У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 18 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 18 січня 2007 року банком надано ОСОБА_3 кредит в сумі 3 210 грн строком на 12 місяців з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,42 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 96 грн 3 коп. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені у заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам, строки.

Оскільки ОСОБА_3 порушено умови даного договору, не повернуто кредит у передбачені строки, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 21 089 грн 70 коп.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 18 квітня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що банком пропущений строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої та апеляційної інстанцій є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що 18 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику строковий кредит в сумі 3 210 грн на строк 12 місяців з 18 січня 2007 року по 17 січня 2008 року з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,42 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 96 грн 3 коп. в обмін на зобов'язання позичальника з поверненням кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), (Стандарт) строки.

Згідно з умовами договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «18» по «23» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 371 грн 26 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди, відповідно до заяви та умов.

Згідно із п. 4.2 умов при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 10,83 % в місяць, розрахованих від суми залишку негашеної заборгованості за кредитом.

Судами також правильно установлено, що відповідач порушила умови кредитного договору, у зв'язку з чим розмір простроченої заборгованості за тілом кредиту за період з 10 грудня 2009 року по 10 грудня 2014 року (1 825 днів) становить 3 210 грн, а сума заборгованості по відсоткам складає 21 089 грн 70 коп.

26 лютого 2009 року відповідачем у рахунок погашення кредитної заборгованості сплачено 298 грн 87 коп.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

У матеріалах справи міститься заява представника відповідача про застосування строків позовної давності, що спростовує доводи представника позивача про відсутність відповідної заяви.

Таким чином, правильним є висновок судів про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик