Справа №461/1600/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Городецької Л.М.,

при секретарі - Збожній О.Р.,

з участю

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обгрунтовання заявленого позову позивач покликається на те, що протягом шестимісячного строку вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини внаслідок смерті її батька ОСОБА_3, який помер 30 серпня 2016 року у віці 70 років. Нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори 02.11.2016 року було заведено спадкову справу № 431/2016 та 27.12.2016 року їй було надано лист-відмову про неможливість оформлення спадщини на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 через відсутність необхідних документів, які підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті його матері ОСОБА_4 у встановлений законом спосіб. Просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вирішення спору віднесла на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №57004 від 08 грудня 1999 року виданим Виконавчим комітетом Львівської міської ради, згідно розпорядження №655 від 08.12.1999 року. (а.с.10).

Відповідно до довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №2/16576 від 10.11.2016 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та складається з двох житлових кімнат та кухні. Загальна площа квартири становить 45.9 кв.м., житлова 32.1кв.м., комора в підвалі 3.0 кв.м. вартість вказаної квартири станом на 15.01.2016 року становить 12989,7 грн., станом на 21.11.2016 року становить 165279,0 грн. (а.с.13)

15 січня 2006 року померла ОСОБА_4 про що в книзі реєстрації смертей 16 січня 2006 року, було зроблено відповідний актовий запис за №358 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.7)

В судовому засіданні встановлено, щожодний із спадкоємців ОСОБА_4 не звернувся до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину, відтак спадкова справа після смерті ОСОБА_4 нотаріусом не відкривалась. Однак єдиним спадкоємцем першої черги за законом та таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, був її син ОСОБА_3, який постійно проживав зі своєю матір'ю, що підтверджується довідкою № 6036 від 07.12.2016р. та актом фактичного проживання від 07.12.2016р. ЛКП «Старий Львів».

30 серпня 2016 року помер ОСОБА_3, про що зроблено відповідний актовий запис № 418 у в Галицькому районному у м. Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та видане свідоцтво про смерть серії І-СГ № 441941 (а.с.5)

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 02 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Другої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори 02.11.2016 р. було заведено спадкову справу за № 431/2016.

27.12.2016 року ОСОБА_2 було надано лист-відмову про неможливість оформлення спадщини на частину квартири АДРЕСА_3 Б. у м. Львові через відсутність відомостей щодо прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті його матері ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. ст. 386, 392 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до змісту ст. 1216, 1218 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ч. 1 ст. 1258 та ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він в установлений ст. 1270 строк не відмовився від спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа «отже звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до и. п. 1, 9 Листа пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі, свідоцтва про право на спадщину), вона може звернутися до суду за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК та п. 23 ППВСУ від 30 травня 2008 № 7. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово- експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст. 1221, 1222, 1226, 1261, 1268, 1297 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Городецька