Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/981/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.05.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Голованя А.М.

суддів: Гайсюка О.В., Мурашка С.І.

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 березня 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29.01.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитно-заставний договір № KGXRRX10640046, відповідно до якого позичальнику надано строковий кредит у сумі 12 259,17 грн. на строк 24 місяців, з 29.01.2008 року по 29.01.2010 року

Позичальник зобовязання за кредитним договором не виконував належним чином, що, станом на 04 вересня 2015 року, призвело до виникнення заборгованості в розмірі - 92 568,61 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема, зазначає, що при вирішенні справи суд неправильно застосував позовну давність.

В засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові в повному обсязі, виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом лише 21.09.2015 року, тобто зі спливом позовної давності, визначеної ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.01.2008 року між ЗАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 укладено кредитно-заставний договір № KGXRRX10640046, відповідно до якого позичальнику надано кредит у сумі 12 259,17 грн. на строк 24 місяців, з 29.01.2008 року по 29.01.2010 року для: придбання товару, а також у розмірі 470,37 грн. на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 964,8 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 294,22 грн.

Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 872,26 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Позивач свої зобовязання за Кредитним договором щодо надання кредиту виконав в повному обсязі.

Передбачені Договором умови повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом відповідачем були порушені у звязку з чим утворилась заборгованість за Договором.

В позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» вказав, що станом на 04 вересня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором складає 192758 грн., з яких: 11177,60 грн. - основного боргу (кредиту); 754,53 грн. - проценти за користування; 2647,98 грн. - комісія за користування кредитом. Крім того пеня за несвоєчасне виконання зобовязань складає 178177,89 грн.

Визначаючись з остаточним розміром заборгованості позивач зазначив, що від вказаної суми заборгованості слід відрахувати кошти у розмірі 105073,61 грн., які були стягнуті з відповідача заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2013 року та судовим наказом цього ж суду від 05 вересня 2008 року, що складає 87684,39 грн., а також: - 500 грн. штрафу (фіксована частина), 4384,44 штрафу (процентна складова), що складає 92568,61 грн. (а.с. 2,3)

Беручи до уваги пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», зміст заочного рішення та судового наказу на які посилається позивач, колегія суддів встановила, що грошові вимоги в розмірі 87684,39 грн. являють собою пеню за несвоєчасне виконання зобовязань.

Як убачається із більш детального розрахунку заборгованості за договором, наданого суду апеляційної інстанції представником ПАТ КБ «ПриватБанк», зазначена сума пені нарахована на тіло кредиту, проценти та комісію.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові в повному обсязі, виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом лише 21.09.2015 року, тобто зі спливом позовної давності, визначеної ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки позовна давність до вимоги про стягнення кредиту (тіла кредиту) сплила, то відповідно сплила і позовна давність до вимоги про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань по сплаті тіла кредиту.

Також не передбачено кредитним договором і нарахування пені на комісію.

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188цс16, що всупереч вимогам ст. 360-7 ЦПК України не було враховано судом першої інстанції при застосуванні відповідних норм матеріального права.

Отже, з урахуванням меж позовних вимог та наданих позивачем розрахунків на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 підлягає стягненню пеня за несвоєчасне погашення процентів в межах спеціальної позовної давності в період з 30.09.2014 року по 04.09.2015 року в розмірі 15000 грн., виходячи із розрахунку (0,5 х (735,35 : 100) х 339 = 15000), з яких: 0,5 % розмір пені за кожен день прострочки; 735,35 грн. сума заборгованих процентів; 339 кількість прострочених днів.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відтак, вимоги Банку про стягнення штрафу (фіксованої частини, процентної складової) задоволенню не підлягають.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015, у справі № 6-2003цс15.

За таких обстави рішення суду підлягає скасування з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Також приймаючи до уваги положення ст. 88 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню 2893,80 грн. в рахунок компенсації витрат судового збору понесених позивачем в суді першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 березня 2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 15000 грн. пені та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2893,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженим у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: