Провадження № 2/235/1062/17
Справа № 235/1927/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

при секретарі Муханової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, відсотків, штрафу, інфляції та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Національного банку України (далі - НБУ), Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - Банк), ОСОБА_4 про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, відсотків, штрафу, інфляції та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з метою розміщення строкового вкладу на умовах депозитного продукту між ним та відповідачем ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено декілька договорів, а саме:

25 квітня 2012 року договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної карти фізичної особи № НОМЕР_8, номер платіжної карти НОМЕР_1, згідно виписки на 31.103.2015 року залишок на рахунку 48271,21 грн.;

30 грудня 2013 року договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний» № 713149/2013 (в доларах США) строком до 30.01.2015р. з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу за ставкою 10,25% річних. Внесок на суму 2000 доларів США було зараховано на рахунок № НОМЕР_2, а виплати проводилися на поточний додатково відкритий рахунок № НОМЕР_3. На рахунку № НОМЕР_4 були власні кошти позивача у сумі 6149,09 доларів США, але відкритий він був на підставі договору № 492042/2012 від 21.12.2012 року. Цей залишок не було повернуто;

28 жовтня 2014 року договір банківського вкладу «НВУ» № 857729/2014 (в національній валюті України) на суму внеску 150000 грн. під 14% річних на 3 місяці до 28.01.2015 року, рахунок вкладу депозиту № НОМЕР_5, рахунок для виплат № НОМЕР_6 (пізніше змінений на № НОМЕР_6). На вказаному рахунку № НОМЕР_6 був залишок 438,38 грн., але відкритий він був на підставі додаткового договору № НОМЕР_6 від 12.07.2012 року. Зазначений залишок за його розрахунком було повернуто в гарантованій сумі Фондом;

13 листопада 2014 року договір банківського вкладу «НВУ» № 861194/2014 (в доларах США) на суму внеску 130000 доларах США під 5,25% річних на 3 місяці до 13.02.2015 року, рахунок вкладу депозиту № НОМЕР_7, рахунок для виплат № НОМЕР_3.

Умови частини договорів до сьогодні банком в поновному обсязі не виканні, НБУ в цей час визнає банк проблемним, дозволяє приймати депозити від фізичних осіб, не оприлюднивши офіційно проблемність банку та своє рішення, а потім зовсім визнає банк неплатоспроможним та вводить своє керівництво у вигляді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, під керівництвом якого припиняється повернення вкладів та починається ліквідація.

Власником і кінцевим бенефіціарним власником (контролером) є нерезидент КВІККОМ ЛІМІТЕД ОСОБА_4 з розміром статутного капіталу ,05 грн., інших власників або засновків немає.

У 2014 році банки ОСОБА_4 (VAB та «Фінансова ініціатива») отримали від НБУ рефінансування в розмірі 14 млр. грн.

3 жовтня 2014 року ще до укладення вказаних договорів Правлінням НБУ було прийнято постанову № 531/БТ про віднесення Банку до категорії проблемних, згідно пункту 2 якої в діяльності Банку встановлені обмеження.

Встановлюючи обмеження, встановлені правлінням НБУ, починаючи з 3 жовтня 2014 року і час, коли він був змушений відкрити вказані вище депозитні рахунки - 28 жовтня 2014 року та 13 листопада 2014 року, то відповідальність у Банку та НБУ виникає солідарна, так як Банк, заздалегідь знаючи про обмеження НБУ, уклав з ним договори банківського вкладу, прийняв кошти на депозит, прийняв обов'язок в строки, встановлені договорами, повернути йому внесок з процентами, розуміючи, що, враховуючи вказані обмеження, не може виконати вказаний обов'язок, а НБУ зі свого боку всупереч вимогам Закону України від 20.05.1999р. № 679-Х1У «Про Національний банк України» та ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» допускає з боку Банку вчинення таких дій, повністю ігноруючи чинне законодавство України, а саме ст.41 Конституції України, яка гарантує право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

На підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 року № 733/БТ Банк віднесено до категорії неплатоспроможних, і запроваджена тимчасова адміністрація Банку.

17 лютого 2015 року дія тимчасової адміністрації в цьому банку продовжена до 20 березня 2015 року.

20 березня 2015 року згідно рішення № 63 виконавчої дирекції Фонду розпочато ліквідацію Банку.

3 квітня 2015 року в рамках відшкодування Фондом вкладів в цьому банку йому було виплачено гарантовану Фондом суму 200000 грн.

Для припинення дії вищевказаних депозитних договорів та повернення суми депозитного вкладу із нарахованими процентами позивач звертався до тимчасової адміністрації , яка діяла на момент звернення, та до відділення № 122 ПАТ «ВіЕйБі Банку» в місті Дніпропетровську, якому делеговані права давати відповіді та проводити розрахунки з кредиторами банку з Донецької області. Звернення та заяви від 13.02.2015 року, 24.02.2015 року, 30.03.2015 року. Тобто, для припинення дії депозитних договорів він звернувся завчасно із письмовими заявами-вимогами, в яких просив (вже по закінченні строку дії депозитних договорів) повернути суму вкладу депозитного договору разом із нарахованими процентами згідно умов договору. Особисто з'являвся до Банку, де йому було відмовлено у видачі сум депозитів разом із нарахованими процентами.

Таким чином, Банк не виконав своїх зобов'язань за договорами, кошти не повернув.

Оскільки кожна із сторін грошового зобов'язання повинна повернути другій стороні в натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину (зобов'язання), необхідно стягнути з відповідачів на його користь як вкладника неповернутий вкладі тв. Проценти за договорами до моменту припинення їх дії. Загалом сума заборгованості з урахуванням суми інфляції 3163658,70 грн.

Крім того, відповідно до вимог та положень ч.5 ст.10, ст.ст.21 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» його права як споживача фінансових послуг були порушені з боку відповідачів, тому він має право на судовий захист своїх матеріальних та моральних прав та відшкодування спричиненої моральної (нематеріальної) шкоди і на виплату штрафу - 3% за кожен день затримки. Загальна сума штрафу 5944822,25 грн.

Розмір заподіяної йому моральної (немайнової) шкоди позивач оцінив у розмірі 5000000 грн. При визначенні заподіяної йому моральної шкоди і її розміру він ґрунтувався на положеннях Пленуму Верховного Суду України від 31.02.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», на чому засновують свої рішення і суди України, а саме те, що ця сума, яку він вказав, співпадає з розміром основних вимог, і, за його думкою, саме цей розмір зможе покрити та відшкодувати його моральні страждання.

На підставі вищезазначеного позивач просив стягнути солідарно з Банку, НБУ та Фонду заборгованість за договором банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний» № 713149/2013 (в доларах США) від 30.12.2013 року, укладений строком до 30.01.2015 року в сумі 11919,77 грн.; за договором від 13.11.2014 року договір банківського вкладу «НВУ» № 861194/2014 (в доларах США), за договором банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний» № 713149/2013 (в доларах США), від 30.12.2013 року, укладений строком до 30.01.2015 року штраф у виді пені за прострочення виконання послуги у розмірі 3% в день на час постановлення рішення у сумі 53959,64 грн.; заборгованість за договором від 13.11.2014 року договір банківського вкладу «НВУ» № 861194/2014 (в доларах США) під 5,25% річних на 3 місяці до 13.02.2015 року у вигляді залишку вкладу з відсотками згідно умов договору в гривні України за курсом НБУ на час ухвалення рішення в сумі 295865,93 грн.; за договором від 13.11.2014 року договір банківського вкладу «НВУ» № 861194/2014 (в доларах США), за договором банківського вкладу «НВУ» № 861194/2014 (в доларах США) під 5,25% річних на 3 місяці до 13.02.2015 року, штраф у виді пені за прострочення виконання послуги в розмірі 3% в день на час ухвалення рішення становить 5890862,61 грн.; заборгованість за договором від 25.04.2012 року про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної карти фізичної особи № НОМЕР_8 з урахуванням індексу інфляції на час подання позову 56332,50 грн.; заборгованість за рахунком № НОМЕР_3 у вигляді залишку вкладу в гривні України за курсом НБУ на час ухвалення рішення, що на час подання позову становить 136750,50 грн.; моральну шкоду в сумі 5000000 грн. та всі судові витрати в сумі 5883,47 грн.

