Єдиний унікальний номер 235/1462/17 Номер провадження 22-ц/775/743/2017
Головуючий у 1 інстанції Філь О.Є.
Доповідач Груіцька Л.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Груіцької Л.О.,

суддів:ОСОБА_1,ОСОБА_2

секретар Чуряєв В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2017 року про залишення позовної заяви без руху,у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів та визнання права власності на телефон,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про захист прав споживачів,стягнення грошових коштів та визнання права власності на телефон, в якому просив стягнути з відповідача на його користь, вартість телефону у подвійному розмірі та відшкодувати моральну шкоду,стягнути з відповідача неустойку за прострочення повернення коштів, визнати право власності на телефон.

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3, було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору у розмірі 1280,00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що ухвала була винесена з порушенням норм процесуального права, оскільки на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Просив ухвалу судді Красноармійського міськрайонного суду від 28 березня 2017 року у частині визначення розміру судового збору скасувати, справу направити до місцевого суду для вирішення питання про можливість відкриття провадження по справі.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма зареєстрована у Журналі телефонограм Апеляційного суду Донецької області від 21 квітня 2017 року за № 1598( а.с.47),до апеляційної скарги додав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.35). Апеляційний суд не повідомив про причини неявки у судове засідання 25 квітня 2017 року, відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України вважається таким що не зявився у судове засідання без поважних причин.

Представник відповідача, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма зареєстрована у Журналі телефонограм Апеляційного суду Донецької області від 21 квітня 2017 року за № 1599( а.с.48).Апеляційний суд не повідомив про причини неявки у судове засідання 25 квітня 2017 року, відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України вважається таким що не зявився у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до ТОВ «АЛЛО» про захист прав споживачів,стягнення грошових коштів та визнання права власності на телефон, в якому просив стягнути з відповідача на його користь, вартість телефону у подвійному розмірі та відшкодувати моральну шкоду,стягнути з відповідача неустойку за прострочення повернення коштів, визнати право власності на телефон.

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3, було залишено без руху для усунення її недоліків та запропоновано сплатити судовий збір та надати докази про зареєстроване місце проживання чи перебування позивача.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд послався на те, що Закон України «Про судовий збір» в редакції від 01.09.2015 року не містить пільгової категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору за подання позовів про захист прав споживачів, тому пропонував позивачу сплатити судовий збір.

На виконання ухвали судді, позивач надіслав до суду заяву про виправлення недоліків позовної заяви, в якій вказав місце свого проживання на надав в підтвердження довідку від 30.09.2015 р № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України (а.с.27-29). Щодо сплати судового збору за подання позовної заяви позивач подав апеляційну скаргу.

З висновком суду першої інстанції щодо сплати судового збору за подання позовної заяви про захист прав споживачів погодитися не можливо, оскільки до нього суд дійшов порушивши норми процессуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до частини 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір». Пільги щодо сплати судового збору визначені статтею 5 цього Закону.

Закон України «Про судовий збір» в редакції Закону від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав законної сили з 01 вересня 2015 року, дійсно не містить положень щодо звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Проте відповідно до частини 3 ст. 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (в редакції Законів України від 1 грудня 2005 року № 3161-IV та від 08 липня 2011 року № 3674-VI) споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Зазначена норма закону до теперішнього часу є діючою.

В Законі України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» не зазначено, що законодавчі акти, які передбачають звільнення від сплати судового збору, прийняті до набрання чинності цим Законом, не застосовуються або застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 7 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки стаття 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, зокрема, статтею 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Враховуючи положення частини 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та категорію справи, з якою ОСОБА_3 звернувся до суду, підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_3 без руху через несплату судового збору відсутні.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя N R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суд першої інстанції 28 березня 2017 року постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху неправильно витлумачивши закон, тобто порушив порядок, встановлений для вирішення питання про залишення позовної заяви без руху, тому відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 312 ЦПК України ухвала суду від 28 березня 2017 року про залишення позовної заяви без руху підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 307, ст. 312, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2017 року скасувати, та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.О. Груіцька

Судді: О.В. Осипчук

ОСОБА_2