Справа № 195/1615/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

11.04.2017 року смт. Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Горват Н.Є., за участю представника позивача, відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки за прострочення сплати аліментів, суми індексації аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, третя особи - Томаківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки за прострочення сплати аліментів, суми індексації аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, мотивуючи наступним.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2014 року у справі № 182/6164/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 550 грн. на місяць до повноліття дочки.

З березня 2014 року вказаний виконавчий лист № 182/6164/13-ц, виданий на підставі вищевказаного рішення суду Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 24 лютого 2014 року, знаходиться на виконанні у Томаківському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Позивач зазначає, що відповідач виплачує аліменти на утримання дитини частково та всупереч вимог рішення суду з порушенням термінів сплати аліментів, та ухиляється від добровільної сплати аліментів.

Заборгованість зі сплати аліментів відповідача боржника згідно вказаного виконавчого листа, за період з 08.07.2013 р. по 30.11.2016 р. та станом на 01.12.2016 р. складає 8845,55 грн., що сукупно перевищує суму аліментних платежів за шість місяців.

Позивач також зазначає, що за її розрахунками, за період з 08.07.2013 р. по 30.11.2016 року включно та станом на 01.12.2016 р. сума неустойки складає 1 274 161 грн. 23 коп. (розрахунок проведено за формулою: сума заборгованості по сплаті аліментів : 100% = (сума пені за кожний день прострочення) х (кількість днів прострочення) = неустойка за прострочення сплати аліментів.

Індексації підлягали аліменти в межах прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Крім того, позивач зазначає, що за її розрахунками, за період з 01.08.2013 р. по 30.11.2016 р. включно сума індексації складає 9968,61 грн.

Сума додаткових її витрат на лікування дитини та її розвиток здібностей загалом склала 30318 грн. (23070 грн. витрати за лікування у лікаря стоматолога-ортодонта, 7248,00 грн. витрати за курси іноземних мов). Тобто половина від цих витрат склала 15159 грн., тому позивач вважає, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 185 СК України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач проти даного позову заперечує частково, повністю визнає та згоден з сумою заборгованості по аліментам, яка станом на 01.12.2016 року становить 8845,55 грн., згоден з сумою індексації аліментів, пояснивши суду, що він не здійснює регулярні щомісячні платежі, оскільки офіційно ніде не працює, а займається підсобним господарством, а тому має змогу виплачувати аліменти декілька разів на рік, але за значний проміжок часу. Також відповідач згоден з сумою додаткових витрат на дитину, у звязку з її навчанням та лікуванням. Відповідач заперечує проти суми неустойки нарахованої позивачкою, вважаючи її значно завищеною. Також відповідач пояснив суду, що він має іншу сім'ю, дружину та малолітню дитину, яка народилася 26.01.2017 року. Дружина тривалий час знаходилася у лікарні, потребувала лікування, на що відповідачем було витрачено значні кошти, та надав суду копії свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини, але крім цього ніяких підтверджуючих документів про його витрати суду не надав.

Третя особа в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про розгляд даної справи, заперечень проти позову не надала.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши представника позивача та відповідача, суд вважає за необхідне даний позов задовольнити частково.

Виходячи з матеріалів справи судом встановлено наступне: рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2014 року з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 550 гривень на місяць до повноліття дитини ( а.с.14).

Відповідно до вказаного рішення, 24.02.2014 року, Нікопольським міськрайонним судом видано виконавчий лист №182/6164/13-ц (а.с.15). Виконавчий лист знаходиться на виконанні у Томаківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за місцем проживання відповідача.

Станом на 01.12.2016 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість зі сплати аліментів у сумі 8295,55 грн. (а.с.18).

Обгрунтовуючи вимоги щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини у звязку з розвитком її здібностей та лікуванням, позивачка надала суду копію виписки з амбулаторної карти дитини (а.с.21), копії товарних чеків (а.с. 22), та довідку про сплату за відвідування дитиною мовних курсів ( а.с.23).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Суд вважає за необхідне відмовити у частині позову, що стосується стягнення заборгованості по аліментам у сумі 8845,55 грн., так як дана сума вже є предметом виконавчого провадження, яке знаходиться на виконанні, повністю визнається відповідачем по справі і не оспорюється ним.

Що стосується розміру неустойки, яку позивачка просить стягнути з відповідача суд виходить з наступного .

Відповідно до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 р. ( справа № 6-81цс13), від 01 жовтня 2014р. (справа № 6-149цс14) зазначено, що оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісячно, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а на суму чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення за кожним місячним платежем окремо до повного погашення заборгованості.

