АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, договору поруки, іпотечного договору та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_1, про визнання поруки припиненою,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та за пеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року,-

встановила:

У грудні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з вказаним позовом.

Просило стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 05 червня 2008 року в розмірі 95 431,80 дол. США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 281 444 грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 3654 грн.

Обґрунтовуючи позов, банк зазначив, що відповідачами не виконуються умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку з відповідачів в солідарному порядку.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсними договір про надання споживчого кредиту №0, укладений 05.06.2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк», договір поруки № 209271, укладений 05.06.2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» та договір іпотеки № 87428, укладений 05.06.2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк».

Позов обґрунтований тим, що кредитний договір укладено з порушенням вимог законодавства, додаткова угода № 1 від 19 листопада 2010 року та додаток № 1 додаткової угоди № 1 містить підпис іншої особи.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати припиненою поруку за договором поруки № 209271 від 05.06.2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та нею.

Зазначала, що в договорі поруки не визначено строку, після якого порука припиняється, а шестимісячний строк протягом якого банк повинен був пред'явити вимогу сплинув 11 вересня 2014 року. Крім того, у зв'язку із укладенням додаткової угоди, збільшився обсяг її відповідальності, а згоди на укладення даної угоди вона не давала.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволеночастково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 05.06.2008 року в розмірі 95 431,80 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у загальному розмірі 281 444 грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 3654 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, договору поруки, іпотечного договору відмовлено.

Позов ОСОБА_2до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_1,про визнання поруки припиненою задоволено.

Визнано припиненою поруку за договором поруки № 209271 від 05 червня 2008 року, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_2 та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до АТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог банку. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою відмовити.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення по суті зустрічних позовних вимог ОСОБА_1

В судовому засіданні представник ПАТ «УкрСиббанк» подану апеляційну скаргу підтримала.

ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про його час і місце повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення представника банку та ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга банку підлягає задоволенню, а у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 слід відмовити.

Задовольняючи позов банку частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконуються умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку. Відмовляючи в солідарному стягненні заборгованості, суд виходив з того, що порука ОСОБА_2 за кредитним договором припинилась. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не дала згоди на укладення додаткової угоди до кредитного договору, згідно якої збільшився обсяг її відповідальності. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 суд виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 05 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0.

Сума кредиту: 100 000,00 доларів США, що еквівалентно 485 200 грн. 00 коп.

Цільове призначення: придбання квартири.

Строк користування кредиту: до 05.06.2029 року.

Відсоткова ставка: 14,00% річних.

05 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 червня 2008 року.

05 червня 2008 року року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 209271.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції вважав, що банк пропустив строк пред'явлення вимоги до поручителя, а відтак порука є припиненою.

Вказані висновки суду є помилковими з огляду на наступне.

У кредитному договорі сторони передбачили строк виконання кредитних зобов'язань - до 06 червня 2029 року.

Вказаний строк сторонами не змінювався, до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту банк не звертався.

Таким чином, порука є дійсною до 06 червня 2029 року.

Крім того, суд вважав, що в зв'язку з укладеною додатковою угодою № 1 від 19 листопада 2010 року - без згоди поручителя, було збільшено обсяг її відповідальності.

Утім суд дійшов такого висновку не звернувши своєї уваги на те, що згідно висновку експерта № 23337/23338/15-32 від 15.02.2016 додаткова угода № 1 від 19 листопада 2010 року до кредитного договору підписана не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням його підпису.

Таким чином підстав вважати додаткову угоду укладеною немає.

Більше того, додаткова угода не містила умов, які б збільшували відповідальність поручителя.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині постановлено з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні зустрічного позову про визнання поруки припиненою.

Обґрунтовуючи свій зустрічний позов, ОСОБА_1 зазначив, що кредитний договір укладений з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: позичальнику не було вручено інформаційний лист під розпис, не було повідомлено про наявні форми кредитування та відмінності між ними, додаток № 1 до договору не містить розміру платежів, позичальника не було повідомлено про сукупну вартість кредиту, а також не відомий порядок зарахування погашення тіла кредиту, процентів, комісії та пені.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції правильно вважав пред'явлені зустрічні позовні вимог недоведеними та необґрунтованими.

Так, згідно п. 7.13. кредитного договору сторони передбачили умови про те, що позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладанням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже позичальнику перед укладенням договору було вручено інформаційний лист під розпис, було повідомлено про наявні форми кредитування та відмінності між ними, позичальник був повідомлений про сукупну вартість кредиту, а також про умови зарахування, погашення тіла кредиту, процентів, комісії та пені тощо.

Більше того позичальник тривалий час належним чином виконував умови кредитного договору, сплачував кредитну заборгованість, проценти, інші платежі, що також свідчить про його обізнаність з умовами кредитного договору в цій частині.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань встановлених кредитним договором, станом на 22.04.2016 року виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 95 431,80 дол. США та заборгованості по сплаті пені в розмірі 281 444 грн. 04 коп., яка складається із:

- 73 410,98 дол. США - заборгованість по кредиту;

- 22 020,82 дол. США - відсотки;

- 97 366 грн. 81 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

- 184 077 грн. 23 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачаються терміни погашення тіла кредиту і за який період, нарахування процентів та сплата процентів за користування кредитом, пені.

Доводи апеляційної скарги не містять доводів в частині оспорення наданого банком розрахунку кредитної заборгованості.

Будь-які клопотанння про призначення експертизи з цього приводу сторонами в суді не заявлялись.

Таким чином, рішення суду в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 05.06.2008 року в розмірі 95 431,80 доларів США, та пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 281 444 грн. 04 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь банку підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 3 836 грн. 70 коп. з кожного (за подання позовної заяви в розмірі 3 654 грн. 00 коп. + за подання апеляційної скарги в розмірі 4 019 грн. 40 коп.).

Отже в цій частині рішення суду також підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині.

В решті рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги представника ОСОБА_1, немає.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1, не отримував інформаційний лист згідно вимог законодавства, колегія суддів не приймає, оскільки згідно п. 7.13. кредитного договору сторони домовились вважати, що уклавши цей договір, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладанням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів».

Керуючись ст. 303, п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 307 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та розподілу судових витрат скасувати.

В цій частині увалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 05.06.2008 року в розмірі 95 431,80 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 281 444 грн. 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі по 3 836 грн. 70 коп. з кожного.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_1, про визнання поруки припиненоювідмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук