АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1805/17 Головуючий 1 інст. Подус Г.С.
У Х В А Л А

іменем України

05 квітня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про захист прав споживача, визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсним правочину,-

в с т а н о в и в :

02.12.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою «Про захист прав споживача, визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності правочину» до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (далі ПАТ «Сбербанк») в якій просив:

визнати недійсним Договір банківського вкладу (депозиту) №33330/026/539649 з видачею ощадного (депозитного) сертифікату на предявника від 04.12.2013 року (далі по тексту Договір);

застосувати наслідки недійсності правочину, повернувши сторони у первісний стан;

зобовязати ПАТ «Сбербанк» видати належні йому грошові кошти у сумі 105000 доларів США за Договором та прийняти від нього, ОСОБА_3 все одержане ним від ПАТ «Сбербанк» на виконання Договору;

зобовязати ОСОБА_3 повернути ПАТ «Сбербанк» одержане ним на виконання Договору.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 вказував, що на момент укладення оспорюваного ним Договору він вважав, що погашення Сертифікату (оплата номінальної вартості Сертифікату) та сплата процентів за ним відбувається, як це і вказано в п.1.7 Договору, у валюті, в якій сертифікат було випущено, тобто у доларах США, а тому він погодився на вказані в Договорі умови і передав відповідачу обумовлені ним грошові кошти у виді 105000 доларів США платіжним дорученням №99528952 від 04.12.2013.

Однак після звернення 27.05.2014 року до відповідача із заявою про дострокове погашення Ощадного сертифікату, довідався від відповідача, що грошові кошти у іноземній івлюті, отримані від дострокового погашення ощадного (депозитного) сертифікату, підлягають обовязковому продажу на міжбанківському валютному ринку України із подальшим зарахуванням гривневого еквіваленту від продажу такої іноземної валюти на поточний рахунок позивача в національній валюті, відкритий у Банку, кошти з якого можуть бути видані позивачу або перераховані за розпорядженням позивача на інший рахунок не раніше, ніж через пять робочих днів після їх зарахування.

Крім того, відповідачем йому було запропоновано підписати заяву про ознайомлення із змістом постанов Правління Національного банку України (далі НБУ), якими регулюється порядок здійснення розрахунків банками з клієнтами, за змістом яких передбачено повернення грошових вкладів в національній валюті, тобто в гривні, незалежно від валюти, яка була передана банку вкладником.

Позивач вказував, що Договір він уклав внаслідок обману з боку відповідача, який достовірно знав про неможливість виконання ним умов Договору в частині повернення валюти по депозитному сертифікату (відповідно до Постанови НБУ від 16.09.2013р. №365), однак не повідомив його про цю істотну обставину, тобто неможливості повернення вкладу в іноземній валюті.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив задовольнити позов, вказуючи, що судовий збір не повинен сплачувати з огляду на положення ст.22 Закону України « Про захист прав споживачів».

Дзержинський районний суд м.Харкова ухвалою від 05.12.2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишив без руху, надавши позивачу строк 5 днів для усунення недоліків та сплати судового збору у відповідності з вимогами Закону України «Про судовий збір», а ухвалою від 21.12.2016 року позовну заяву ОСОБА_3 вирішив повернути позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.12.2016р., як незаконну, необґрунтовану та таку, що базується на неповно встановлених та зясованих обставинах справи, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 вказує, що у даній справі порушено його права як споживача фінансових послуг, а споживачі, згідно ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнені від сплати судового збору у справах, що повязані із захистом їх прав; що необхідно застосовувати саме цю норму, а не Закону України «Про судовий збір», оскільки Законом України «Про судовий збір» не містить імперативної норми, яка б виключала застосування положень ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», який є спеціальним.

Крім того, ОСОБА_3 апеляційну скаргу обґрунтовував посиланням на обставини виникнення спірних правовідносин та норми закону, за якими, на його думку, має бути вирішений спір.

В поданих апеляційному суду письмових запереченнях представник ПАТ «Сбербанк» просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою. В судове засідання сторони не зявилися.

