Ухвала іменем україни 29 березня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О., Коротуна В.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2007 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_4 та зареєстрований

20 жовтня 2001 року у відділі РАГС Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 512.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня

2007 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 20 жовтня 2001 року у відділі РАГС Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис за № 512.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2007 року, обґрунтовуючи її тим, що позовну заяву про розірвання шлюбу він не підписував та не подавав, копії судового рішення не отримував та дізнався про розірвання шлюбу лише при виселенні його із квартири.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 березня

2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня

2007 року залишено без змін.

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся із касаційною скаргою та, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а саме що про судове рішення про розірвання шлюбу він дізнався коли його почали виселяти з квартири в якій він проживає, що він не був присутній в судовому засіданні, ніяких повідомлень про розгляд справи у 2007 році не отримував, а тому просив скасувати оскаржувані судові рішення, провадження у справі закрити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для розірвання шлюбу. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що позовну заяву він не підписував і не був присутнім у судовому засіданні суд вважав безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК Українипередбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_3 був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи про розірвання шлюбу та зазначав, що він з ОСОБА_4 не зміг створити гарної сім'ї, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, примирення є неможливим. При цьому в судовому засіданні ОСОБА_3 позов підтримав та просив розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_4, яка в свою чергу позов визнала.

Доводи касаційної скарги, що ОСОБА_3 не звертався із позовною заявою про розірвання шлюбу, не підписував її та не знав, що його шлюб з

ОСОБА_4 розірвано, є безпідставними, з огляду на те, що згідно з протоколом судового засідання (а.с. 9-10) ОСОБА_3 був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи в суді першої інстанції, його особу було встановлено в порядку ч. 3 ст. 163 ЦПК України, при цьому останній надавав пояснення та просив задовольнити поданий ним позов про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до даних довідкового листа у справі сторонами було отримано виписку з рішення суду першої інстанції.

Суди попередніх інстанцій правильно визначились з характером спірних правовідносин, встановили фактичні обставини справи, заслухали пояснення сторін, законно та обґрунтовано дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Касаційна скарга зводиться виключно до поділу спільного сумісного майна подружжя та незгоди з його виселенням з квартири, однак, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 335 ЦПК України, а також те, що питання поділу спільного сумісного майна не були позовними вимогами, заявленими в суді першої інстанції, у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави для розгляду зазначених доводів заявника.

Безпідставними є також доводи ОСОБА_3 про необхідність закриття провадження у справі у зв'язку зі смертю ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва та відповідно до положень ч. 2 ст. 310 ЦПК України смерть фізичної особи - сторони у спірних правовідносинах, після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для закриття провадження.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня

2007 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 березня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Т.О.Писана

О.В. Попович