Номер провадження: 22-ц/785/3947/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2011 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

27.01.2011 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12.09.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 40/М-046-08-1, відповідно до умов якого ВАТ «Родовід Банк» видав ОСОБА_5 кредит у сумі 10 000 доларів США строком до 10.07.2009 року із сплатою комісії за надання траншу та сплатою процентів за користування кредитом, та згідно додаткової угоди № 1 від 12.09.2008 року, відповідно до якої кредит наданий зі сплатою 24% річних, комісія траншу складає 1 940,92 грн.(далі Кредитний договір).

З метою забезпечення повернення кредиту 12.09.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 бук укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_4 є поручителем за зобовязаннями ОСОБА_5 перед позивачем за вищевказаним Кредитним договором.

З метою забезпечення повернення кредиту 12.09.2008 р. між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_6 був укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_6 є поручителем за зобовязаннями ОСОБА_5 перед позивачем за вищевказаним Кредитним договором.

Оскільки відповідач ОСОБА_5 свої зобовязання перед позивачем по Кредитному договору не виконувала, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у сумі 8 457 доларів 24 центів США, яка складається із кредиту та нарахованої пені.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник ПАТ «Родовід Банк» зменшила позовні вимоги, в частині стягнення суми пені, яку просила стягнути з відповідачів на користь позивача у розмірі 374 доларів 16 центів США.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просила суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, які викладені у позові.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 у судове засідання до суду першої інстанції не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у звязку з чим суд першої інстанції розглянув справу заочно.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2011 року позов ПАТ «Родовід Банк» було задоволено.

21.11.2016 р. від представника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, надійшла заява про перегляд вищевказаного заочного рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2017 року у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ставить питання про скасування заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2011 року та ухвалення нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.05.2017 року за заявою представника ПАТ «Родовід Банк» розгляд справи призначений на 30.05.2017 року, на 09 год.30 хв. в режимі відеоконференції, через Оболонський районний суд м. Києва, (а.с.172-175).

Однак, у зазначений день і час Оболонський районний суд м.Києва вийшов на звязок з апеляційним судом Одеської області та повідомив останнього про те, що представник ПАТ «Родовід Банк», якого чекали в суді з 09 год 30 хв. до 10 год. 00 хв., до суду для участі у розгляді справи не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Зазначені обставини підтверджені журналом судового засідання від 30.05.2017 року.

У звязку з цим, розгляд справи був проведений не в режимі відеоконференції, за участю лише представника апелянта ОСОБА_4 ОСОБА_3, яка зявилась до суду апеляційної інстанції. Інші особи, які беруть участь у справі, до суду не зявились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (а.с.157-162).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Обставини укладення 12.09.2008 року Кредитного договору між ВАТ «Родовід Банк» і ОСОБА_5, а також з метою забезпечення повернення кредиту, в той же день - договорів поруки між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 і ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_6, відповідно до яких ОСОБА_4 і ОСОБА_6 є поручителями за зобовязаннями ОСОБА_5, підтверджуються матеріалами справи та визнані сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України вважаються встановленими і не підлягають доказуванню.

З цих же підстав не підлягають доказуванню ті обставини, що за вказаними договорами у позичальника ОСОБА_5 і поручителями ОСОБА_4 і ОСОБА_6 виникла кредитна заборгованість у сумі 6 598,13 доларів США, що еквівалентно 52 598,32 грн., пеня у сумі 2 982,69 грн. та судові витрати у справі.

Спірним в даному випадку є те, чи повинен поручитель ОСОБА_4 відповідати по кредитним зобовязанням ОСОБА_5, та чи є припиненим договір поруки, укладений 12.09.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» і ОСОБА_4

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про задоволення позовних вимог до ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що вищевказаний договір поруки не припинений, а тому ОСОБА_4 повинен у повному обсязі відповідати перед ПАТ «Родовід Банк», який є правонаступником ВАТ «Родовід Банк», по кредитним зобовязаннями солідарно з боржником ОСОБА_5 і іншим поручителем ОСОБА_6

Однак з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається із умов Кредитного договору №40/М-046-08-01 від 12.09.2008 року, на забезпечення якого укладено договір поруки 40/МП-046.2-08-1, заборгованість за кредитом має бути погашена не пізніше 10.07.2009 року.

Тобто строк дії Кредитного договору встановлений до конкретної дати 10.07.2009 року.

У п. 4.1 розділу 4 Договору поруки №40/МП-046.2-08-1 вказано, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до повного погашення Позичальником та/або Поручителем заборгованості за Кредитним договором.

Проте таке положення договору суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Із вказаного Договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1 договору поруки) про його дію до повного погашення Позичальником та/або Поручителем заборгованості за Кредитним договором не є належно встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

З огляду на викладене, в даному випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя або не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки.

Порука - це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і припинення обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник ПАТ «Родовід Банк» посилався на письмову вимогу до відповідачів про необхідність погашення кредитної заборгованості.

Однак, зазначені обставини не підтверджені матеріалами справи та не є підставою для задоволення позовних вимог до поручителя ОСОБА_4

По-перше, як було зазначено вище, строк виконання основного зобовязання настав 10.07.2009 року, а тому у відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України ПАТ «Родовід Банк» повинен був звернутись до суду з позовом до поручителя ОСОБА_4 не пізніше 10.01.2010 року.

По-друге, як зазначив представник ПАТ «Родовід Банк» в своїх запереченнях проти апеляційної скарги, ним на адресу відповідачів 04.02.2010 року було направлено письмову вимогу про необхідність погашення кредитної заборгованості, однак матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі отримали ці повідомлення (а.с.139-142).

Наявність у справі копій вказаних письмових вимог (а.с.143-145) не спростовують доводів заявника апеляційної скарги про неотримання ним цього повідомлення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що навіть у разі наявності таких доказів, то ПАТ «Родовід Банк» зобовязаний був звернутись до суду з позовом до поручителя ОСОБА_4 не пізніше 04.08.2010року, тобто протягом 6 місяців.

Однак, враховуючи, що з даним позовом ПАТ «Родовід Банк» звернувся лише 27.01.2011 року, то він у всякому разі втратив право вимоги до поручителя ОСОБА_4 про погашення кредитної заборгованості, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України Договір поруки, укладений 12.9.2008 року між ПАТ «Родовід Банк» і ОСОБА_4 є припиненим.

Таких правових позицій дотримується у своїй практиці Верховний Суд України, справа № 6-53 цс 14, справа № 6-190 цс 14, справа № 6-1451 цс 16.

Відповідно до положень абзацу 7 ч.7 ст.360-7 ЦПК України, Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 7 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до положень абзацу 2 ч.7 ст.360-7 ЦПК України, Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У звязку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду, в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_4, скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, відмовити у повному обсязі.

В решті рішення залишити без змін.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що у суду відсутні правові підстави для скасування всього рішення суду і ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, як того вимагає заявник апеляційної скарги.

Крім викладеного, колегія суддів також вважає за необхідне вказати, що судом першої інстанції неправильно було застосовано норму матеріального права щодо необхідності солідарного стягнення кредитної заборгованості з поручителів: ОСОБА_4 і ОСОБА_6 між собою.

Так, оскільки вказані поручителі поручились за належне виконання кредитних зобовязань за боржника ОСОБА_5 по окремим договорам поруки, то вони не несуть солідарної відповідальності по кредитним зобовязанням між собою.

Однак, враховуючи, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову до нього, солідарна відповідальність по кредитним зобовязанням ОСОБА_5 і ОСОБА_6 залишається.

При цьому слід зазначити, що такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що ОСОБА_6 із заявою про перегляд заочного рішення та з апеляційною скаргою на це рішення не звертався.

З цих підстав суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями на вирішення питання стосовно відповідача ОСОБА_6, як то передбачено ч.1 ст. 303 ЦПК України.

У відповідності до вимог, передбачених ст. 88 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне Стягнути з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у загальній сумі 915,61 грн, із яких 275,61 грн. за подачу заяви про перегляд заочного рішення і 640 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2011 року, в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_4, скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, відмовити у повному обсязі.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у сумі 915,61 грн. (девятсот пятнадцять гривень 61 копійку).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_7

ОСОБА_2