Провадження № 2/537/440/2017
Справа № 537/692/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.09.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 239 200 грн. 00 коп.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07 травня 2012 року він передав відповідачу, ОСОБА_2, в борг грошові кошти в розмірі 129 600 грн. 00 коп., про що останній склав розписку. Вказаною розпискою не встановлена дата повернення коштів, однак на неодноразові вимоги позивача відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобовязання з повернення коштів, у звязку із чим позивач і вимушений звернутись до суду.
В судове засідання позивач, ОСОБА_1, не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
Представник позивача, ОСОБА_1 ОСОБА_3, в судове засідання не зявився, однак надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За викладених обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд, ретельно вивчивши, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Згідно розписки від 07 травня 2012 року, відповідач, ОСОБА_2, отримав від ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі 129 600 грн. 00 коп. для придбання автомобіля. ОСОБА_2 зобовязався у разі неповернення коштів повернути грошові кошти в розмірі 239 200 грн. 00 коп.
Відповідно до змісту частини 2 статті 1047 Цивільного-кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Аналізуючи вказану норму чинного законодавства України, підтвердженням факту укладання договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на суму 129 600 грн. 00 коп. є розписка від 07 травня 2012 року, зі змісту якої вбачається, що останній дійсно отримав від позивача грошові кошти в зазначеному розмірі, які в разі неповернення зобовязався повернути у подвійному розмірі.
Згідно частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання умов договору позики.
Згідно матеріалів справи, відповідач, ОСОБА_2, своїх зобовязань за договором позики не виконав.
Положеннями частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
За приписом статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 Цивільного кодексу Украйни встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання ОСОБА_2 своїх зобовязань, що випливають із наданої ним розписки, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Оскільки, статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 2 392 грн. 00 коп. в дохід держави.
Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 79, 88, 174, 212, 213, 214, 215, 224, 226 Цивільно-процесуального кодексу України, статтями 526, 629, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою від 07 травня 2012 року в розмірі 239 200 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 2 392 грн. 00 коп. в дохід держави.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.
Суддя : Д.О. Зоріна