ЄУН № 331/3933/16-ц
Провадження № 2/331/51/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

при секретарі Качан К.К.

за участю представника відповідача позивача ОСОБА_1,

відповідача-позивача- Тимошенко Н.І. ,

відповідача- Тимошенко М.В.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання кредитного договору № ZPL0GK00000296 від 10.08.2007 року недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 26.05.2016 року звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № ZPL0GK00000296 від 10.08.2007 року у розмірі 13 976 ,61 доларів США, що за курсом 26,21 відовідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2016 року складає 366 326,87 гривень.

В свою чергу відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просила суд визнати кредитний договір № ZPL0GK00000296 від 10.08.2007 року недійсним укладений між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з тих підстав , що умови договору є несправедливими, суперечать нормам статей 11, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», банк не надав позивачу в письмовій формі повної інформації про умови кредитування та про сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, графік погашення кредиту позичальнику не видавався .

В судове засідання представник позивача відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. В наданих суду запереченнях зустрічний позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити, також заявив про застосування строку позовної давності .

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не визнали з тих підстав , що за спірним кредитним договором відбулася відступлення прав вимоги , та кредитором є ПАТ «А- БАНК». Зустрічний позов підтримали, надавши пояснення аналогічні в ньому викладеним, наполягали на його задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_4 підтримала позицію ОСОБА_2 та її представника .

Відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , до судового засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв»язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ZPL0GK00000296 від 10.08.2007 року (а.с.8-10).

Відповідно до договору кредиту укладеного між сторонами , позивач надав ОСОБА_2 кредитні кошти в іноземній валюті сумі 18 781,00 доларів США на строк до 07 серпня 2026 року , з яких кредит у розмірі 15 000 доларів США на придбання нерухомості , та на сплату страхових платежів в розмірі 3781,00 доларів США у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3,2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно п.7.1. договору відповідач зобов»язався щомісячно надавати Банку кошти у сумі 179,35 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором.

За змістом п.7.2 договору для виконання його умов ОСОБА_2 було відкрито Банком рахунок 1056 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту.

Вказаний договір поруки було забезпечено договором поруки від 10 серпня 2007 року укладеним між Банком та ОСОБА_3, та договором поруки від 10 серпня 2007 року укладеним між Банком та ОСОБА_4.

В ході розгляду справи судом встановлено, що підтверджено випискою по рахунку, що 29.12.2007 року ЗАТ «Акцент Банк» на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» було перераховано кошти за кредитним договором № ZPL0GK00000296, заборгованість була закрита відповідно до договору відступлення права вимоги (а.с.155 т.2 ).

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною 3 статті 1081 Цивільного кодексу України клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частиною 1 статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж

Таким чином, з огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку, що оскільки позивач відступив право грошової вимоги за кредитним договором № ZPL0GK00000296 від 10 серпня 2007 року , укладеним з ОСОБА_2 ЗАТ «Акцент-Банк» , то саме ЗАТ «Акцент-Банк» має право вимагати від відповідачів за первісним позовом виконання зобов»язанння за кредитним договором, а тому в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості слід відмовити.

Вирішуючи зустрічний позов , суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту кредитного договору № ZPL0GK00000296 від 10 серпня 2007 року вбачається, що кредитний договір містить розмір кредиту та строк його повернення, розмір процентів за користування кредитом та розмір щомісячного платежу на погашення тіла кредиту і процентів . Кредитний договір підписаний сторонами, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов договору та в подальшому виконувала його умови.

Таким чином у кредитному договорі, укладеному між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» визначено предмет договору, загальні умови та порядок надання кредиту, розмір та порядок сплати процентів, погашення грошових зобов'язань, права та обов'язки сторін та інші необхідні умови.

З огляду на зазначене, посилання позивачки на те, що в кредитному договорі відсутні умови, які повинен містити кредитний договір відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», а тому він є не відповідає внутрішній волі позичальника , суд вважає необґрунтованими та безпідставними. Підписуючи кредитний договір, позивачка висловила своє волевиявлення на укладення договору на викладених в ньому умовах. Крім того правовідносини, які виникли між сторонами відносяться до договірних та насамперед регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України та умовами укладеного ними договору.

Суд зазначає, що погодившись з умовами оспорюваного договору, позивачка отримала кредитні кошти та виконувала зобов'язання за кредитним договором, сплачуючи передбачені договором платежі, що також свідчить про її згоду з умовами кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення зустрічного позову.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання кредитного договору № ZPL0GK00000296 від 10.08.2007 року недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Є. Жукова

12.09.2017