АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/539/17 Головуючий у 1 - й інстанції: Шевчук А.В.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді: - Ратнікової В.М.

суддів: - Борисової О.В.

- НевідомоїТ.О.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ», Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ», Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при невірній оцінці наявних у справі доказів і неповному з'ясуванні фактичних обставин справи, а висновки суду фактичним обставинами справи не відповідають. Зазначив, що, відмовляючи ОСОБА_5 в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції порушив його права та інтереси, як боржника у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 ОСОБА_9 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» Різунов Роман Станіславович проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заінтересована особа Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про день та час слухання справи судом повідомлялося у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність його представника.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Піреус Банк МКБ", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Піреус Банк МКБ", та Товариством з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки" було укладено кредитний договір №К/07-75/КД, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію на суму 198 000,00 доларів США, на строк з 04 вересня 2007 року по 31 серпня 2012 року.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №К/07-75/КД від 03 вересня 2007 року, 26 грудня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Піреус Банк МКБ" та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №П/2008-75/КД, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_5 зобов'язався відповідати за своєчасне та повне виконання боржником Товариством з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки" зобов'язань, які виникають з кредитного договору №К/07-75/КД від 03.09.2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки" та ОСОБА_5 своїх зобов'язань позичальника та поручителя, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили 27 жовтня 2012 року, було стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки" та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" заборгованість за кредитним договором в розмірі 384 009,86 доларів США, штрафні санкції в розмірі 30 000,00 грн., судовий збір в розмірі 1820,00 грн..

22 листопада 2012 року, на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2012 року, було видано виконавчі листи № 2-171/12 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки", ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" заборгованості за кредитним договором в розмірі 384 009,86 доларів США, штрафних санкцій в розмірі 30 000,00 грн., судового збору в розмірі 1820,00 грн..

Ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 910/21037/14 від 29 серпня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки" ліквідовано як юридичну особу у зв'язку з банкрутством. Вимоги кредитора Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" в розмірі 6 390 556,73 грн. визнано погашеними у зв'язку з недостатністю майнових активів боржника, у відповідності до положень ч.5 ст.45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого листа №2-171/12 від 22 листопада 2012 року таким, що не підлягає виконанню, боржник ОСОБА_5 посилався на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки" було ліквідовано, а тому, в силу статей 559, 609 ЦК України, кредитне зобов'язання та порука, якою воно забезпечене, є припиненими, що, в свою чергу, свідчить також про припинення зобов'язання ОСОБА_5 за виконавчим лисом №2-171/12 від 22 листопада 2012 року.

Відмовляючи ОСОБА_5 в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання ОСОБА_5 погасити заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "ПіреусБанк МКБ" в розмірі 384 009,86 доларів США та 31 820,00 грн. виникло на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, наразі не скасоване та підлягає виконанню, з огляду на що, відсутні підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню, виданого на підставі такого рішення виконавчого листа.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції повністю відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його не спростовують, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Положення ст.ст. 598, 599 ЦК України визначають, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 609 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

З матеріалів справи вбачається, що зобов'язання ОСОБА_5 відповідати перед Публічним акціонерним товариством "Піреус Банк МКБ" за належне виконання позичальником Товариством з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки" кредитного договору №К/07-75/КД виникло на підставі договору поруки №П/2008-75/КД.

Разом з тим, в ст. 11 ЦК Українизакріплено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Обов'язковість виконання рішення суду, яке набрало законної сили, закріплено в ст. 129-1 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Стаття 368 ЦПК України передбачає, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Виконавчий лист №2-171/12 від 22 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" заборгованості за кредитним договором №К/07-75/КД в розмірі 384 009,86 доларів США, 30000,00 грн. та судових витрат в розмірі 1 820,00 грн., який виконується Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в рамках виконавчого провадження № 49976563, було видано на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2012 року.

Таким чином, зобов'язання ОСОБА_5 щодо сплати цих коштів варто вважати таким, що виникло та існує на підставі рішення суду, що набрало законної сили, не скасоване, є чинним та було ухвалене до ліквідації боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки", яка мала місце в серпні 2016 року.

Як зазначив Верховний Суд України в правовій позиції від 25 листопада 2015 року у справі № 6-172цс15, яка, згідно положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не можуть застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки. Правовий аналіз норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що обов'язок ОСОБА_5, як поручителя, погасити заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Піреус Банк МКБ" виник з рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2012 року, а не лише з договору поруки №П/2008-75/КД, так як виконавчий лист №2-171/12 було видано саме на виконання рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обов'язок боржника сплатити на користь кредитора визначену в рішенні суму коштів не припинився у зв'язку з ліквідацією другого боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки", так як кредитор Публічне акціонерне товариство "Піреус Банк МКБ" реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення цієї юридичної особи.

За правилом ст. 369 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Частина 4 даної статті визначає, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Так як боржником ОСОБА_5 не було доведено дійсного існування обставин, які б свідчили про припинення його обов'язку за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2012 року, виходячи з положень ст. 369 ЦПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа №2-171/12 від 22 листопада 2012 року таким, що не підлягає виконанню, та обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_5.

Доводи апеляційної скарги про те, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, колегія суддів відхиляє, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року вбачається, що суд першої інстанції, з'ясовуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання виконавчого листа №2-171/12 таким, що не підлягає виконанню, надав належну оцінку доказам, які мають істотне значення для справи, та правильно застосував положення матеріального та процесуального законодавства.

Посилання апеляційної скарги на те, що обов'язок ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки" погасити заборгованість є солідарним, а тому при визнанні погашеним цього боргу в ході ліквідації Товариства зобов'язання припинилося у відповідності до положень ч. 4 ст. 543 ЦК України, колегія суддів відхиляє, оскільки вини не ґрунтуються на нормах законодавства, з огляду на наступне.

За змістом ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що кредитор Публічне акціонерне товариство "Піреус Банк МКБ" не задовольнив свої вимоги за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки", у зв'язку з недостатністю майна, а тому, враховуючи, що зобов'язання ОСОБА_5 погасити борг перед банком не припинилося, виходячи з закріпленого в ст. 543 ЦК України принципу про те, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі, безпідставними є доводи апеляційної скарги про припинення солідарного зобов'язання у зв'язку з визнанням погашеними вимог, пред'явлених до позичальника.

Доводи апеляційної скарги про те, що, відхиляючи заяву ОСОБА_5, суд першої інстанції фактично порушив принцип рівності прав і обов'язків кредитора і боржника, оскільки, у випадку виконання зобов'язання перед банком в повному обсязі, ОСОБА_5 позбавлений можливості звернутися до позичальника за кредитним договором Товариства з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки" з регресною вимогою, у відповідності до ст. 544 ЦК України, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на наступне.

Так, стаття 627 ЦК України закріпила, що, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

ОСОБА_5, діючи вільно та на власний розсуд, підписав договір поруки від 26 грудня 2008 року без будь-яких зауважень та застережень, прийнявши на себе зобов'язання відповідати перед Публічним акціонерним товариством "Піреус Банк МКБ" за своєчасне та повне виконання боржником Товариством з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки" зобов'язань, які виникають з кредитного договору №К/07-75/КД від 03.09.2007 року.

В пункті 6.1 договору поруки зазначено, що у всьому, що не передбачено цим договором, сторони керуються чинним законодавством України.

Таким чином, підписуючи договір поруки від 26 грудня 2008 року, ОСОБА_5 добровільно прийняв на себе певні ризики, пов'язані з виконанням його умов, зокрема і ті, що зумовлені можливістю ліквідації боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Три 999 дев'ятки" та застосування до правовідносин положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: