АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5734/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника позивача ШлапакІ.С.,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит», на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_6 про повернення коштів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року у задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» до ОСОБА_6 про повернення коштів відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.04.2015 між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_6 було укладено Договір № 109492-ДР-008 банківського вкладу в іноземній валюті - долар США «Стандартний» строком на 3 місяці з 23.04.2015 по 23.07.2015 включно з процентною ставкою 11% річних.

Також судом установлено, що відповідно до п.п. 2.1. - 2.6. ДоговоруБанк відкриває Вкладнику депозитний рахунок, а Вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 242 700 доларів США на умовах цього Договору. У випадку розірвання цього Договору з ініціативи вкладника проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку (п. 3.7. Договору).

04.06.2015 між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_6 було укладено Договір про внесення змін до Договору № 109492-ДР-008 банківського вкладу «Стандартний» від 23.04.2015, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни в п. 3.7. Договору про те, що у випадку розірвання цього Договору з ініціативи Вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою передбаченою у п. 2.3. цього договору.

04.06.2015 ОСОБА_6 звернувся до позивача з заявою про дострокове розірвання депозитного Договору і повернення суми депозиту та нарахованих відсотків, у зв'язку з чим банк виконав свої зобов'язання за договором з урахуванням внесених в нього змін.

Постановою Правління Національного банку України № 358 від 05.06.2015 ПАТ «Банк національний кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних банків. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №114 від 05.06.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Банк національний кредит» з 08.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит». Постановою Правління Національного Банку України від 28.08.2015 №563 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку ОСОБА_7

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що доводи позивача щодо нікчемності Договору про внесення змін до Договору від 04.06.2015 на підставі п.1 ч.3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставними, оскільки Договір про внесення змін не містить передбачених вказаною нормою обставин, які б давали підстави вважати, що ПАТ «Банк національний кредит» відмовився від власних майнових вимог.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів та просив її задовольнити. Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог і заперечень, вірно встановив спірні правовідносини та правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Встановлені судом обставини щодо укладення сторонами Договору №109492-ДР-008 банківського вкладу «Стандартний» від 23.04.2015 та Договору від 04.06.2015 про внесення змін до нього, їх умов, сторонами не заперечується.

Не заперечується сторонами і факт того, що 04.06.2015 ОСОБА_6 звернувся до ПАТ «Банк національний кредит» з заявою про дострокове розірвання депозитного Договору та повернення суми депозиту та нарахованих відсотків (ас10), а також встановлених судом обставин щодо введення в ПАТ «Банк національний кредит» тимчасової адміністрації та проведення процедури ліквідації.

В обґрунтування вимог про зобов'язання відповідача повернути кошти позивач посилався на нікчемність договору, на підставі якого такі кошти позивачу були виплачені

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин - це правочин, недійсність якого встановлена законом.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, у разі, якщо банк відмовився від власних майнових вимог. Саме на цю обставину посилається представник Банку в обґрунтування своєї позиції щодо нікчемності додаткового Договору від 04.06.2015.

Згідно із ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (ч. 3 ст. 38 Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 Закону про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів щодо витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно ч. 5 ст. 38 Закону у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

В матеріалах справи відсутній звіт комісії про перевірку договорів укладених банком протягом року до запровадження тимчасової адміністрації на підтвердження та розкриття аргументації висновків комісії щодо нікчемності правочину з підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону. Про нікчемність правочину, укладеного з відвідачем, йдеться лише в листі, адресованому йому від 28.09.2015 щодо встановлення факту нікчемності правочину (ас11).

На інші обставини як на підстави нікчемності договору про внесення змін представник позивача не посилається.

Інших належних і допустимих доказів на підтвердження того, що Банк відмовився від власних майнових вимог, позивачем у передбаченому ст. ст. 10,60 ЦПК України порядку суду не надано. Додатковий Договір від 04.06.2015 в частині зміни збільшення розміру процентної ставки у випадку дострокового розірвання депозитного договору з ініціативи вкладника не дає підстав для висновку про те, що збільшивши розмір тим самим Банк відмовився від власних майнових вимог.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до аналізу обставин, на які представник позивача посилався в обґрунтування своїх вимог, які суд повно та всебічно з'ясував і перевірив, дав належну оцінку усім доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і на його правильність не впливають.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 308 ЦПК України підстав для скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит», відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна