АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3059/17 Справа № 203/3404/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Карпенко С. Ф. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участі секретаря: Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з указаним позовом, в якому, просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № ML-301/286/2006 від 07.10.2006 року у розмірі 1 120 232,31 грн., а також судові витрати /а.с.2-3, 38-39/.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2016 року у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відмовлено /а.с.111-113/.

З таким рішення не погодився позивач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог /а.с.119-120/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку позовної даності, про застосування якої заявлено відповідачем /а.с.107/.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.10.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ML-301/286/2006, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 47 600 доларів США строком до 07.07.2021 року /а.с.4/. Згідно вказаного договору ОСОБА_3 зобов'язалась сплачувати кредит та нараховані відсотки згідно графіка, а у разі неналежного виконання умов договору передбачені відповідні штрафні санкції /а.с.4-9, 42-45/.

Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 27.07.2012 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги до ОСОБА_3 за вищевказаним кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу відповідача 28.10.2009 року ПАТ «ОТП Банк» була надіслана досудова вимога про дострокове виконання боргових зобов'язань за вищевказаним кредитним договором від 07.10.2006 року у повному обсязі й зазначено про обов'язок відповідача протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги сплатити на рахунок банку суму кредиту - 43818,01 доларів США, відсотки у розмірі 1330,65 доларів США, пеню - 5328,08 грн. та 75 грн. штрафів /а.с.74/.

У подальшому, 04.04.2013 року банк вдруге направив ОСОБА_3 досудову вимогу про повне погашення протягом 30-ти днів заборгованості за кредитним договором № ML-301/286/2006 від 07.07.2006 року, яка складається із залишку заборгованості за кредитом у сумі 41573,94 доларів США та відсотків за користування кредитом - 5116,44 доларів США. /а.с.75/.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 07.07.2006 року та з копії квитанції №54, останній платіж за кредитом було здійснено відповідачем 07.02.2012 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття "зобов'язання" міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої цієї статті за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно пункту 1.6.1. кредитного договору, позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму кредиту не пізніше 07.07.2021 року /а.с.6 зворот/.

Пунктом 1.9 договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань за цим договором, при цьому виконання цих зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30-ти календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги (п.1.9.1).

У випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань понад 38 календарних днів, банк має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом направлення на поштову адресу позичальника відповідного листа. Цей договір вважається розірваним з моменту відправлення на поштову адресу позичальника відповідного листа (п.1.9.3) /а.с.7/.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Із направленням 04.04.2013 року ОСОБА_3 досудової вимоги про повне погашення заборгованості за кредитним договором № ML-301/286/2006 від 07.07.2006 року /а.с.75/, банком було змінено строк виконання основного зобов'язання. Вказана досудова вимога про повне погашення кредиту у тридцятиденний строк була отримана відповідачем 16.04.2013 року, що сторонами не заперечується, а тому саме з 16.05.2013 року у банку виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Однак позивач звернувся до суду із зазначеним позовом лише 20.07.2016 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволені позовних вимог у зв'язку із пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем /а.с.107/.

Аналогічна правова позиція викладені і у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188цс16.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що строк остаточного повернення кредиту встановлений до 07.07.2021 року, а тому позов подано своєчасно, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони суперечать пункту п.1.9.1 кредитного договору та вказаним вимогам закону.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 04.04.2013 року відповідну вимогу, тим самим змінивши строк виконання кредитного договору. Доказів відкликання цієї вимоги матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права. А тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко