Справа № 175/1186/17
Провадження № 2/175/479/17
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2017 року сел. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Одночасно із предявленням позову позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок №13 по вул. Севастопольській смт. Ювілейне (Слобожанське) Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1500 м2, кадастровий номер :02:001:0270 що розташована за адресою вул. Севастопольська 13 смт. Ювілейне (Слобожанське) Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку №13 по вул. Севастопольській смт. Ювілейне (Слобожанське) Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею і 500 м2, кадастровий номер :02:001:0270 що розташована за адресою вул. Севастопольська 13 смт. Ювілейне (Слобожанське) Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що нею у Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області подано позов до ОСОБА_3 (Відповідач) про поділ спільного майна подружжя. Спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбаним у час шлюбу та за спільні кошти подружжя, є нерухоме майно - домоволодіння, яке розташований у селищі Ювілейне (Слобожанське) вул. Севастопільська 13, що включає в себе житловий будинок загальною площею 353,3 м2, житловою площею 167,1м2 та земельну ділянку площею 1500 м2 кадастровий номер :02:001:0270. Придбано вказане майно було згідно договору купівлі-продажу, ВРК № 706605, 12.05.2011р, посвідчено- Сьомою Дніпропетровська державна нотаріальна контора, р.№ 2-1873., тобто в період шлюбу та спільного ведення господарства.

Вважає, що оскільки вищеозначене домогосподарство, що є спільною сумісною власністю із Відповідачем, без її згоди може бути відчужено на користь будь якій іншій особі, то існує досить висока ймовірність того факту, що Відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірного житлового будинку на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки за свідченням їхньої старшої доньки Франчески, Відповідч активно рекламує домогосподарство з метою його продажу, внаслідок чого неодноразово приходили потенційні покупці та проводили огляд домогосподарства.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку про необхідність заяву задовольнити частково з наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно.

Згідно ч. 3. ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити виконання рішення суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При визначенні виду забезпечення позову, суд керується співмірністю виду забезпечення позову до заявлених позовних вимог, а також враховуючи, що в позові позивач просить виділити у власність 1/2 частину домоволодіння та ? частину земельної ділянки, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову, шляхом заборони будь-яким особам здійснювати будь-які дії по відношенню до зазначеного у заяві майна, у задоволенні іншої частини вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти заборону на:

- житловий будинок №13 по вул. Севастопольській смт. Ювілейне (Слобожанське) Дніпропетровського району Дніпропетровської області;

- земельну ділянку площею і 500 м2, кадастровий номер :02:001:0270 що розташована за адресою вул. Севастопольська 13 смт. Ювілейне (Слобожанське) Дніпропетровського району Дніпропетровської області,

заборонивши будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження зазначеного нерухомого майна, у будь-який спосіб, а також на реєстрацію виникнення, переходу, припинення речових прав на зазначене нерухоме майно.

Копію ухвали направити для відома ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, для виконання Відділу ДВС Дніпропетровського РУЮ Дніпропетровської області (вул. Теплична, №2, сел. Слобожанське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області) та до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області.

Копію ухвали направити негайно після її виконання ОСОБА_2.

Ухвала виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред"явлення ухвали до виконання - три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу на ухвалу суду. У разів якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя Л.М. Новік