Ухвала

іменем україни

10 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» про стягнення заборгованості по заробітній платі, за касаційною скаргою Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 11 квітня 1989 року по 16 листопада 2015 року він працював на Державному підприємстві дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» на посаді провідного інженера. 17 листопада 2015 року звільнився за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Відповідач порушував терміни виплати заробітної плати, у зв'язку із чим з квітня 2015 року по листопада 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 16 424 грн 29 коп. Крім того, позивач вважав, що має право на компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 325 грн 10 коп.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості та компенсації втрати частини заробітної плати загалом у розмірі 16 749 грн 39 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з Державного підприємстві дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» на користь ОСОБА_4 заборгованість з заробітної плати у розмірі 16 424 грн 29 коп. та середній заробіток за час затримки у розмірі 11 980 грн 92 коп., а усього 28 405 грн 21 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Державне підприємство дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судами, при звільненні ОСОБА_4, відповідачем було порушено вимоги ст. 116 КЗпП України та не виплачено всіх сум, що належать йому від підприємства.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

О.В.Попович