Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/809/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.05.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді Гайсюка О.В.

суддів Голованя А.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря Діманової Н.І.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач зазначив, що 10.09.2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики за яким він передав відповідачу 40590 грн. з кінцевим терміном повернення 10.09.2014 року, про що відповідач зазначив у розписці.

20.01.2014 року між ним та відповідачем укладено договір позики, за яким він передав відповідачу 4000 грн. з кінцевим терміном повернення 20.02.2014 року, про що відповідач вказав у розписці.

20.02.2015 року між ним та відповідачем укладено договір позики за яким він передав відповідачу гроші у сумі 1200 доларів США та 27000 грн. з поверненням 20.08.2015 року, про що відповідач також вказав у розписці.

Станом на 07.11.2016 року грошові кошти за вказаними договорами йому не повернуті, незважаючи на його листи-претензії.

Посилаючись на це, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 за договорами позики від 10.09.2013р. основний борг 40590 грн., 3% річних 2629 грн., інфляційні втрати 27866 грн., від 20.01.2014 року ? основний борг 4000 грн., 3% річних 325 грн., інфляційні втрати 3601,86 грн., від 20.02.2015 року основний борг? 30696 грн., 3% річних 1125, 52 грн., пеня 36835,20 грн., основний борг 27 000 грн., 3% річних 985 грн., інфляційні втрати 2558,55 грн., неустойка (пеня) 32400 грн., всього 210612,93 грн. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с.3-7).

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3.

ОСОБА_2 зазначив, що 10.09.2013 року він вперше позичив у ОСОБА_3 81600 грн. (еквівалент 10 000 доларів) і про це видав ОСОБА_3 розписку. Умовою користування цими коштами була щомісячна сплата відсотків (4,5 %) до 10.09.2014 року, а у разі неповернення через рік всієї суми ?10% щомісяця з простроченої суми.

У жовтні 2013 року він сплатив ОСОБА_3 відсотки за перший місяць? 450 доларів США, а ОСОБА_3 повідомив йому, що в розписці не зазначені відсотки за користування коштами, а тому зажадав від нього окремої розписки про те, що він (ОСОБА_2О.) бере у ОСОБА_3 4950 доларів США (450 дол.?11 місяців), що становило 40590 грн. Під впливом обману він написав цю розписку, з датою від 10.09.2013 року, не отримавши коштів від ОСОБА_3

Всю суму боргу (10 000 доларів та відсотки) він ОСОБА_3 повернув, а тому основна розписка на 10 000 доларів йому була повернута, але ОСОБА_3 наполягав на тому, що він залишився винним ОСОБА_3 40 590 грн.

Посилаючись на це, ОСОБА_2 просив визнати розписку від 10.09.2013 року про отримання ним 40590 грн. від ОСОБА_3 такою, що написана під впливом обману з боку ОСОБА_3 та не супроводжувалася передачею коштів (а.с.62-63).

Ухвалою Знам?янського міськрайонного суду від 24.02.2017 року прийнято до провадження заяву представника ОСОБА_2 про уточнення вимог за зустрічним позовом.

Згідно уточнення ОСОБА_2 просить визнати розписку від 10.09.2013 року про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_3 коштів у розмірі 40 590 грн. такою, що не супроводжувалася передачею коштів (безгрошовою) ? а.с.101.

Рішенням Знам?янського міськрайонного суду від 24.02.2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за договорами позики від 10.09.2013 року, від 20.01.2014 року та від 20.02.2015 року загальну суму боргу (позики) 103 877 грн.56 коп., загальну суму 3% річних 5117,93 грн., загальну суму інфляційних втрат 37121 грн.83 коп., загальну суму пені 71145, 07 грн., а всього 217262,39 грн.

У задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.106-109).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове, визнавши розписку від 10.09.2013 року на суму 40590 грн. безгрошовою, а позов задовольнити частково, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з?ясування обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначається, що суд взагалі не дав оцінки розірваній та склеєній його розписці на 10 000 доларів, які він отримав від ОСОБА_3І.(а.с.102-104).

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала.

Позивач ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з?явився.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом вірно встановлено, що 10.09.2013 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 40590 грн. та зобов?язався повернути ці гроші 10.09.2014 року (а.с.35), 20.01.2014року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 4000 грн., які зобов?язався повернути 20.02.2014 року (а.с.36), а 20.02.2014 року отримав від ОСОБА_3 12000 доларів США та 27000 грн., які зобов?язався повернути до 20.08.2015 року, а у випадку прострочення сплатити пеню у розмірі 10%від отриманої суми за кожний місяць прострочки (а.с.37).

Суд дійшов правильного висновку про те, що невиконання відповідачем зобов?язань повернути гроші підтверджується наявністю оригіналів розписок у позивача (позикодавця).

Зазначені розписки (а.с.35,36,37) суд правильно розцінив як доказ укладення між позивачем і відповідачем договорів позики (а.с.1046,1047 ЦК) і як факт передачі грошових сум позичальнику, а тому дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача зазначених сум позики, 3% річних, інфляційних втрат по зобов?язанням в національній валюті, пені (ст.1049, 1050, 526, 625 ЦК України).

Суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач не довів того, що розписка від 10.09.2013 року є безгрошовою, оскільки не надав належних та допустимих доказів цього (ст.ст.58, 59 ЦПК).

Судом перевірені розрахунки надані позивачем щодо нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат і ці розрахунки відповідачем не спростовані, але стягуючи з відповідача загальну суму заборгованості за договорами позики, суд в порушення вимогст.11 ЦПК вийшов за межі позовних вимог позивача та стягнув 217262,39 грн., тоді як позивач просив стягнути 210612,93 грн. і не збільшував розміру своїх вимог, а тому рішення в частині визначення розміру заборгованості слід змінити та стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму позики 102286 грн. (40590 + 4000 + 30696 + 27000), загальну суму 3% річних ?5064,52 грн. (2629 + 325 + 1125,52 + 985), загальну суму інфляційних втрат 34027,21 (27866,80 + 3601,86 + 2558,55) та загальну суму пені 69235,20 грн. (36835,20 +32400), а всього: 210612,95 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2017 року змінити в частині визначення розміру стягнення заборгованості за договорами позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за договорами позики від 10.09.2013 року, від 20.01.2014 року та від 20.02.2015 року загальну суму позики 102 286 грн., загальну суму 3% річних 5064,52 грн., загальну суму інфляційних втрат 34027,21 грн., загальну суму пені 69235,20 грн., а всього 210612,93 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: