АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 754/4508/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Клочко І.В.
Провадження № 22-ц/796/5551/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 07 березня 2017 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Вахрушевої РадиМиколаївни від 10 листопада 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні з примусового виконання виданого 25 вересня 2014 року Деснянським районним судом м.Києва виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» коштів в сумі 311 769,79 грн.,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Вахрушевої Р.М. від 10 листопада 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні з примусового виконання виданого 25 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» коштів в сумі 311 769,79 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову, якою скасувати постанову державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Вахрушевої Р.М. від 10 листопада 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Накладення арешту на все майно ОСОБА_2 суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та є порушенням його прав, оскільки вартість арештованого майна значно перевищує суму заборгованості за виконавчим документом.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 та його представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

В судове засідання представник стягувача ПАТ «УкрСиббанк» та державний виконавець ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Вахрушева Р.М не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 28 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 308682,96 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3086,83 грн. (а. с. 51-52).

На виконання зазначеного рішення 25 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист №2-3108/2014, який був пред'явлений ПАТ «УкрСиббанк» до виконання до ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві (а. с. 87, 88).

10 листопада 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Вахрушевою Р.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45351637 з примусового виконання виданого 25 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виконавчого листа №2-3108/2014.

10 листопада 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Вахрушевою Р.М. було винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження (а. с. 96).

28 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Вахрушевої Р.М. від 10 листопада 2014 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Посалвся на те, що виконання зобов'язань за укладеним між ним та ПАТ «УкрСиббанк» кредитним договором забезпечено іпотекою квартирою АДРЕСА_1 Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» він звернувся до ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві з заявою, в якій просив провести реалізацію предмету іпотеки та звернути виручені кошти на користь кредитора. Відповідно до звіту про оцінку майна від 23 січня 2017 року ринкова вартість квартири складає 1 855 532 грн., що значно перевищує розмір боргового зобов'язання. Накладення арешту на все рухоме майно боржника є неправомірним та суперечить ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частинами 2, 3 вказаної статті визначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Передбаченими частиною другою цієї статті постановами може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що накладаючи арешт на все майно боржника ОСОБА_2 згідно постанови від 10 листопада 2014 року державний виконавець діяв в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_2

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що вартість майна, на яке державним виконавцем накладено арешт, значно перевищує суму заборгованості за виконавчим документом. Закон України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення оскаржуваної постанови не передбачав проведення державним виконавцем оцінки майна при винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Оцінка майна боржника здійснюється під час звернення на нього стягнення.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції положень норм матеріального чи процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді