_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/473/17
Провадження № 2-о/520/175/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

Встановив,

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що його вимушене переселення в червні 2014 року з тимчасово окупованої частини території Донецької області України, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацію частини території Луганської області України.

Необхідність встановлення такого факту представник заявника мотивує тим, що саме через окупацію Російською Федерацією частини Донецької області, Україна порушено низку прав заявника, закріплених, як Конституцією України, так і іншими законодавчими актами, як українськими, так і міжнародними, в звязку з чим ОСОБА_1 має на меті визначити свій статус як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (жертви-потерпілого від міжнародного збройного конфлікту) , що обумовлює виникнення прав та обовязків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права.

На обґрунтування своїх вимог представник заявника посилався на положення Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року. Ця Конвенція застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив. Хоча одна з держав, які перебувають у конфлікті, може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов'язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов'язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення. Особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є (ст. 4 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 р).

Представники заінтересованих осіб до суду не зявились, були сповіщені про час і місце розгляду справи.

Суд вислухав пояснення представника заявника, пояснення свідків, дослідив надані докази і дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника з наступних підстав:

ОСОБА_1 є громадянином України, який народився 23 квітня 1985 року в м.Горлівка Донецької області, та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відомостями з паспорту громадянина України. З 2005 року ОСОБА_1 працював на посаді дизайнера в ТОВ «Булат». ОСОБА_1 в судовому засіданні виступив у якості свідка і стверджував, що займався громадською діяльністю і на власному інтернет сайті висвітлював головні події міста Горлівка та розміщував проукраїнську інформацію. У червні місяці 2014 року знайомий працівник Служби Безпеки України повідомив його ОСОБА_1, що проросійськи налаштовані особи, які захопили будівлю УВС м.Горлівка розшукують власника інтернет-сайту, що належить ОСОБА_1 Оскільки раніше на його адресу надходили погрози фізичної розправи, ОСОБА_1 в червні 2014 року разом з дружиною ОСОБА_2 терміново виїхали з м.Горлівка до м.Києва. З листопада 2014 року ОСОБА_1 проживає в м.Одесі, в порядку, передбаченому ст. 6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VІІ, отримав довідку, якою підтверджено факт його прибуття до м. Одеса, на вимушене тимчасове проживання (довідка за № НОМЕР_1 від 16.03.2015 року).

В довідціпро взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.03.2015 року посвідчується факт його вимушеного переселення з м. Горлівка Донецькjї області до м. Одеса і не встановлено причини такого переселення. Заявник вважає, що такі довідка не містять відомостей, які є обовязковими для захисту прав та інтересів громадян-переселенців, тому звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

На обґрунтування своїх вимог заявник посилався на публікації в національних та міжнародних виданнях, відомості з офіційних сайтів РНБОУ з питання окупації території Донецької області, публікації на власному сайті «http://www.0624.com.uа» у період квітень-червень 2014 року.

Дослідивши надані заявниками письмові докази суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» в статті 1 надає поняття внутрішньо переміщеної особи «Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру».

В частині 2 цієї статті вказано, що зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Обєднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної ОСОБА_3 України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

В Україні таким уповноваженим державним органом є ОСОБА_3 національної безпеки та оборони України.Відповідно до статті 107 Конституції України РНБОУ координує і контролює діяльність органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони. Рішення РНБОУ вводяться в дію указами Президента України, головою РНБОУ є Президент України.

Президент України своїм Указом від 24 вересня 2015 року N 555 ввів у дію рішення ОСОБА_3 національної безпеки і оборони України від 2 вересня 2015 року "Про нову редакцію Воєнної доктрини України" та затвердив Воєнну доктрину України, у пунктах 3, 9, 11, 16, 17, 28 - 30, 36, 42, 49, 65 якої визнано та зафіксовано факт збройної агресії Російської Федерації проти України.

Крім того, за приписами статті 2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (Закон N 1207-VII), прийнятого Верховною ОСОБА_3 України 15 квітня 2014 року, цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

У подальшому Постановою Верховної ОСОБА_3 України від 27 січня 2015 року N 129-VIII затверджено Звернення Верховної ОСОБА_3 України до Організації Об'єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської ОСОБА_3 Європи, Парламентської ОСОБА_3 НАТО, Парламентської ОСОБА_3 ОБСЄ, Парламентської ОСОБА_3 ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, у якому зазначено наступне: Україна залишається об'єктом воєнної агресії з боку Російської Федерації, яку вона здійснює, серед іншого, і через підтримку та забезпечення масштабних терористичних атак (абзац 1 Звернення); Верховна ОСОБА_3 України визнає Російську Федерацію державою - агресором та закликає міжнародних партнерів України визнати Російську Федерацію державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність ОСОБА_3 Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а так звані "ДНР" і "ЛНР" визнати терористичними організаціями (абзаци 6 та 8 Звернення); міжнародне співтовариство закликано визнати факт агресії проти України, окупації її території і посилити вимоги щодо повернення до міжнародно визнаних кордонів України, запобігши створенню небезпечного прецеденту у вигляді грубого порушення світового порядку та системи безпеки, що склалися після Другої світової війни (абзац 12 Звернення).

Також Верховна ОСОБА_3 України Постановою від 21 квітня 2015 року N 337-VIII схвалила текст Заяви Верховної ОСОБА_3 України "Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків", у абзаці першому пункту 1 якої констатовано, що збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року. У вказаній Заяві Парламенту також вказано, що і фактично, і юридично збройна агресія Російської Федерації проти України триватиме до повного відведення з території України всіх підрозділів Збройних Сил Російської Федерації, включно з підтримуваними нею найманцями, та повного відновлення територіальної цілісності України (абзац 3 пункту 4 Заяви) , та наведено численні факти порушень Російською Федерацією своїх міжнародних зобов'язань, посягань на територіальну цілісність України.

З огляду на викладене факт збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області, Україна є загальновідомим і не підлягає доведенню.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.15 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» - у разі якщо внутрішнє переміщення за обставин, передбачених у статті 1 цього Закону, спричинене військовою агресією іншої держави, військовим вторгненням, окупацією чи анексією території України, і цю територію покинули особи, що стали внутрішньо переміщеними особами, держава-агресор компенсує прямі витрати внутрішньо переміщених осіб, які виникли внаслідок вимушеного переміщення, а також всі витрати на приймання та облаштування зазначених осіб, що були здійснені за рахунок державного бюджету України та місцевих бюджетів, відповідно до норм міжнародного права.

Суд погоджується з доводами заявника, що видана йому довідкапро взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № не відповідає фактичним обставинам відомості щодо причин переселення відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вбачається : родина проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, подружжя мало житло, роботу. З літа 2014 року м.Горлівка постійно піддавалось обстрілам, на околицях міста тривали активні бойові дії, внаслідок яких були пошкоджені або зруйновані обєкти інфраструктури міста : лінії електропередач, газорозподільчі станції та водоканали, закрились фінансові установи, магазини, дитсадки, школи. Фактичне проживання в умовах війни давало заявникам підстави реально сприймати загрозу бути вбитим, через що вони постійно почували себе у небезпеці. ОСОБА_1 є інвалідом дитинства і за станом здоровя потребує медичного нагляду, санаторного лікування. В умовах війни за відсутності роботи належним чином піклуватися про своє здоровя заявник не мав можливості. В червні місяці 2014 року подружжя ОСОБА_1 вимушене були переселились з території Донецької області задля уникнення загрози життю, здоровю, свободи, насильницької втрати громадянства, особистих прав на свободу пересування, вираження думки, майнових прав вільного володіння, розпорядження та користування майном, прав на працю та захист.

З урахуванням обставин справи та даних Агентства ООН у справах біженців про те, що кількість внутрішньо переселених осіб тільки у перші місяці окупації частини території України становила 54,4 тисяч осіб, 12 тисяч з яких - кримські татари, а третина - діти, що підтверджується офіційною публікацією на офіційному сайті Регіонального представництва УВКБ ООН в Білорусі, Молдові та Україні від 26.06.2014 року під назвою "Різке збільшення внутрішнього переміщення в Україні"(http://unhcr.org.ua/uk/novini/novyny/1290-rizke-zbilshennya-vnutrishnogo-peremishchennya-v-ukrajini), суд вважає пояснення ОСОБА_1 достовірними.

Суд погоджується з доводами представника ОСОБА_1, що чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення факту вимушеного переселення у звязку з окупацією частини території Донецької області Україна.

Керуючись ст.ст.213-215, 256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт вимушеного переселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 в червні місяці 2014 року з території Донецької області, Україна внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області Україна.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя Калашнікова О. І.