судом, з яких вбачається, що про вказану обставину останнім було відомо ще в липні 2016 року, у звязку з чим вони зверталися з відповідними листами до керівництва Білопільського цеху, ПАТ «Сумигаз», Сумського обласного управління у справах захисту прав споживачів, Білопільської РДА і у подальшому до Президента України та НКРЕКП (а. с. 5, 15-23, 34-43, 47, т. 1).

Зважаючи на відмову мешканців вищевказаного будинку від встановлення загальнобудинкового лічильника газу, що здійснювалося з ініціативи та за кошти оператора ГРМ (ПАТ «Сумигаз») та недопуск до ввідного газопроводу будинку, 30 серпня 2016 року заступником начальника Білопільського цеху СУЕГГ ПАТ «Сумигаз» ОСОБА_37, старшим майстром цеху ОСОБА_38, майстром дільниці обслуговування газопроводів та газорегуляторних пунктів Білопільського цеху ОСОБА_39, з участю групи споживачів, які представилися мешканцями будинку №2 по вул. Супруна в м. Білопілля Сумської області, у присутності представників балансоутримувача та Білопільської міської ради було складено відповідний акт про порушення №3. Згідно з даним актом споживачам запропоновано забезпечити доступ до ввідного газопроводу житлового будинку за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. Супруна, 2 для встановлення будинкового лічильника газу до 09 вересня 2016 року, а також повідомлено про час, день і місце засідання комісії оператора ГРМ з розгляду даного акту. Від підписання акту споживачі відмовилися, про що свідчить відповідна відмітка в ньому (а. с. 242-243, т. 2).

Крім того, 30 серпня 2016 року мешканці будинку №2 по вул. Супруна в м. Білопілля склали свій акт про відмову від встановлення загальнобудинкового лічильника газу (а. с. 28, т. 1).

Факт відмови від встановлення ПАТ «Сумигаз» загальнобудинкового лічильника газу в будинку №2 по вул. Супруна в м. Білопілля та не допуску до ввідного газопроводу будинку обєктивно підтверджується також іншими матеріалами справи, у тому числі й протоколами №1 та №2 загальних зборів мешканців означеного будинку від 29 та 30 серпня 2016 року (а. с.6-9, т. 1). Крім того, вказану обставину підтвердили позивачі в судовому засіданні, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України вона не підлягає доказуванню.

Також, із матеріалів справи вбачається, що в період із 30 серпня по 02 вересня 2016 року для забезпечення монтажних робіт по встановленню будинкового лічильника газу за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. Супруна, 2, тимчасово було припинено газопостачання, про що завчасно, шляхом розміщення відповідних оголошень на дошках об'яв (дверях під'їздів), були повідомлені мешканці будинку. Крім того, відповідне повідомлення було направлене на адресу Білопільської районної державної адміністрації, Білопільської міської ради та КП «Житловик Білопілля» (а. с. 234-235, т.2).

Доводи позивачів стосовно того, що у вказаний період часу постачання газу відповідачем було припинено внаслідок їх відмови від встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу суд вважає безпідставними. Як зазначив у судовому засіданні представник відповідача, припинення постачання газу до будинку №2 по вул. Супруна в м. Білопілля початково було зумовлене необхідністю встановлення лічильника газу, а у подальшому мешканці вказаного будинку не підпускали працівників ПАТ «Сумигаз» до ввідного газопроводу будинку. Вказані обставини не суперечать матеріалам справи і не спростовані позивачами.

Рішенням постійно діючої комісії ПАТ «Сумигаз» з розгляду актів про порушення від 09 вересня 2016 року фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу побутовим споживачам будинку №2 по вул. Супруна в м. Білопілля з 01 вересня 2016 року визначено за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеним у Додатку №10 до Кодексу газорозподільних систем, тобто 18,3 м. куб. (а. с. 194, т. 3).

Вказане вище рішення було направлено позивачам листом рекомендованим із повідомленням, проте від його отримання останні відмовилися, що обєктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 244, т. 2, 171-193, т. 3).