Проте, у справі від 03 лютого 2016 р. Верховний Суд України відступив від цієї правової позиції щодо застосування ч. 1 ст. 196 СК України, зазначивши, що розрахунок пені за цією нормою має відбуватись в наступний спосіб: пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів, але при цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за один місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Таким чином, з урахуванням вказаної правової позиції судом здійснюється розрахунок пені за період липень 2013 рік - листопад 2016 рік, на підставі розрахунку заборгованості по аліментам, здійсненого державними виконавцями Штим О.М. ( а.с. 17), та ОСОБА_4 (а.с. 17- зворот -18), оскільки саме ця заборгованість встановлена як правильна. У цей період відповідач сплачував аліменти нерегулярно, тому нараховані несплачені суми аліментів у цей період перетворились на заборгованість.

Наводиться розрахунок пені за 2013-2016 рік:

- 2013 р. липень: аліменти 445,55грн., пеня 1 % - 4,45грн. х 31 = 137,95грн.;

- серпень,жовтень,грудень : аліменти 550 грн., пеня 1 % - 5.50 грн. х 31 = по 170,5 грн.;

- вересень,листопад : аліменти 550 грн., пеня 1 % - 5,50 грн. х 30 = по 165 грн. Всього за 2013 рік - 979,45 грн.

Відповідно за 2014 рік - січень, лютий, березень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень всього 1501,5 грн.

2015 рік січень, лютий,березень,квітень,травень,червень,липень,жовтень,листопад, грудень - всього 1677,5 грн.

2016 рік січень,лютий,березень,квітень,травень,червень,липень,серпень,вересень, жовтень, листопад - всього 1842,5грн.

По заборгованості з аліментів за 2013 - по листопад 2016 рік загальна сума пені складає: 979,45+1501,5+1677,5+1842,5 = 5989,95 грн.

Що стосується позову в частині стягнення суми індексації аліментів визначених в твердій грошовій сумі суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону.

Оскільки у період до 12.06.2016 року спеціального закону про індексацію аліментів на час спірних правовідносин прийнято не було, а в Україні діє Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягав індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України, у порядку, передбаченому ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення".

Застосування аналогії закону в цьому випадку узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України по справі № 6-113 /цс 13 від 06 листопада 2013 року, відповідно до якого розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 року №1368-VIII, чинний з 12.06.2016 р. індексацію грошових доходів населення проводиться тільки у разі, якщо розмір індексу споживчих цін перевищив поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103%.

Згідно наданого позивачкою розрахунку індексації розміру аліментів, правильність якого перевірено судом, виходячи з розрахунку заборгованості за аліментами, беручи до уваги розмір щомісячного платежу, який підлягав до сплати відповідачем, з урахуванням фактично сплачених сум, судом установлено, що сума індексації аліментів за період з липня 2013 року по листопад 2016 рік включно склала 9968, 61 грн.

Таким чином, враховуючи те, що розмір аліментів підлягає індексації, згідно ст. 184 СК України та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", відповідна індексація проводиться автоматично на стадії виконання рішення суду про стягнення аліментів, але не була проведена державним виконавцем, а тому позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача індексації аліментів за період з липня 2013 року по листопад 2016 року склала 9968, 61 грн., яка пілягає задоволенню.

Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Зазначена норма відносить до особливих обставин, такі обставини, як розвиток здібностей дитини, її хворобу тощо.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз'яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі.

Окрім цього, відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Також відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З матеріалів справи встановлено, що загальна сума понесених позивачем додаткових витрат на дитину, які були пов'язані із стоматологічним лікуванням останньої, та з відвідуванням дитиною мовних курсів, заявлена як така, що становить 30318 грн.

З цих коштів позивачка просить суд стягнути з відповідача половину суми що становить 15159,00 грн.

Суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь позивача судові судовий збір в розмірі 551,20 грн., а не 1102,40 грн. як сплачено позивачем, так як позов задоволено частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214-215 ЦПК України, ст. 19, 180-187,196 Сімейного Кодексу України, ч.1, ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: 53500, смт.Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, пров.Крутий, буд. 3, не працюючого, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_4, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 5989,95 грн., суму індексації аліментів у розмірі 9968, 61 грн., додаткові витрати на лікування та розвиток здібностей дитини в сумі 15159,00 грн., а всього 31117,56 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Суддя:/підпис/ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

Суддя Л.А.Кондус