Номер провадження: 22-ц/785/683/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.

у відкритому судовому засіданні розглянула апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Одеса від 04 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 доПублічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 вересня 2013 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК) та ним був укладений договір депозиту в іноземній валюті строком на 366 днів з виплатою 8 % річних з періодом нарахування процентів по вкладу один місяць.

Позивач вніс на рахунок 15000 доларів США, а 11 січня 2014 року переказав ще 5000 доларів з картки на поповнення депозиту.

10 грудня 2014 року позивач звернувся до банку з письмовою вимогою припинити дію договору депозиту та повернути йому суму депозиту та проценти за ним, його вимоги банк не задовольнив.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на свою користь 22 437,70 доларів США, з яких: 20 000 доларів США - сума вкладу, 1 508,40 доларів США - проценти за користування вкладом, 929,30 доларів США - 8 % річних від простроченої суми вкладу після закінчення строку дії договору, 461,92 доларів США - 3 % річних відповідно до положень ст. 625 ЦК України.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 на виконання договору від 03 вересня 2013 року 22 899, 62 доларів США, з яких: 20 000 доларів США - сума вкладу, 2 437,7 доларів США - проценти, 461,92 доларів США - 3 % річних. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016року касаційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволена частково, рішення суду першої інстанції від 04 вересня 2015року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015року скасовані, справу направили на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи судом апеляційної інстанції представник банку апеляційну скаргу підтримав.

Позивач, його представник надали свої заперечення, вважають рішення законним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, доводи скарги, заперечення на неї, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Повернувши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 01 червня 2016року звернув увагу, що з копії квитанції на суму 15000доларів США (а.с.9) остання не містить відбиток печатки (штампа) банку, який прийняв від позивача ОСОБА_1 грошові кошти, а тому не може бути підтвердженням внесення зазначених коштів на рахунок банку. Суд не перевірив документи про внесення готівки, квитанції про поповнення рахунку. В матеріалах справи відсутні докази, що вкладник звертався до банку в день закінчення строку дії вкладу з вимогою про повернення вкладу. Також звернута увага, що судом першої інстанції невірно обраховано проценти за користування вкладом та 3% річних за прострочення виконання зобов' язання.

Відповідно до вимог ст.338ч 4 ЦПК України висновки та мотиви з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. При повторному розгляді апеляційної скарги банку суд перевіряв законність рішення з урахуванням висновків та мотивів ухвали Вищого суду.

Судами встановлено, що 03 вересня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір депозиту в іноземній валюті строком на 366 днів із виплатою 8 % річних з періодом нарахування процентів по вкладу один місяць. Договір депозиту був укладений на строк до 03 листопада 2014 року. За цим договором вкладник вніс на рахунок грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США.

В матеріалах справи є копія договору (вклад «Стандарт» на 12 місяців) від 03 вересня 2013року, який був укладений між ОСОБА_1 та банком (а.с.7-8,т1). Вказане підтверджується також оригіналом квитанції про внесення 15000доларів США на депозитний рахунок позивача, який приєднаний до справи (а.с.133,т1).

В ході розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача, при вирішенні питання про залучення оригіналу квитанції до матеріалів справи, оглядала оригінал квитанції та оригінал договору від 03 вересня 2013року, заперечень не надавала.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Представник відповідача стверджувала, щодо невідповідності електронного цифрового підпису та підпису працівника банку вимогам чинного законодавства. Вказане спростовується наступним.

В запереченнях позивач посилався на те, що з 2012 року по 2016 рік всі квитанції ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із різних банківських філій та відділень мають такі саме реквізити та ЕЦП як і квитанція №2 від 03.09.2013року, яку надав позивач, про поповнення депозитного рахунку на 15000 доларів США і також не містять печатки чи штампу банку, а підписи касирів є власноручними. В обґрунтування своєї позиції сторона позивача приєднала до своїх заперечень на апеляційну скаргу банку копії квитанцій та оригінали з різних відділень ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які також не містять штампу та печатки банку, є лише підпис касира (а.с.60-63, 87 т.2).

Існування договору банківського вкладу, квитанції про внесення 15000доларів США на депозитний рахунок позивача дає підставу для висновку, що договір банківського вкладу був укладений, грошові кошти прийняті банком на депозит.

11 січня 2014 року ОСОБА_1 переказав грошові кошти у розмірі 5 000 доларів з картки на поповнення депозиту.

Відповідно до п. 1 Договору передбачена можливість поповнювати свій вклад. Діючи в рамках Договору, 11 січня 2014року позивач переказав грошові кошти з картки НОМЕР_1 на поповнення депозиту в розмірі 5000доларів США.

Даний факт підтверджується електронною випискою банку по картці власника НОМЕР_1.

В листопаді 2014року під час звернення позивача до Одеського відділення банку операціоніст банку надавала інформацію про загальну суму вкладу 20000доларів США та пропонувала провести реструктуризацію боргу. Інформація щодо пропозиції банку здійснити реструктуризацію депозитного вкладу ОСОБА_1 міститься в листі банка від 19.12.2014року (а.с.13-14,т1).

В матеріалах справи є інформація щодо діалогу ОСОБА_1 з працівниками банку, чим підтверджується наявність в банку депозитного вкладу позивача.

Таким чином, на депозитний рахунок позивача було зараховано 20000доларів США.

Договір банківського вкладу був укладений на строк з 03 листопада 2013року по 03 листопада 2014року

Відповідно до п.4 та п. 5 Договору, його дія припиняється з виплатою всієї суми вкладу разом з процентами. У разі, якщо позивач вимагає повернути частину вкладу, обов'язку сторін по вкладу припиняються, і вклад повертається.

Відповідно до п.2 Договору нарахування процентів на суму вкладу починається з першого робочого дня після надходження грошей до банку та проводиться за кожний календарний день. За день, коли вклад повертається, проценти не нараховуються.

10 грудня 2014 року позивач звернувся до банку з письмовою вимогою припинити дію договору депозиту та повернути йому суму депозиту та проценти за ним (а.с.10,т1), аналогічні заяви направлялися на адресу банку позивачем неодноразово. Звертається увага на доводи, за якими банк відмовляється повернути депозит позивачу. Аналізуючи лист банку від 19.12.2014року банк не спростовував факт наявності депозитного вкладу позивача, пропонував здійснити реструктуризацію вкладу. Причини неповернення депозитного вкладу пояснювалися тим, що рахунки були відкриті у кримському відділенні, на теперішній час територія окупована, що призвело до порушення банківської системі у цьому регіоні.

Лише в подальшому, протягом розгляду справи, яка перебуває в провадженні судів з січня 2015року, представником банку була висловлена позиція, що документи, які подав позивач для підтвердження відкриття депозитного рахунку, нарахування на цей рахунок грошової суми 20000доларів США не підтверджується належними доказами.

В обґрунтування своєї позиції щодо особливих умов, які виникли з відділеннями банка на тимчасово окупованій території АР Крим представник відповідача посилався на Закон України від 27.04.2014року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким територія Автономної Республіки Крим і міста Севастополя визначена тимчасово окупованою територією . За ч. 2 ст. 4 цього Закону правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

З вказаним доводом колегія не погоджується.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, постійно проживає та зареєстрований на території України в м. Одеса. В силу трудових відносин, є моряком, який виконує роботу за межами України, перебуваючи у різних портах скористався послугами відділення банку, яке знаходилося на території АР Крим.

Представник відповідача посилався на необґрунтованість нарахування відсотків за користування депозитними коштами. Вказані доводи перевірені судом.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

При цьому згідно із ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п.2 Договору нарахування процентів на суму вкладу починається з першого робочого дня після надходження грошей до банку та проводиться за кожний календарний день.

Порядок виплати процентів по вкладу врегульовано п. п. 3,4,5 Договору. По закінченню кожного повного місяця , що минув з моменту укладання договору , в перший робочій день , нараховані проценти по вкладу зараховуються на особистий рахунок , на який зараховано вклад( депозит). Таким чином, щомісяця вклад поповнюється на проценти по вкладу, зрощується сума вкладу щомісяця, а тому і відсотки по вкладу щомісяця нараховувалися на загальну суму, з урахуванням попередньо нарахованих відсотків.

Враховуючи мотиви і висновки ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді справи у суді апеляційної інстанції представнику відповідача було запропоновано надати розрахунок процентів за депозитним договором. Представник відповідача категорично відмовилася провести та представити вказаний розрахунок.

Суд перевірив та прийняв до уваги розрахунок, який представлений стороною позивача, за вказаним розрахунком з урахуванням суми вкладу 15000+5000 доларів США сума процентів складає 2437,70 доларів США.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, 3% річних складають суму 461,92 долара США.

Кошти, які знаходяться на депозитному рахунку банку - є особистим майном позивача, права позивача на особисте майно підлягає захисту в силу статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відхилити, рішення Київського районного суду м. Одеса від 04 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 доПублічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладузалишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

Л.М. Вадовська

Л.Г. Ващенко