Зважуючи на приписи ст.303-1 та ч.2 ст.305 ЦПК України та наявність викладених у письмовому виді відношення сторін до оскарженого судового рішення, апеляційний суд розглядає справу за відсутністю сторін.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши викладені в скарзі доводи позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Частиною 3 статті 2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вирішення питань, повязаних з предявленням позову та відкриттям провадження у справі врегульовано главою 2 розділу 111 ЦПК України.

Так, статтею 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається у письмовій формі і за змістом повинна відповідати певним вимогам.

Статтею 120 ЦПК України передбачено обовязок позивача додавати до позовної заяви її копії та копій документів, за включенням певної категорії справ.

Згідно ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовані Законом України «Про судовий збір» № 3674.

Постановляючи 21.12.2016 року ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано і у відповідності до перелічених вище вимог закону виходи з того, що позивач, отримавши копію ухвали від 05.12.2016р., зазначені в ній вимоги не виконав, судовий збір не сплатив, тобто допущені при подачі позовної заяви недоліки не усунув.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, згідно яких представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, отримала 14.12.2016року копію ухвали судді від 05.12.2016р. і в передбачений законом та зазначений ухвалі строк недоліки не усунені. (а.с.12,13)

За таких обставин викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 доводи не свідчать про необґрунтованість оскарженої ним ухвали та невідповідність висновку суду вимогам ст.ст.2, 5, 121, 208 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Станом на час вирішення питань, повязаних з поданням позовної заяви та відкриття провадження, є чинним Закон України «Про судовий збір» в редакції, якою, на відміну від попередньої, не передбачено звільнення споживача фінансових послуг від сплати судового збору.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 21.12.2016р. підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судом порушено порядок, встановлений для вирішення питання щодо відповідності позовної заяви вимогам ст.ст.119,120 ЦПК України та відкриття провадження.

Постановляючи 05.12.2016 року ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без руху, суд першої інстанції у якості недоліку зазначив лише невиконання ним обовязку, передбаченого Законом України «Про судовий збір», вказуючи про сплату судового збору за подачу позовної заяви немайнового характеру фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, не звернувши увагу на наявність позовної вимоги і про застосування ст.216 ЦК України, на відсутність даних про розмір отриманих позивачем коштів, не вказавши конкретний розмір судового збору, який підлягає сплаті.

Разом з тим, суд залишив поза увагою ту обставину, що стаття 121 ЦПК України не передбачає приведення позовної заяви у відповідність до вимог закону, у разі виявлення недоліків, частинами чи в декілька етапів.

Якщо позовна заява не відповідає вимогам закону, то ухвала про залишення позовної заяви без руху повинна містити перелік усіх цих недоліків, які перешкоджають відкриттю провадження, а також зазначено спосіб і порядок усунення таких недоліків з таким розрахунком, щоб забезпечити добросовісному позивачу можливість реалізувати свої права на судовий захист.

Вказуючи в ухвалі від 05.12.2016р. про необхідність виконання вимог закону про сплату судового збору, суд не зазначив який саме розмір судового збору, відповідно до вимог закону, враховуючи зміст позовних вимог, їх кількість та їх характер, та на який рахунок зобовязаний сплатити позивач.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України, яка знаходиться в главі 1 «Основні положення» розділу 1 ЦПК України, передбачено, що суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Конкретне викладення в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліків з зазначенням передбачених законом шляхів їх усунення спрямоване на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства, передбачених ст.1 ЦПК України.

За умови отримання копії такої ухвали з вичерпним викладенням недоліків та шляхів їх усунення, позивач мав би можливість прийняти виважене рішення щодо їх усунення та вибору способу захисту, зокрема скористатися правом звернення до суду з заявою про застосування положень ст.82 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ст.307, п.3 ч.312, ст.ст.313-315, 318, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.12.2016 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд питань, передбачених ст.ст.121,122 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно вимог ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий суддя П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2