Справа № 1306/381/12 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/840/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: відповідача ОСОБА_2, його представників

ОСОБА_3, ОСОБА_4, позивача ОСОБА_5,

його представників ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення частки та реальний розподіл земельних ділянок,

встановила:

У січні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом (а.с.3 т.1), уточненим під час розгляду справи (а.с.138, 218 т.1), в якому остаточно просив: визначити, що частка його матері ОСОБА_10, яка померла 17.07.2011 року, у спільному з відповідачами майні, а саме, земельній ділянці площею 1000 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: Львівська обл., м. Дрогобич, пров. Трускавецький, 16, яка відповідно до державного акту серії ЯК №832551 від 23.07.2010 року належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, становила 71/100 ідеальних частин, а частка в земельній ділянці площею 373 кв.м. з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка знаходиться за тією ж адресою і належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підставі державного акту серії ЯК №832552 від 23.07.2010 року, становила 1/4 ідеальної частини; здійснити реальний розподіл цих земельних ділянок між ним та відповідачами.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що після смерті його матері ОСОБА_10, яка померла 17.07.2011 року, відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на належну їй на праві приватної власності квартиру №2 у житловому будинку №16 на пров. Трускавецький у м.Дрогобич Львівської області, та на дві вказаних вище земельних ділянки за цією ж адресою, які були надані його матері за життя та відповідачам у спільну сумісну власність для обслуговування житлового (двохквартирного) будинку та ведення садівництва. Зазначає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_10, який прийняв спадщину і оформив свідоцтво про право на спадщину за законом на належну їй квартиру, проте, згоди з відповідачами щодо визначення належних його матері часток в земельних ділянках не досягнуто, що унеможливлює реалізацію ним права на спадщину за законом на це нерухоме майно. Свою вимогу про реальний розподіл земельних ділянок обґрунтовує відсутністю згоди між ним та відповідачами щодо визначення розмірів, меж та місця розташування належних кожному частин земельних ділянок, що унеможливлює реалізацію ним права на користування, володіння та розпорядження належними його матері частками в цих земельних ділянках.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.11.2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визначено, що частка померлої ОСОБА_10 у спільному майні, а саме, земельній ділянці площею 1000 кв.м. за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, пров. Трускавецький, 16, яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підставі державного акту серії ЯК №832551 від 23.07.2010 року, становила 71/100 ідеальних частин, а частка померлої ОСОБА_10 у спільному майні в земельній ділянці площею 373 кв.м. за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, пров. Трускавецький, 16, яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підставі державного акту серії ЯК №832552 від 23.07.2010 року, становила 1/4 ідеальної частини.

Здійснено реальний розподіл земельної ділянки площею 1000 кв.м., за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, пров. Трускавецький, 16, належної на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підставі державного акту серії ЯК №832551 від 23.07.2010 року, та земельної ділянки площею 373 кв.м. за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, пров. Трускавецький, 16, належної на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підставі державного акту серії ЯК №832552 від 23.07.2010 року, у відповідності до визначених часток у порядку, визначеному варіантом №2 висновку судово-будівельної експертизи №314/12, як для земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, так і земельної ділянки для ведення садівництва.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким здійснити реальний розподіл земельної ділянки площею 1000 кв.м. відповідно до зазначених часток у порядку, визначеному варіантом №7 додатку №4 висновку №411/16 від 30.06.2016 року додаткової судової будівельно-технічної експертизи, а земельної ділянки площею 373 кв.м., відповідно до зазначених часток у порядку, визначеному варіантом №2 додатку №9 висновку цієї додаткової судової будівельно-технічної експертизи.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що, вирішуючи позов в частині реального розподілу земельних ділянок, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки, уточнюючи позовні вимоги після проведення призначених у справі судових експертиз, позивач не просив суд провести розподіл земельних ділянок відповідно до якогось конкретного варіанту поділу, запропонованого експертом у своїх висновках. Апелянт також зазначає, що відповідно вимог ст.ст.370, 372 ЦК України та ст.89 ЗК України поділ спірних земельних ділянок можливий тільки у рівних частках, оскільки земельні ділянки були надані матері позивача та відповідачам у спільну сумісну власність, а тому обраний судом варіант №2 поділу земельних ділянок згідно з висновком судово-будівельної експертизи №314/12 суперечить вказаним вище нормам матеріального права та фактичним обставинам справи. Крім того, зазначає, що висновком цієї експертизи не враховано здійсненої відповідачами добудови до їхньої квартири, право власності на яку було оформлено у встановленому законом порядку на підставі рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 21.06.2012 року №251, хоча це має значення для визначення конфігурації земельних ділянок сторін при поділі. Апелянт звертає увагу, що за обраним судом варіантом поділу враховано користування позивачем господарськими спорудами, які не введені в експлуатацію і право власності на які не оформлено. На думку апелянта, з урахуванням усіх фактичних обставин справи, найбільш оптимальними варіантами розподілу земельних ділянок є варіант №7 додатку №4 та варіант №2 додатку №9, визначені висновком №411/16 від 30.06.2016 року додаткової судової будівельно-технічної експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_5 ОСОБА_10 була власником квартири №2 загальною площею 62,1 кв.м. у житловому будинку №16 на пров. Трускавецький у м.Дрогобич Львівської області на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.1991 року, укладеного між нею та виконавчим комітетом Ради народних депутатів м.Дрогобича, посвідченого державним нотаріусом Другої Дрогобицької державної нотаріальної контори ОСОБА_11, яка складала 71/100 ідеальних частин будинку, про що зазначено у самому договорі (а.с.4-5, 108 т.1) та у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.05.2012 року (а.5 реєстраційної справи на квартиру).

Власниками іншої квартири у цьому житловому (двохквартирному) будинку квартири №1 загальною площею 39,6 кв.м. є відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності від 28.07.2006 року, виданого виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради (а.с.6 т.1).

На підставі рішення Дрогобицької міської ради №477 від 25.12.2007 року ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було надано у спільну власність (без визначення часток) земельну ділянку площею 0,1000 га у м.Дрогобич, пров. Трускавецький, 16 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується державним актом серії ЯК №832551 від 23.07.2010 року (а.с.7-8 т.1).

На підставі цього ж рішення Дрогобицької міської ради №477 від 25.12.2007 року ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0373 га у м.Дрогобич, пров. Трускавецький, 16 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що підтверджується державним актом серії ЯК №832552 від 23.07.2010 року (а.с.9-10, 57 т.1).

Після смерті ОСОБА_10, яка померла 17.07.2011 року, Другою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою 22.09.2011 року було заведено спадкову справу, з матеріалів якої (а.с.42-56 т.1) встановлено, що позивач ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері на спадкове майно, а саме: належні їй на праві власності частини житлового будинку та двох земельних ділянок у м.Дрогобич, пров. Трускавецький, 16.

Відповідно до матеріалів реєстраційної справи на квартиру №2 у житловому будинку №16 на пров. Трускавецький у м.Дрогобич Львівської області (а.с.10, 14), квартира №2 загальною площею 62,1 кв.м. у житловому будинку №16 на пров. Трускавецький у м.Дрогобич Львівської області була успадкована позивачем ОСОБА_5 і належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.07.2012 року, виданого державним нотаріусом Другої Дрогобицької державної нотаріальної контори ОСОБА_12 та зареєстрованого в реєстрі за №82, та витягу про державну реєстрацію прав від 25.07.2012 року.

Відповідно до матеріалів реєстраційної справи на квартиру №1 у житловому будинку №16 на пров. Трускавецький у м.Дрогобич Львівської області (а.с.24, 25), на підставі рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №251 від 21.06.2012 року відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було оформлено право власності на реконструйовану (за рахунок прибудови) квартиру №1 загальною площею 57,0 кв.м. у житловому будинку №16 на пров. Трускавецький у м.Дрогобич Львівської області.

Статтею 86 Земельного кодексу (ЗК) України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Статтею 89 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності, зокрема, співвласникам жилого будинку, які володіють, користуються та розпоряджаються нею відповідно до договору або закону.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки (ч.4 ст.89 ЗК).

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Враховуючи наведені вище норми закону й те, що матері позивача ОСОБА_10 на момент набуття права спільної з відповідачами власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. для обслуговування жилого будинку та на момент її смерті належала на праві власності квартира №2, яка становила 71/100 частин жилого будинку №16 на пров.Трускавецький у м.Дрогобич, для обслуговування якого їй та відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у спільну власність була надана земельна ділянка площею 1000 кв.м., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що частка ОСОБА_10 в цій земельній ділянці повинна становити 71/100 частин, а тому доводи апелянта про невідповідність в цій частині оскаржуваного рішення нормам матеріального закону, є безпідставними.

Враховуючи те, що земельна ділянка площею 373 кв.м. була надана матері позивача та відповідачам у спільну сумісну власність для ведення садівництва, а закон не визначає іншого принципу поділу земельної ділянки з таким цільовим призначенням, як за рівністю часток усіх її співвласників, тому правильним є й висновок суду першої інстанції про те, що частка ОСОБА_10 в цій земельній ділянці повинна становити 1/4 частину.

Отже, рішення суду першої інстанції в цій частині відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, визначення частки матері позивача в земельних ділянках необхідне йому для оформлення спадкових прав на належні матері частини земельних ділянок, які не визнаються відповідачами, а тому правових підстав для скасування рішення суду немає.

Однак, висновок суду першої інстанції про задоволення вимоги позивача про реальний поділ земельних ділянок площею 1000 кв.м. та площею 373 кв.м. не відповідає вимогам ст.89 ЗК України, оскільки відповідно до норми цієї статті, земельна ділянка підлягає поділу між її співвласниками, а позивач не є співвласником земельних ділянок, про реальний поділ яких просить, так як не оформив у порядку спадкування свого права на належні його матері частки у цих земельних ділянках, а відтак, не набув права спільної з відповідачами власності на земельні ділянки.

З наведених вище мотивів рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимоги позивача про реальний поділ земельних ділянок, належних на праві спільної власності його матері та відповідачам, підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 листопада 2016 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_5 про реальний розподіл земельних ділянок скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 про реальний розподіл земельних ділянок площами 1000 кв.м. та 373 кв.м., які знаходяться за адресою: м.Дрогобич Львівської області, пров.Трускавецький, 16, та належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підставі державних актів ЯК №832552, ЯК №832551 від 23.07.2010 року, відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_13