Справа № 182/4418/14-ц
Провадження № 2/0182/1243/2017
У Х В А Л А

Іменем України

13.05.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Рунчевої О.В.

секретаря: Власенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином, за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином,-

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2017 року ОСОБА_1, на підставі ст.ст. 151-152 ЦПК України, подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу, а саме:

- нежитлову будівлю банку, гаражі, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 11 Б;

Суд вивчивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити заходи забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Згідно вимог ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчинити певні дії та інші.

Відповідно до вимог п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" згідно із п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

У п.п. 4, 7, 10 вищезазначеної Постанови зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів, наприклад обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як убачається з матеріалів справи, а саме заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, позивач просила накласти арешт на нерухоме майно відповідача ПАТ «Промінвестбанк», яке є юридичною особою, не надавши суду переконливих доказів того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду та не врахувавши при цьому, що забезпечення позову саме у спосіб визначений позивачем - накладення арешту на нерухоме майно відповідача, може призвести до зупинення діяльності підприємства, а також порушити права інших осіб, зокрема працівників.

Суд вважає, що забезпеченням позову, обраного позивачем шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача ПАТ «Промінвестбанк», яке є юридичною особою, може потягти за собою фактичне блокування господарської діяльності відповідача, втручання в його господарську діяльність, може призвести до зупинення діяльності підприємства, а також порушити права інших осіб, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя: ОСОБА_5