Справа №442/6875/16-ц
Провадження №2/442/321/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрінком» про захист прав споживачів шляхом стягнення суми депозиту,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду до Публічного акціонерного товариства «Укрінком» про захист прав споживачів шляхом стягнення суми депозиту, мотивуючи позов тим, що 05 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Укрінбанк» ( в особі Дрогобицького відділення), було укладено договір розміщення банківського вкладу № 10-2391145. Сума вкладу згідно даних договорів становить 21202,00 доларів США. Термін розміщення коштів з 05.10.2015 року по безстроково. Проценти за користування вкладом виплачуються в кінці терміну. Відповідно до рішення до позачергових зборів ПАТ «Укрінбанк» від 13.07.2016 року, останні вирішили перейменувати ПАТ «Укрінбанк» на ПАТ «Укрінком», змінити юридичну адресу. В березні місяці 2016 року відповідачем було перераховано частину депозитного вкладу в сумі 200000,00грн. На неодноразові вимоги повернення коштів керівництво Дрогобицького центрального відділення сказали зачекати у зв'язку з тяжким становищем банку. Питання повернення вкладів регулюється зазначеним Договором та Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад) що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.1 та 2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач на день звернення позивача до суду, у повному обсязі не виконав своїх зобов'язань за Договорами банківських вкладів від 16.06.2015 року., чим порушив взяті на себе зобов'язання, згідно ст. 1060 ЦК України. В день закінчення строку дії депозитних договорів, він звернувся до банку із заявами про повернення банківських вкладів, відповідно по Заявах-Договорах про розміщення банківських вкладів, однак без пояснення причин в усній формі йому було відмовлено у поверненні депозитів, посилаючись, що на сьогодні в банку існують фінансові труднощі та повернути вклади по вказаних договорах на сьогодні неможливо. А тому він змушений звернутися до суду .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, однак від нього поступила заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

Представник відповідача - представник Публічного акціонерного товариства «Українська Інноваційна компанія» в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і, керуючись ст.224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру, що містять відомості про обставини, що мають значення для справи.

Судом встановлено, факт неповернення коштів по Заяві-Договір про розміщення банківського вкладу №10-2391145 від 05.10.2015року. підтверджено в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 3 цієї ж статті ЦК України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Пунктом 3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577 визначено, що за договором банківського строкового вкладу (депозиту) банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (депозиту).

Згідно п.3 ст.1060 ЦК України, за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Відтак, банк по зазначених Договорах вкладу (депозитних) повинен був повернути кошти (суми вкладів) та нараховані проценти в день закінчення строку договорів.

Крім того, судом взято до уваги те, що у разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч.2 ст.625 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13).

У відповідності до ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Ухилення банку від повернення суми вкладів є незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст.1066 ЦК України, банк використовує кошти клієнта (вкладника), гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися ними. Банк не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Стаття 1074 ЦК України не допускає обмежень прав клієнта (вкладника) щодо розпоряджання вкладами, що знаходяться на його рахунку. Такі обмеження права розпоряджання можливі лише за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Станом на день звернення до суду будь-які обмеження визначені ст.1074 ЦК України відсутні. Отже дії банку на ухилення від повернення мені депозитних вкладів по договорах є протиправними.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.З ст.533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Частиною 5 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93, одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії.

Таким чином позивачу - по Заяві-Договір про розміщення банківського вкладу №10-2391145 від 05.10.2015 року підлягає поверненню у валюті вказаній у договорі, тобто 13388,06 доларах США, що на день ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ еквівалентно відповідній сумі у гривні.

За приписами ст.37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов»язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, а тому слід стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська Інноваційна компанія» суму банківського вкладу.

Як вбачається із Офіційного курсу Національного банку станом на 18.05.2017р. становить 2641,7446 ( 100 доларів США), а відтак слід стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська Інноваційна компанія» на користь позивача - 353710,96 грн. відповідно до Національного курсу НБУ.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 533, 1058, 1060, 1061, 1066, 1074 ЦК України суд, -

в и р і ш и в

Позовні вимоги задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська Інноваційна компанія» (код ЄДРПОУ 0583988 ( 93404, Луганська область, м.Сєверодонецьк, вул.Сметаніна,буд.3-А ) на користь ОСОБА_1 ( паспорт серії НОМЕР_1, виданий Дрогобицького РВ УМВС України у Львівській області 28.05.1997р. ) суму банківського вкладу по Заяві-Договір про розміщення банківського вкладу №10-2391145 від 05.10.2015 року в розмірі 13388,06 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно сумі 353710 ( триста п»ятдесять три тисячі сімсот десять ) грн. 96 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська Інноваційна компанія» (код ЄДРПОУ 0583988 ( 93404, Луганська область, м.Сєверодонецьк, вул.Сметаніна,буд.3-А ) на користь держави судовий збір в розмірі 1378 ( одну тисячу триста сімдесять вісім ) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в судовому палату по цивільних справах апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуюча суддя : __________________________