У подальшому, на підставі вказаного вище рішення комісії від 09 вересня 2016 року, починаючи з вересеня 2016 року і на даний час позивачам нараховується плата за спожитий обєм природного газу з розрахунку 18,3 куб. м. на одного мешканця квартири (а. с. 245-250, т. 2).

Вирішуючи спір, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. При цьому обовязок забезпечити встановлення лічильників газу трактується Законом лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти субєкта господарювання.

Враховуючи вищезазначене, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані в термін до 01 січня 2018 року для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних так і загальнобудинкових, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням.

При цьому, у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у ч. 1 ст. 6 Закону, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, коштів відповідного бюджету, інших джерел, не заборонених законодавством.

На сьогодні фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу.

Дані обставини підтвердив регіональний представник відповідача, даючи пояснення в суді.

На даний час залишається без обліку категорія споживачів (населення), які використовують природний газ тільки для приготування їжі. Такими споживачами є і позивачі у даній справі. Запровадження індивідуального обліку у абонентів тільки з газовою плитою потребує значних коштів у звязку з високою загальною вартістю встановлення індивідуального обліку та тривалих термінів встановлення індивідуального обліку, а Закон зобовязує забезпечити стовідсотковий облік до 01 січня 2018 року. Тобто, з метою недопущення зростання тарифів на розподіл природного газу, ліцензіатами з 01 жовтня 2015 року проводяться заходи щодо забезпечення споживачів обліком природного газу, зокрема, в частині запровадження масштабного встановлення будинкового обліку природного газу, що потребує значно менше коштів. При цьому НКРЕКП затверджена Інвестиційна програма газорозподільного підприємства ПАТ «Сумигаз» на 2016 рік, яка передбачає встановлення в Сумській області загальнобудинкових лічильників газу.

Тобто, станом на 2016 рік Регулятором в особі НКРЕКП на ПАТ «Сумигаз» покладено обовязок встановити будинковий лічильник газу, зокрема, по вул. Супруна, 2 в м. Білопілля Сумської області. Статтею 3 Закону визначено перелік джерел фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення. Тому, аналогічний обовязок в частині встановлення лічильників газу, в тому числі і індивідуальних, перед населенням мають бюджети всіх рівнів та саме ж населення.

Крім того, виходячи зі змісту Закону можно зробити висновок, що у ПАТ «Сумигаз» виникає право виконувати роботи з оснащення лічильниками, а у споживача - обовязок щодо забезпечення комерційного обліку природного газу, споживачем якого він є, за рахунок різних джерел фінансування (в тому числі спільного фінансування).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 27 січня 2016 року №46) «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку» передбачено, що у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків), він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права на установку індивідуальних безкоштовних газових лічильників та зобовязання ПАТ «Сумигаз» здійснити безоплатну установку індивідуальних лічильників позивачам не ґрунтується на обставинах справи і суперечить положенням діючих нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини. Такий обовязок не передбачений ні Законом, ні умовами Типового договору розподілу природного газу, укладеного позивачами шляхом надання підписаної ними в січні 2016 року заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498.

Разом із цим суд відмічає, що право позивачів на встановлення індивідуальних лічильників за власні кошти відповідачем не оспорюється, що і підтвердили сторони в судовому засіданні.

Позовні вимоги щодо порушення прав позивачів як споживачів, передбачених ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо навязування умов одержання послуг, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушення принципу рівності сторін договору, визначення належним чином ціни продукції суд також вважає безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що вживаючи заходи щодо встановлення загальнобудинкового лічильника, відповідач діяв у межах свої прав і обовязків, що передбачені умовами Типового договору розподілу природного газу, з якими позивачі погодилися, підписавши заяву-приєднання до Типового договору і на виконання вимог Закону, Кодексу газорозподільних систем та Інвестиційної програми газорозподільного підприємства ПАТ «Сумигаз» на 2016 рік. У разі незгоди з обліком газу через загальнобудинковий лічильник, позивачі не позбавлені права встановити індивідуальний лічильник газу. Відповідач не має жодного відношення до тарифів на розподіл газу. Останні визначаються Держрегулятором НКРЕКП. А відповідно до п. 5.1 Типового договору розподілу природного газу розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу розподільними трудопроводами за 1000 куб. м, встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з положеннями глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС) приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного вузла обліку газу (далі ВОГ) інформації про обєми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між субєктами ринку природного газу.

Передача (розподіл, споживання) природного газу до газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу.

Для визначення обєму спожитого (розподіленого) природного газу по обєкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VІ Кодексу ГРМ.

При цьому, відповідно до положень глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) по обєкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог Кодексу ГРМ здійснювати контрольне зняття показань засобу вимірювальної техніки (далі ЗВТ) (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим) не забезпечений лічильником газу, фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по обєкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу ГРМ), фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до Кодексу ГРМ, які становлять, - зокрема, для плити газової у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача 18,3 м куб.

Таким чином, для застосування вищевказаної санкції, як визначення фактичного об'єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням має бути встановлений факт правопорушення - відмова споживача, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ. При цьому аналіз змісту положень Кодексу ГРС у їх системному звязку із Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» дає підстави обґрунтовано стверджувати, що законодавець під відмовою від встановлення лічильника розуміє відмову від встановлення будь-якого лічильника газу - квартирного чи загальнобудинкового, оскільки метою регулювання ринку газу є саме забезпечення обліку спожитого газу населенням.

Окрім того, як встановлено Кодексом ГРС (абзац 7 пункту 3 глави 4 розділу IX, п.6 глави 3 Розділу ХІ) правопорушення у виді відмови від встановлення лічильника має бути зафіксоване оператором ГРМ відповідно до визначеної процедури з оформленням відповідного документа певної форми і змісту.

Як слідує з матеріалів справи, нарахування позивачам обсягів спожитого газу за граничними нормами споживання вчинене у відповідності з абзацом 7 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу ГРС, тобто як санкція за порушення правил обліку та споживання природного газу, а саме за відмову від встановлення приладу обліку спожитого газу (лічильника).

Враховуючи, що позивачі відмовилися від встановлення лічильника газу за рахунок відповідача, про що складено акт відповідно до вимог глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, відповідач обґрунтовано визначив фактичний обєм спожитого природного газу позивачам за відповідний календарний місяць за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до Кодексу ГРМ. Дійсність акту про відмову від встановлення загальнобудинкового лічильника газу за рахунок ПАТ «Сумигаз» позивачами не спростована.

Тому вимоги позивачів про залишення попередніх норм споживання шляхом визнання незаконним та скасування рішення комісії про визначення фактичного обєму спожитого природного газу за граничними обємами споживання природного газу населенням, не ґрунтуються на обставинах справи і вимогах діючого законодавства, яке регулює відносини в даній сфері послуг.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є не обґрунтованими, оскільки суперечать нормам нинідіючого законодавства, а в відтак, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись гл. 1 розділу Х, г. 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем ст. ст. 3, 6 Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (із змінами та доповненнями внесеними постановою КМУ від 27 січня 2016 року № 46) «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку», ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 174, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Узадоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 до Публічного акціонерного товариства «Сумигаз», третя особа: Білопільська дільниця управління з експлуатації Сумського відділення ПАТ «Сумигаз», Білопільська міська рада Сумської області про порушення прав споживачів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Справа № 573/2250/16-ц

Номер провадження 2/573/20/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

21 квітня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретарів: Федорченко Г. В., Терещенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 до Публічного акціонерного товариства «Сумигаз», третя особа: Білопільська дільниця управління з експлуатації Сумського відділення ПАТ «Сумигаз», Білопільська міська рада Сумської області про порушення прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність справи, для складання повного тексту рішення необхідний тривалий час, а тому суд проголошує його вступну та резолютивну частину.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом пяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Узадоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 до Публічного акціонерного товариства «Сумигаз», третя особа: Білопільська дільниця управління з експлуатації Сумського відділення ПАТ «Сумигаз», Білопільська міська рада Сумської області про порушення прав споживачів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: