Справа № 266/698/17
Провадження № 2/266/479/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Д`яченко Д.О.

при секретарі - Сологуб Т.В.

з участю представника позивача за основним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, відповідачки за основним позовом та позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3, її представника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку в спадковому майні та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на частку в спадковому майні , суд

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 22.02.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те,що згідно копії договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва будинку від 18.04.1960 року за № 1473 та реєстраційного посвідчення житловий будинок № 47 з відповідними до нього господарськими спорудами, розташованими по вул. Просторій в Приморському районі м. Маріуполя на праві власності належав його батьку ОСОБА_6.

20.10.1996 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частини вищевказаного домоволодіння. ОСОБА_6 своїм заповітом призначив позивача та свого онука, сина відповідачки - ОСОБА_7 ,своїми спадкоємцями на все своє майно у рівних частках.

Спадщина відкрилась по заповіту та по закону, так як ОСОБА_7, не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Таким чином, на момент смерті батька позивач був спадкоємцем за заповітом та за законом, у звязку з не прийняттям спадщини іншим спадкоємцем за заповітом. Крім позивача, спадкоємцем за законом також була мати позивача - ОСОБА_8, яка мешкала з померлим на момент прийняття спадщини,і фактично прийняла спадщину, подала заяву про видачу їй свідоцтва на право власності на ? частини будинку у спільній сумісної власності подружжя, а також свідоцтво на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст.. 535 ЦК України (1963року).

Відповідно, частка ОСОБА_8 ,після прийняття та оформлення позивачем спадщини після смерті ОСОБА_9 складала 5/8 частини будинку (де 1/2 частина у спільній сумісної власності подружжя, 1/8 частина спадщина за законом). Дана спадщина фактично була прийнята, але документально не оформлена.

21.05.2015року померла мати позивача - ОСОБА_10, після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 5/8 частини домоволодіння № 47 по вулиці Просторій в м. Маріуполі Донецькій області.

Своїм заповітом ОСОБА_10 призначила позивача та відповідача ОСОБА_3 спадкоємцями на все своє майно в рівних частинах.

У встановлений законом строк позивач та відповідач звернулись до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_11 з заявою про прийняття спадщини.

Позивач , також звернувся до нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_11 з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на його частину - 5/16. За результатами розгляду заяви - 23.11.2016 року , в частині видачи свідоцтва о праві на спадщину за заповітом, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності на вищевказаний будинок, в зв'язку з чим він не має можливості реалізувати свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 5/16 частину житлового будинку 47 по вул. Просторій м. Маріуполь після смерті ОСОБА_10, померлої 21.05.2015 року.

30.03.2017року ОСОБА_3П звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому зазначила , що ОСОБА_9 є її рідним братом. Підтвердила обставини родинних стосунків між нею та позивачем за основним позовом , та те що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є їх батьками. Також позивачка за зустрічним позовом підтвердила факти смерті батьків, час відкриття спадщини, та належність часток в спадковому майні, які належали батькам. ОСОБА_3П вважає, що має право на 1/4 частину будинку, як мати померлого ОСОБА_7 Після смерті матері ОСОБА_10 відкрилась спадщина на 1/2 частки будинку № 47 по вул. Просторій. Згідно заповіту ОСОБА_10 заповідала все майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках. Вона звернулась до нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_11 з заявою про прийняття спадщини, за результатами якого 23.11.2016 року в частині видачи свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності ОСОБА_10 на вищевказаний будинок. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частину домоволодіння № 47 по вул. Просторій у м. Маріуполі.

У судовому засіданні представник позивача за основним позовом адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зустрічний позов визнав частково, вважає, що ОСОБА_3 має право лише на 5/16 часток в спадковому майні , а не ? частку. Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 на 5/16 частки будинку № 47 по вул. Просторій у м. Маріуполі . Стосовно вимог зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частину домоволодіння № 47 по вул. Просторій у м. Маріуполя - не законні.

Відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 основний позов не визнали, зустрічний позов підтримали у повному обсязі. Суду ОСОБА_3 пояснила, що батьки завжди хотіли що б майно було поділено в рівних частках серед неї та її братом. Після смерті ОСОБА_9, її брат ОСОБА_1 обманув її та не сказав, що батько залишив заповіт, де частину домоволодіння заповів своєму онуку її сину ОСОБА_7 Вважає, що їй повинно належати 1/2 домоволодіння № 47 по вул. Просторій.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1П підлягають задоволенню в повному обсязі , а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 необхідно відмовити у повному обсязі .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На порушення своїх обовязків, передбаченого ст. 10 ЦПК України, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 , щодо доведення підстави свого позову, не довели тих обставин, належності права власності порядку спадкування саме на ? частку домоволодіння.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку від 18.04.1960 року за № 1473 ОСОБА_9 надана земельна ділянка по вул. Просторій № 47. (а.с. 6-7)

Згідно з реєстраційним посвідчення від 20.10.1962 року в Ждановському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 17179 по вул. Просторій № 47 за ОСОБА_9 зареєстровано житловий будинок. (а.с.8)

З копії свідоцтва про одруження вбачається, що 06 січня 1955 року ОСОБА_9 та ОСОБА_12 уклали шлюб, зареєстрований Старо-Кримським пос/советом Приморського району Сталінської області, актовий запис № 2. Після укладення шлюбу прізвище дружини присвоєно ОСОБА_10 (а.с.20)

Як вбачається з свідоцтва про народження серія ІІІ-ЯР № 347014 від 08.0701958 року ОСОБА_1 народився 13 червня 1958 року. Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_9 та ОСОБА_10. (а.с.18)

Відповідно до свідоцтва про смерть І-НО № 149959 від 21.01.1996 року ОСОБА_9 помер 21.10.1996 року, про що Приморським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя зроблено актовий запис № 953. (а.с. 9)

З технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок (інвентаризаційна справа № 31118)ОСОБА_9 належав будинок № 47 по вул. Просторій у м. Маріуполі, загальною площею 70,9 кв. м., жилою площею 30,4 кв. м. (а.с. 12-17).

Згідно із заявою від 21.04.1997 року ОСОБА_10 звернулась до Другої маріупольської нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 91).

Як вбачається з заповіту ОСОБА_9 від 18.02.1986 року - своє майно він заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у рівних частках. (а.с. 92 об-93).

Відповідно до свідоцтва про смерть І-НО № 914887 від 22.05.2015 року ОСОБА_10 померла 22.05.2015 року, про що Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 496. (а.с. 72).

З копії заповіту від 23 лютого 2007 року, реєстр № 1-119, на випадок смерті ОСОБА_10, заповіла все своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках. (а.с. 74)

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.ст.1216-1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

За ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Суд вважає, що оскільки позивач за основним позовом ОСОБА_1 не має можливості оформити свої спадкові права на 5/16 частин житлового будинку №47 по вул.. Просторій в м. Маріуполі , після смерті своєї матері ОСОБА_8 , яка померла 21 травня 2015року , в зв"язку з відсутністю документів, а саме - правовстановлюючого документу про належність будинку спадкодавцеві, тому суд приходить до висновку про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті матері на вказану частину будинку.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 не довела суду фактів того, що саме її син прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, що до неї перейшли права та обовязки її покійного сина як спадкоємця та спадкодавця. В судовому засіданні , а ні позивачка за зустрічним позовом , а ні її представник не скористались своїм правом уточнити позовні вимоги, зменшити їх . Також з позовної заяви не вбачається , після якого спадкодавця позивачка бажає прийняти спадщину, а також не уточнено право її за законом чи за заповітом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст.ст.321,328, 1216-1222, 1261-1262 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_8 , на 5/16 часток житлового будинку №47 по вулиці Просторій в м. Маріуполі Донецької області разом з прибудовами задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_8, на 5/16 часток житлового будинку №47 по вулиці Просторій в м. Маріуполі Донецької області разом з прибудовами.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на ? частку домоволодіння №47 по вулиці Просторій в м. Маріуполі Донецькій області разом з прибудовами, загальною площею 70,9 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Д`яченко Д. О.