Заочним рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 2 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ОСОБА_4 про встановлення суми заборгованості та стягнення банківського вкладу та процентів, моральної школи відмовлено.

Позивач та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили справу розглянути за їх відсутності.

Відповідач НБУ надав заяву, в якій просив справу розглянути за відсутністю його представника, надав заперечення, які просив врахувати при розгляді справи.

В запереченнях проти позову відповідач НБУ зазначає, що укладаючи договори, позивач відповідно до ст.56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» мав право доступу до інформації щодо діяльності банку, зокрема, до відомостей, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан. Оскільки така інформація надається банком на вимогу клієнта та розміщується на веб-сайті банку, позивач мав можливість аналізувати, робити висновки та оцінювати ризики для себе при укладенні договорів банківського вкладу.

До функцій НБУ, які визначені статтями 6, 7 Закону України «Про Національний банк України», не належить вирішення спорів, що виникають у договірних відносинах між клієнтом і банком.

НБУ не має право вимагати від банків виконання операцій та інших дій, не передбачених законами України та нормативними актами Національного банку (ст.63 Закону України «Про Національний банк України»).

Оскільки НБУ не є стороною договору банківського вкладу, у нього відсутні зобов'язання перед позивачем стосовно виконання його умов, а також відсутній і солідарний обов'язок повернути вклад.

Позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів того, як саме були порушені його законні права та інтереси з боку НБУ незастосуванням заходів впливу до відповідача, та в чому полягає причинний зв'язок між шкодою позивача та поведінкою НБУ.

Посилання позивача на постанову Вищого адміністративного суду України від 21.10.2016р. № К/800/31676/15 є безпідставним та необґрунтованим, тому що вказаним рішенням вирішено справу, що випливає з інших правовідносин та обставин справи.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка ї завдала, за наявності її вини.

На підставі наведеного, просив в задоволенні позову про стягнення коштів з НБУ солідарно з іншим відповідачем відмовити.

Відповідач Фонд надав заперечення проти позову, в яких послався на те, що в частині вимог до Фонду гарантування справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник у зв'язку зі здійсненням Фондом владних управлінських функцій, отже справа може бути розглянута лише в порядку адміністративного судочинства окружним адміністративним судом.

Порядок задоволення майнових вимог вкладників банку регулюється виключно спеціальним законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Враховуючи, що з 21.11.2014р. Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення Банку з ринку, порядок задоволення майнових вимог вкладників та інших кредиторів банку регулюється виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому підстав для стягнення грошових коштів в іншому порядку, ніж передбачений законом, немає. У Фонду гарантування на даний час відсутні будь-які зобов'язання перед позивачем в розумінні приписів зазначеного Закону.

3 квітня 2015 року позивач отримав суму відшкодування у розмірі 200000 грн. за вкладами в Банку за рахунок коштів Фонду гарантування через банк-агент ПАТ «Альфа Банк». Тобто, на виконання приписі ст.ст.26, 27, 48 Закону та Розділу Ш і 1У Положення, Фонд гарантування здійснив виплату позивачу коштів в межах гарантованої суми відшкодування вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в загальний Реєстр вкладників, а, отже, виконав свої зобов'язання перед позивачем у повному обсязі.

Відповідно до приписів Закону у Фонду на даний час не виникло жодного обов'язку перед позивачем, і тому права позивача не могли бути порушені Фондом, жодної правової підстави для спонукання Фонду судом для вчинення відповідних дій (стягнення коштів тощо) на даний час не існує, а тому вимоги до Фонду гарантування є безпідставними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.52 Закону вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, задовольняються уповноваженою особою Фонду за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, в четверту чергу. 18 червня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку (протокол № 133/15).

Вимоги позивача включено уповноваженою особою до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку у розмірі 3221788,99 грн. до четвертої черги, та будуть задоволені за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, в четверту чергу.

На підставі наведеного просив в задоволенні позову до Фонду гарантування про встановлення суми заборгованості та стягнення банківського вкладу та процентів, моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

13 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено договір банківського вкладу «НВУ» № 861194/2014 про розміщення початкового вкладу в 130000 доларів США з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу строком до 13 лютого 215 року.

28 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено договір банківського вкладу «НВУ» про розміщення строкового вкладу на умовах депозитного продукту в національній валюті з сумою початкового вкладу в 150000 грн. строком на три місяці з щомісячною виплатою процентів до 28 січня 2015 року.

30 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено договір строкового банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тридцятимісячний» про розміщення початкового вкладу в 2000 доларів США з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу строком на 13 місяців до 30 січня 2015 року.

25 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи, відповідно до умов якого банк відкрив поточний рахунок на ім'я держателя № НОМЕР_8 у гривнях та видано держателю міжнародну платіжну карту Maestro AC BACE NO PERS.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до Банку з письмовими запитами та заявами щодо надання інформації по його вкладах та з приводу повернення вкладів з відсотками.

Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових санкцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідно до якого з 21 листопада 2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

24 листопада 2014 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 128 призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63від 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб з 20 березня 2015 року.

26 березня 2015 року було розміщено оголошення про початок прийому кредиторських вимог та початок виплати коштів вкладникам банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 213 від 22.02.2016 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до 19.03.2018 року.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно ч.5 ст.36 зазначеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

За змістом ч.6 ст.36 Закону обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами 200 000 грн., встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

3 квітня 2015 року Фондом відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачу було виплачено суму банківського вкладу в розмірі 200 000 грн., що не оспорюється позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.46 вказаного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду щодо ліквідації банку, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав, припиняється нарахуванням відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Таким чином, з моменту запровадження у ПАТ «ВіЕйБі Банк» тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволення вимог вкладників та інших кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про банки та банківську діяльність в Україні» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливлює здійснення операцій по перерахуванню грошових коштів позивача, залучених банком на умовах договору й відповідно після прийняття Національним банком України рішення про запровадження у банку тимчасової адміністрації й призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідач ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконав свої зобов'язання, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому підстави для задоволення позовних вимог до нього відсутні.

Згідно ст.2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України є центральним актом України, особливим центральним органом державного управління, який згідно з вимогами статті 19 Конституції України діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про Національний банк України» та ч.3 ст.5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України не відповідає за зобов'язаннями банків, а банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст.5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки є економічно незалежними. Органам державної влади і органам місцевого самоврядування забороняється будь-яким чином впливати на керівництво чи працівників банку у ході виконання ними службових обов'язків або втручатись у діяльність банку, за винятків випадків, передбачених законом.

До функцій Національного банку України, які визначені статтями 6, 7 Закону України «Про Національний банк України», не належить вирішення спорів, що виникають у договірних відносинах між клієнтом і банком.

Національний банк не має права вимагати від банків виконання операцій та інших дій, не передбачених законами України та нормативними актами Національного банку (стаття 63 Закону України «Про Національний банк України»).

Оскільки Національний банк України не є стороною договору банківського вкладу, у нього відсутні зобов'язання перед позивачем стосовно виконання його умов, а отже відсутній солідарний обов'язок повернути вкладу.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичний особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України «Про Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» від 31.03.1995р. суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів щодо того, як саме були порушені законі права та інтереси позивача з боку НБУ незастосуванням заходів впливу до Банку, та всьому полягає причинний зв'язок між шкодою позивача та поведінкою НБУ.

На підставі наведеного в задоволенні позову в частині позовних вимог до НБУ позивачу необхідно відмовити.

Відповідно до ст.ст.26, 36, 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст.2, 4-7 Закону України «Про Національний банк України», ст.1167 ЦК України, керуючись ст.ст.11, 15, 60, 88, 213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, відсотків, штрафу, інфляції та відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини проголошені негайно після проголошення судового розгляду 23 травня 2017 року, повний текст рішення суду виготовлений 29 травня 2017 року.

Суддя Г.В. Назаренко