Справа № 202/551/16-ц
Провадження №2/202/114/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.,

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором із зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», третя особа ОСОБА_2 про захист порушеного права споживача та зобовязання вчинити певну дію, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року представник ПАТ «Марфін Банк» звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в подальшому був збільшений. В обґрунтування позову зазначає, що 11 вересня 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк», в особі філії ВАТ «Морський транспортний банк» в м.Дніпропетровську, який з листопада 2010 року перейменовано у ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №00103/RD про надання кредиту у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на суму 49414,00 доларів США з кінцевим терміном погашення 10 вересня 2010 року (відповідно до п.1.1.1. за умови відсутності порушень позичальником чи іпотекодавцем договірних зобовязань в період до 10 вересня 2012 року) включно зі сплатою 15% річних за фактичний період користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом. В якості забезпечення виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, того ж дня, 11 вересня 2007 року, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №00077-cd, який зобовязався відповідати як солідарний боржник. Банк повністю виконав свої зобовязання за кредитним договором щодо надання позичальнику кредиту. В порушення умов кредитного договору позичальник від своєчасного виконання зобовязань ухиляється, погашення кредиту та процентів згідно графіку щомісячних платежів за договором не виконує. Станом на 23 листопада 2016 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком складає 17782,81 доларів США та 36380,31 грн., з яких: 14753,78 дол. США кредитні кошти; 3029,03 дол. США проценти на основну суму боргу; 36380,31 грн. пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період з 26 січня 2015 року по 23 листопада 2016 року. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст.525,526,530,546,549,554 ЦК України просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку вищезазначену заборгованість за кредитним договором та в рівних частинах судовий збір у розмірі 7094,00 грн.

11 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Марфін Банк», третя особа ОСОБА_2 про захист порушеного права споживача та зобовязання вчинити певну дію. В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що дійсно 12 вересня 2007 року отримав від ПАТ «Марфін Банк» транш у розмірі 41537,00 дол. США на споживчі потреби. ОСОБА_1 належним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, однак через зростання курсу долару США допустив прострочення у виконанні взятих на себе зобовязань. Протягом 2016 року він декілька разів звертався до ПАТ «Марфін Банк» з приводу реструктуризації своєї заборгованості за кредитним договором, проте його заяви не були позитивно вирішені. На підставі викладеного просить суд зобовязати ПАТ «Марфін Банк» реструктуризувати заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №00103/RD, укладеного 22 вересня 2007 року.

В судове засідання представник ПАТ «Марфін Банк» не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що первісний позов підтримує у повному обсязі. Зустрічний позов вважає безпідставним та необґрунтованим і просить у його задоволенні відмовити у повному обсязі. В заяві зазначив, що банк сам неодноразово пропонував та погоджувався на розгляд пропозицій позичальника щодо реструктуризації заборгованості, проте жодна з цих пропозицій не була реалізована через невжиття позичальником відповідних заходів.

ОСОБА_1 зі своїм представником у судове засідання повторно не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або розгляду справи без їх участі не подавали.

З приводу повторної неявки ОСОБА_1 у судове засідання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Зважаючи на те, що справа розглядається вже тривалий час, в матеріалах справи наявні заперечення проти позову, заява про застосування строків позовної давності та зустрічний позов в яких викладені всі обставини заперечень на які посилається ОСОБА_1 зі своїм представником, суд ухвалив проводити розгляд справи без участі ОСОБА_1

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі не подавав. Через канцелярію суду надав заперечення проти позову, відповідно до яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. в обґрунтування заперечень зазначив, що ніяких договорів поруки він з позивачем не укладав та не підписував. На час підписання ОСОБА_1 кредитного договору він був підлеглим ОСОБА_1, а у останнього був доступ до його особистої справи. На підставі чого ОСОБА_2 не виключає тої можливості, що копію його паспорта було взято саме з особистої справи. Також зазначив, що забезпеченням виконання позичальником за вищезазначеним кредитним договором, в першу чергу, виступає договір іпотеки, а потім вже договір поруки. Також зазначив, що порука на підставі ч.4 ст.559 ЦК України припинилась.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк», в особі філії ВАТ «Морський транспортний банк» в м.Дніпропетровську, який з листопада 2010 року перейменовано у ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №00103/RD про надання кредиту у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на суму 49414,00 доларів США ( 41537,00 доларів США на споживчі потреби (придбання та освоєння землі); 4450,00 доларів США на сплату страхових платежів; 3427,00 доларів США на сплату страхових платежів від нещасних випадків), з кінцевим терміном погашення до 10 вересня 2012 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 15% річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Період сплати визначено сторонами період з 26 по останній робочий день кожного місяця (п.1.1 договору).

Відповідно до цього ж пункту позичальник зобовязується на умовах, в розмірі та строки, встановленні у цьому договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, що передбачені умовами цього договору.

Відповідно до п.1.1.1 договору сторони домовились, що за умови відсутності на протязі 5 років, з дати укладання даного договору, порушень позичальником будь-якого із зобовязань за даним договором, термін погашення кредиту за договором автоматично продовжується до 10 років з дати укладення даного договору, становитиме 10 вересня 2017 року і погашення кредиту відбувається відповідно до графіку погашення кредиту згідно додатку №2 до даного договору. У цьому випадку додаткова угода про продовження терміну погашення кредиту не укладається, а банк письмово сповіщає позичальника про продовження терміну погашення кредиту на умовах даного пункту. Для отримання цього повідомлення позичальник особисто звертається до банку не пізніше дня, встановленого абзацом першим п.1.1. даного договору для погашення кредиту. Це повідомлення банку не вважається новацією у розумінні ст.604 ЦК України.

Відповідно до п.4.2. цього кредитного договору, за кожний випадок порушення позичальником на строк більш ніж 60 календарних днів зобов'язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків та комісій, встановлених в п.1.1. даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний сплатити на першу вимогу банку, штраф у розмірі 10 % від суми простроченого платежу, на рахунок, зазначений у п.1.2. даного договору. Сплата штрафу здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату нарахування.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №00103/RD від 11 вересня 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк») та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 00077 rd від 11 вересня 2007 року, за умовами якого ОСОБА_2 поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань, що виникають з вищезазначеного кредитного договору.

Твердження ОСОБА_2 про те, що він не підписував договір поруки свого підтвердження в судовому засіданні не знайшло.

Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник.

Згідно п.1.4 договору поруки у випадку не виконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

З матеріалів справи вбачається, що ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», отримав банківську ліцензію №66 на право здійснювати банківські операції та письмовий дозвіл №66-2 від 15 вересня 2003 року на право здійснювати операції з валютними цінностями, що є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а отже банк надав позивачу кредит в іноземній валюті - у доларах США з дотриманням вимог вказаних вище Законів.

Банк свої вимоги за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором, що не заперечується ОСОБА_1 (згідно зустрічного позову).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.

Разом з цим, ОСОБА_1, в порушення вимог зазначеного вище кредитного договору, не виконав взяті на себе зобовязання, в результаті чого станом на 23 листопада 2016 року заборгованість позичальника за кредитним договором склала по кредиту та процентам 17782,81 доларів США, з яких 14753,78 доларів США кредитні кошти; 3029,03 доларів США проценти на основну суму боргу та пені у розмірі 36380,31 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом.

11 січня 2016 року ПАТ «Марфін банк» направив на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 листи з вимогою сплатити виниклу заборгованість за вищезазначеним кредитним договором. Однак вимога залишилася невиконаною, заборгованість відповідачами не сплачена.

Згідно ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені.

Відповідно до ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За змістом ч.2 ст.554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Твердження ОСОБА_3 про те, що його порука за вищезазначеним кредитним договором припинилась на підставі ч.4 ст.559 ЦК України є безпідставними, оскільки, як вже було встановлено у судовому засіданні, строк дії кредитного договору був продовжений до 10 вересня 2017 року.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

З письмовою вимогою про дострокове погашення заборгованості банк звернувся до відповідачів11 січня 2016 року.

З позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ «Марфін Банк» звернувся 01 лютого 2016 року, тобто протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання.

Посилання ОСОБА_1 на пропущення ПАТ «Марфін Банк» строку предявлення позовної заяви суд вважає необґрунтованою, оскільки відповідно до п.1.1.1 кредитного договору строк дії договору був продовжений до 10 вересня 2017 року.

Крім того, відповідно до приписів ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як убачається із наданого представником позивача розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 періодично здійснює погашення кредиту, в останнє 29 травня 2015 року у сумі 153,00 доларів США.

Здійснення платежу 29 травня 2015 року є дією ОСОБА_1, що свідчить про визнання ним свого боргу, отже згідно вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України строк позовної давності за тілом кредиту та відсотками переривався.

Враховуючи, що представник позивача подав позов суду 01 лютого 2016 року, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума заборгованості по тілу кредиту та процентам знаходиться в межах строку позовної давності та підстави для застосування позовної давності відсутні.

Статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Як розяснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 Постанови № 5 від 30.03.2015 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

За встановлених в судовому засіданні обставин, стягнення з відповідачів заборгованості в іноземній валюті відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не виконують свої зобов'язання за договором, позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» в частині стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Марфін Банк» про зобовязання ПАТ «Марфін Банк» реструктуризувати заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №00103/RD, укладеного 11 вересня 2007 року задоволенню не підлягають, оскільки реструктуризація заборгованості є правом банку а не його обовязком.

Крім того, як убачається з матеріалів справи ПАТ «Марфін Банк» направляв на адресу ОСОБА_1 лист із пропозицією проведення реструктуризації в позасудовому порядку, однак такий лист був залишений ОСОБА_1 без уваги. Дій, щодо проведення реструктуризації, ОСОБА_1 здійснені не були.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Марфін Банк» про зобовязання ПАТ «Марфін Банк» реструктуризувати заборгованість слід відмовити.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, за подання позовної заяви ПАТ «Марфін Банк» сплатив судовий збір у розмірі 7094,00 грн. (6161,19 грн. + 932,81 грн.), з відповідачів на користь позивача слідує стягнути в рівних частинах судовий збір в сумі 7094,00 грн., тобто по 3547,00 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 5, 192, 509, 526, 533, 543, 544, 610, 611, 1048, 1049, 1050,1054 ЦК України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» ()заборгованість за кредитним договором №00103/RD від 11 вересня 2007 року, яка станом на 23 листопада 2016 року становить 17782 (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят два) доларів США 81 цент та 36380 (тридцять шість тисяч триста вісімдесят) гривень 31 коп., з яких: 14753,78 доларів США кредитні кошти; 3029,03 доларів США проценти на основну суму боргу; 36380,31 грн. - пеня за несплачені проценти.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», третя особа ОСОБА_2 про захист порушеного права споживача та зобовязання вчинити певну дію відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» ()судовий збір у розмірі 3547 (три тисячі пятсот сорок сім)грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» ()судовий збір у розмірі 3547 (три тисячі пятсот сорок сім)грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.