Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3. К.Ю. про визнання договору позики недійсним -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21 вересня 2013 року, укладеним між позивачем та відповідачем, а саме, грошовий еквівалент у гривні 31 429, 00 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на дату ухвалення судового рішення, грошовий еквівалент у гривні 50% штрафу від суми позики в розмірі 21 500, 00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату ухвалення рішення та грошовий еквівалент у гривні 3% річних від простроченої суми в розмірі 836, 95 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату ухвалення рішення, а судові витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 мотивувала тим, що 21 вересня 2013 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики на суму 351 310, 00 гривень, що було на момент укладення договору еквівалентом 43 000, 00 доларів США. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 3102.

Відповідно до п. 1 договору позики відповідач зобовязалася сплачувати позивачу еквівалент у гривні 1200, 00 доларів США щомісяця. Всього відповідач з 21.09.2013 р. по 21.07.2014 р. сплатила позивачу за вказаним договором еквівалент у сумі 11 571, 17 доларів США у гривні. З серпня 2014 року відповідач не виконує умови договору позики, вимоги позивача про сплату боргу є безрезультатними.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні із підстав, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні позивач пояснила, що 21 вересня 2013 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики на суму 351 310,00 гривень, що було на момент укладення договору еквівалентом 43 000, 00 доларів США. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 3102.

Відповідно до п. 1 договору позики відповідач зобовязалася сплачувати позивачу еквівалент у гривні 1200, 00 доларів США щомісяця. Всього відповідач з 21.09.2013 р. по 21.07.2014 р. сплатила позивачу за вказаним договором еквівалент у сумі 11 571, 17 доларів США у гривні за відповідним курсом на день платежу. З серпня 2014 року відповідач не виконує умови договору позики, гроші не повертає. Позивач неодноразово зверталася до відповідача із вимогою про сплату грошей за договором позики, в тому числі, шляхом надіслання письмової вимоги про повернення боргу. Проте, відповідач залишила такі вимоги позивача без задоволення.

За період з 21.10.2013 р. по 10.07. 2015 р., згідно умов договору позики, відповідач повинна була сплатити позивачу 26 400, 00 доларів США (щомісячно по 1200,00 доларів США протягом 22 місяців). На день подачі позову борг відповідача за договором складав 31 428, 82 доларів США. Крім того, відповідач за порушення грошового зобовязання повинна сплатити штраф в розмірі 50% від суми позики, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала повністю, предявила по даній справі зустрічний позов до ОСОБА_1, в якому просить суд визнати недійсним вищезазначений договір позики від 21 вересня 2013 року.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що 21 вересня 2013 року між нею та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняла від ОСОБА_1 в борг 351 310, 00 грн., які є еквівалентом 43 000, 00 доларів США. Предметом вказаного договору позики є іноземна валюта, а саме долар США. ОСОБА_2 у зустрічному позові посилається на ст. 192 Цивільного кодексу України, відповідно до якої законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Позивач за зустрічним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги, заявлені у зустрічному позові підтримали у повному обсязі, просять зустрічний позов задовольнити.

Як пояснила відповідач, 21 вересня 2013 року вона отримала від позивача грошові кошти в сумі 351 310, 00 гривень, які вона повертала позивачу частинами, починаючи з вересня 2013 року до серпня 2014 року. Всього за вказаний період відповідач повернула позивачу 112 000,00 гривень. Враховуючи, що позивач є її двоюрідною сестрою, відповідач не вимагала від неї розписок про повернення кожної частини грошових коштів.

Після того, як гривня почала знецінюватись, позивач зажадала від відповідача повернення грошей не в гривнях, а в доларах США в сумі не менше ніж 1200,00 доларів США щомісячно.

Відповідач неодноразово намагалася у двосторонньому порядку узгодити з позивачем новий порядок та строки повернення боргу, але позивач на такі пропозиції не погодилася.

В травні 2015 року відповідач отримала від позивача заяву із вимогою сплатити суму заборгованості за договором позики. Вважає позовні вимоги щодо стягнення з неї штрафу в розмірі 50% від суми позики та 3% річних від простроченої суми, а також стягнення з неї понесених позивачем судових витрат необґрунтованими.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним слід відмовити повністю з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ході судового розгляду судом досліджено договір позики від 21 вересня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником, розрахунок заборгованості за договором позики, опис вкладення у цінний лист про відправлення ОСОБА_2 заяви про стягнення заборгованості та розрахунку заборгованості та повідомлення про вручення вказаного поштового відправлення, а також інформація з офіційного веб-сайту Національного банку України про курс гривні щодо іноземних валют станом на 23.11.2016 р.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 1 договору позики від 21 вересня 2013 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 як позикодавцем та відповідачем ОСОБА_2 як позичальником, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (бланк серія ВТ № 986585, зареєстровано в реєстрі за № 3102) позивач передала у власність відповідача, а відповідач прийняла грошові кошти у сумі 351 310, 00 грн., які є еквівалентом 43 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день укладення цього договору, строком до 21 вересня 2016 року.

Згідно із умовами вказаного договору (п. 1), розрахунок повинен проводитись за наступною схемою щомісячно позичальник сплачує позикодавцю суму за цим договором, еквіваленту 1200, 00 доларів США за офіційним курсом МВР у гривні на день сплати.

Відповідно до п. 2 договору позики грошова сума, вказана в п. 1 договору (сума позики) передана позикодавцем та одержана позичальником до підписання цього договору, про що свідчать підписи сторін на цьому договорі.

Згідно із п. 3 договору позики повна сума позики, що підлягає поверненню позичальником позикодавцю на день остаточного розрахунку має відповідати сумі 351 000, 00 гривень, які є еквівалентом 43 000, 00 доларів США за офіційним курсом НБУ.

Як передбачено п. 6 договору позики, в разі неповернення позичальником боргу в сумі і в строки, передбачені цим договором, він зобовязаний сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та штраф у розмірі 50 % від суми позики, а також три проценти річних від простроченої суми у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Всього відповідач з 21.09.2013 р. по 21.07.2014 р. сплатила позивачу за вказаним договором еквівалент у сумі 11 571, 17 доларів США у гривні. З серпня 2014 року відповідач не виконує умови договору позики.

За період з 21.10.2013 р. по 10.07. 2015 р., згідно умов договору позики, відповідач повинна була сплатити позивачу 26 400, 00 доларів США (щомісячно по 1200,00 доларів США протягом 22 місяців). На день подачі позову борг відповідача за договором складав 31 428, 83 доларів США. Крім того, відповідач за порушення грошового зобовязання повинна сплатити штраф в розмірі 50% від суми позики, що становить грошовий еквівалент у гривні 21 500, 00 доларів за офіційним курсом, а також 3% річних від простроченої суми, що становить грошовий еквівалент у гривні 836, 95 доларів США за офіційним курсом.

Спірні правовідносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства.

Предметом спору за первісним позовом є стягнення заборгованості за договором позики.

Предметом спору за зустрічним позовом є визнання договору позики недійсним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як зазначено у ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Як передбачено частиною 2 вказаної статті, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як зазначено у ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність зобовязання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 щодо сплати останній заборгованості за договором позики, а також штрафу в розмірі 50% від суми позики та 3 процентів річних від простроченої суми підтверджується дослідженим в судовому засіданні договором позики від 21 вересня 2013 року, а також поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Невиконання відповідачем ОСОБА_2 належним чином умов договору позики від 21.09.2013 р. порушило право позивача ОСОБА_1 на повернення їй суми грошових коштів, переданих відповідачу відповідно до умов договору.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики, з яким суд погоджується. Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь з ОСОБА_2 гривневого еквіваленту за офіційним курсом 31 428, 83 доларів США неповернутої за договором позики суми, а також 50% від суми позики в розмірі 21 500, 00 доларів США за офіційним курсом та 3% річних в розмірі 836, 95 доларів США за офіційним курсом на день ухвалення рішення підлягають задоволенню.

Відповідно до інформації з офіційного веб-сайту НБУ офіційний курс гривні до долара США станом на 23 листопада 2016 року (тобто, на день ухвалення рішення) становить 2565, 89 грн. за 100 доларів США.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути грошовий еквівалент у гривні неповернутих за договором позики від 21 вересня 2013 року грошових коштів в розмірі 31 428, 83 доларів США, що на день ухвалення рішення за офіційним курсом становить 806 429,21 гривень, грошовий еквівалент у гривні пятдесяти процентів від суми позики в розмірі 21 500, 00 доларів США, що на день ухвалення рішення за офіційним курсом становить 551 666,35 гривень та грошовий еквівалент у гривні трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 836, 95 доларів США, що на день ухвалення рішення за офіційним курсом становить 21 475,22 грн., а всього стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 379570,78 грн.

При цьому, оскільки позивачем допущено заокруглення суми заборгованості 31 428, 83 доларів США до долару США, стягнення точної суми заборгованості суд не вважає частковим задоволенням позову.

Оскільки позивачем при подачі позову до суду судовий збір було сплачено не у повному обсязі у звязку з незадовільним майновим станом, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі, різницю між сплаченим судовим збором та належним до сплати, виходячи з ціни позову, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним суд зазначає наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для предявлення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним є, на думку позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 те, що предметом цього договору є іноземна валюта долар США, а не гривня, що є порушенням порядку використання іноземної валюти в Україні.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем ОСОБА_2 всупереч зазначеному не доведено, що при укладенні договору позики від 21.09.2013 р. між нею та ОСОБА_1 були порушені вимоги закону та не доведено наявності підстав для визнання цього договору недійсним.

Із зустрічного позову не вбачається порушення, невизнання або оспорення будь-ким прав, свобод чи законних інтересів ОСОБА_2 Відтак, суд приходить до висновку, що вказаний договір є дійсним, та, відповідно, породжує правові наслідки, тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір, понесений відповідачем при предявлені позову до суду не відшкодовувати.

Виходячи із вищезазначеного, керуючись ст.ст.3, 10,11, 57-60, 88, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошовий еквівалент у гривні неповернутих за договором позики від 21 вересня 2013 року грошових коштів в розмірі 31428,83 доларів США, що на день ухвалення рішення за офіційним курсом становить 806429,21 гривень, грошовий еквівалент у гривні пятдесяти процентів від суми позики в розмірі 21 500, 00 доларів США, що на день ухвалення рішення за офіційним курсом становить 551666,35 гривень та грошовий еквівалент у гривні трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 836, 95 доларів США, що на день ухвалення рішення за офіційним курсом становить 21475,22 гривень., а всього 1 379 570,78 гривень (один мільйон триста сімдесят девять тисяч пятсот сімдесят гривень сімдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на відшкодування сплаченого при подачі позову до суду судового збору 243,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь держави судовий збір в розмірі 3 410 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним - відмовити.

Понесений ОСОБА_2 при поданні зустрічного позову судовий збір не відшкодовувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова