Справа № 457/17/17
провадження №2/457/144/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грицьківа В.Т.

при секретарі Ринді О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення розміру ідеальної частки у праві спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення розміру ідеальної частки у праві спільної сумісної власності. Свої вимоги мотивує тим, що вона разом з відповідачами - її сином ОСОБА_2, її дочкою ОСОБА_4, її внуком ОСОБА_3, 19 березня 1997 року приватизували на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1. Свідоцтво про право власності на квартиру зареєстровано Дрогобицьким ДКМБТІ та ЕО у реєстрову книгу за №3277. Вона давно хворіє, після перенесеного інсульту не може самостійно рухатися, тому хотіла б розпорядитися належною їй часткою у квартирі. Оскільки частки приватизованої квартири не виділені, вона не може розпорядитися своєю часткою. Добровільно домовитися з відповідачами про виділення ідеальних часток у спільній сумісній власності немає можливості через неприязні стосунки, які між ними склалися, тому вона звернулась до суду. Вона вважає, що на підставі ст. 372 ЦК України є можливе визначити частки у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру рівними, по 1/4 частці за кожною особою - співвласником.

Позивачка в судове засідання не зявилась, однак від неї 03.03.2017 року на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутності, так як являється інвалідом та не може самостійно рухатись, все викладене в позовній заяві повністю підтримує. Крім цього, від позивачки на адресу суду 27.04.2017 року надійшла письмова заява, в якій вказано, що позовна заява підписана нею особисто та добровільно. Ніяких утисків ні моральних, ні фізичних зі сторони її доньки не було вчинено. Своєму синові 31 березня 2017р, ні в усній, ні в письмовій формі вона ніякої згоди на свою частку не давала, тому все викладене в позовній заяві повністю підтримує.

ОСОБА_5 ОСОБА_4, яка одночасно є і представником відповідача ОСОБА_3 в судове засідання зявилась, позов визнала, не заперечила проти його задоволення.

ОСОБА_5 в судове засідання зявився, позов не визнав, оскільки мама обіцяла свою частку подарувати йому.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 в судове засідання зявилась, вважає, що в задоволенню позову слід відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 в судове засідання зявилась вважає, що в задоволенню позову слід відмовити, оскільки на її думку позивачка самостійно не могла подати даний позов до суду.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він являється сином позивачки. В даний час він проживає на кухні спірної квартири. Він приходив 31.03.2017 року до мами й розповідав, що зараз розглядається справа про розподіл часток. Мама йому сказала, що віддасть свою частку йому, бо племінник віддав свою частку його сестрі. Мама казала, що на неї тисне її дочка, щоб вона не віддавала свою частку йому. Пізніше сусідка, яка доглядає маму почала кричати, щоб він йшов геть та пішла викликати для мами швидку.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона являється сусідкою сторін та допомагає ОСОБА_4 доглядати за її мамою. 31.03.2017 року ОСОБА_2 дійсно заходив у квартиру до мами коли вона несла їй їсти. Іван йшов в туалет та запитав, чи можна зайти до мами. Вона його впустила за згодою матері. Коли він зайшов, то приніс лише одне яблуко і навіть жодного памперса. ОСОБА_9 почав мамі говорити, чому вона все майно віддає сестрі, а йому нічого. Мама зразу помінялась на обличчі та попросила ОСОБА_9 піти геть. Позивачка 8 років є лежачою і за нею повністю доглядає донька Галя. Іванові мама виділила кімнату де він жив і живе на даний час.

Заслухавши відповідачів, представників відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 21.03.1997 року, що знаходиться в матеріалах справи, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 12.05.2016 року.

Як вбачається з довідки серія 12 ААА № 365233 від 03.11.2016 року, то позивачка ОСОБА_1 є інвалідом І групи довічно.

ОСОБА_5 до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

ОСОБА_5 до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

У судовому засіданні з пояснень сторін та показів свідків встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення розміру часток на квартиру АДРЕСА_3, яка була приватизована 21 березня 1997 року відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", про що свідчить свідоцтво право власності на житло від 21.03.1997 року.

Доказів домовленості щодо визначення розміру часток на квартиру АДРЕСА_4 сторонами у судовому засіданні представлено не було.

Що стосується показів ОСОБА_2 в судовому засіданні в якості свідка про те, що мама (позивачка) обіцяла віддати йому свою частку в спірній квартирі спростовується показами свідка ОСОБА_8 та заявою самої позивачки від 27.04.2017 року, яка знаходиться у матеріалах справи. Суд надає віри показам свідка ОСОБА_8, яка не є зацікавленою особою у вирішенні даного спору на відміну відповідача ОСОБА_2

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, що і відповідає змісту ст. 372 ЦК України.

Що стосується пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 у судовому засіданні про те, що позивачка не могла подати такий позов до суду, суд вважає, що дане твердження спростовується самою позовною заявою, заявою позивачки про розгляд справи у її відсутності, заявою позивачки від 25.04.2017 року, показами свідка ОСОБА_8

ОСОБА_5 до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, за нормою ст. 88 ЦПК України, суд вбачає підстави для стягнення з відповідачів пропорційно в користь держави судового збору.

Суд вірить цим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй обєктивності, грунтуються на законі.

Керуючись ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/4 ідеальній частці на квартиру № 9 по бульварі Ю.Дрогобича, 4 в м. Трускавці, Львівської області.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на квартиру № 9 по бульварі Ю.Дрогобича, 4 в м. Трускавці, Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 213,33 грн. (двісті тринадцять грн. 33 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в розмірі 213,33 грн. (двісті тринадцять грн. 33 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в розмірі 213,33 грн. (двісті тринадцять грн. 33 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_10