САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/5856/16-ц
Провадження № 2/206/177/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Дубовик Г.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області про визначення частки, визнання права власності на частину квартири та автомобіля та за зустічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частину квартири та автомобіля,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, який обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з автомобіля ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1 та частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів все належне йому майно їй. Окрім неї, спадкоємцем який має право на обов'язкову частку в спадщині батька є мати ОСОБА_3 Вона прийняла спадщину після смерті батька, однак нотаріус своєю постановою відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею не були надані оригінали правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця.

У зв'язку з чим, уточнивши позовні вимоги просить суд визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру №2 у житловому будинку АДРЕСА_1, становила 1/3, визнати за нею право спільної часткової власності на 5/18 частин нерухомого майна - квартири №2 у житловому будинку АДРЕСА_1, загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., що розміщена на 1(першому) поверсі 1 (одно) поверхового будинку і складається з: приміщення 1 - коридору площею 3,0 кв.м., приміщення 2 - кухні площею 7,6 кв.м., приміщення 3 - житлової кімнати площею 7,1 кв.м., приміщення 4 - житлової кімнати площею 6,0 кв.м., приміщення 5 - коридору площею 5,2 кв.м., приміщення 6 - коридору площею 4,2 кв.м., приміщення 7 - житлової кімнати площею 7,1 кв.м., приміщення 8 - житлової кімнати площею 15,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати за нею право приватної власності на 5/6 частин автомобіля марки ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № шасі НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, VIN код НОМЕР_5, колір - червоний, в порядку його спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, яку обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина, яку вона фактично прийняла. Її донька ОСОБА_2 безпідставно вважає, що все майно належить тільки їй на підставі заповіту. 04.01.2000 року ними була приватизована квартира АДРЕСА_1. Також, під час шлюбу за спільні кошти ними був придбаний автомобіль ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1., який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. На день смерті спадкодавця вона була непрацездатною особою, оскільки має другу групу інвалідності, а тому має право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. У разі, якби спадкування відбулося за законом, спадкоємцями першої черги за законом, крім неї, також були б дві дочки (ОСОБА_5 та відповідачка - ОСОБА_2). Спадкове майно померлого складається з 1/3 частини вищезазначеної спірної квартири та з ? частини спірного автомобіля. Виходячи з викладеного,уточнивши позовні вимоги просила суд визначити частки її, ОСОБА_2, померлого ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становили та становлять по 1/3 частині, визначити частки померлого ОСОБА_6 та її в праві спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № шасі НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, VIN код НОМЕР_5, колір - червоний становили та становлять по ? частині, визнати за нею право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всього спадкового майна, а саме: 1/18 квартири АДРЕСА_1, загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м. та 1/12 автомобіля марки ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № шасі НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, VIN код НОМЕР_5, визнати за нею право власності на 7/18 частин квартири №2 у житловому будинку АДРЕСА_1, загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., що розміщена на 1(першому) поверсі 1 (одно) поверхового будинку і складається з: приміщення 1 - коридору площею 3,0 кв.м., приміщення 2 - кухні площею 7,6 кв.м., приміщення 3 - житлової кімнати площею 7,1 кв.м., приміщення 4 - житлової кімнати площею 6,0 кв.м., приміщення 5 - коридору площею 5,2 кв.м., приміщення 6 - коридору площею 4,2 кв.м., приміщення 7 - житлової кімнати площею 7,1 кв.м., приміщення 8 - житлової кімнати площею 15,0 кв.м., визнати за нею право власності на 7/12 частин автомобіля ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № шасі НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, VIN код НОМЕР_5.

Позивач-відповідач за зустрічним позовом та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Зустрічний позов визнали частково, заперечували в частині того, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя.

Представник відповідача-позивача за зустрічним позовом уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Позов ОСОБА_2 визнав частково, був не згодний з визнання за нею права власності на 5/6 частин спірного автомобіля.

Представник Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, заперечень проти позову не мав.

Представник регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

04.10.1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений шлюб (а.с.69).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками двох дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.73,100).

На підставі свідоцтва про право власності від 04.01.2000 року, виданого ВАТ «Дніпропетровський завод МЖБК» згідно з розпорядженням №1-І/2000, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації «ДОР» в реєстровій книзі №426п за №327-310 - ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, у спільну часткову власність була передана квартира АДРЕСА_1 (а.с.13).

За час перебування в шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - 18.06.2003 року, був придбаний автомобіль ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № шасі НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, VIN код НОМЕР_5, який ОСОБА_4 оформив на своє ім'я (а.с.12)

03.12.2013 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-2253, яким заповів все належне йому майно ОСОБА_2 (а.с.68).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.11).

14.06.2016 року постановою державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля марки ВАЗ 21011, після смерті ОСОБА_4, оскільки у спадкоємця відсутні на руках документи, що посвідчують право власності померлого на вищевказане майно (а.с.74).

Розглядаючи позови, пов'язані з спільною частковою власністю громадян, суди повинні виходити з того, що згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Оскільки квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності, а не на праві спільної сумісної власності, то і частки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у праві на квартиру є рівними (по 1/3 частині), а тому підстав для додаткового визначення часток не має, оскільки правовий статус часток квартири був визначений при її приватизації в свідоцтві про право власності на житло і додатково оформлювати це судовим рішенням, немає підстав.

Тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог, як первісного так і зустрічного позову про визначення часток в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Що стосується спірного автомобіля, то суд дійшов наступного.

Відповідно ст. 22 КЗпШС УРСР (діючого законодавства станом 18 червня 2003 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

За такого, автомобіль ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1 був спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх частки у цьому майні є рівними, оскільки підстав за яких можливо було б відступити від рівності часток судом не встановлено.

Доводи позивача-відповідача ОСОБА_2, що спірний автомобіль був придбаний на особисті кошти її батька ОСОБА_4, а тому був тільки його особистою власністю, суд до уваги не приймає, оскільки положення діючого законодавства на час придбання вказаного автомобіля передбачало, що майно нажите подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю, незалежно від грошового вкладу кожного з подружжя в його надбання.

Разом з тим, оскільки право власності на спірний автомобіль було оформлено лише на одного з подружжя, то суд вважає, необхідним визначити, що частка ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1 становить ? .

Однак, не має підстав для задоволення вимоги зустрічного позову про визначення частки померлого ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на вищезазначений автомобіль, оскільки для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця та відповідно до ст. 25 ЦК у момент смерті припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.

Виходячи з викладеного, спадковим майном після смерті ОСОБА_4 є 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 та ? частина автомобіля ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1.

За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, позовом про визнання права власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_5, як рідні діти спадкодавця та ОСОБА_3, як дружина спадкодавця, належать до першої черги спадкоємців за законом після смерті їх батька та чоловіка - ОСОБА_4

Відповідно до ч.ч.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, прийняли спадщину після ОСОБА_4, бо постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою комунального підприємства (а.с.77).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Спадкування обов'язкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому статтями 1268,1269 ЦК України.

Виходячи з того, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 та на момент його смерті була непрацездатною вдовою спадкодавця, то відповідно до ст. 1241 ЦК України набула право власності на обов'язкову частку у спадковому майні, яка становить 1/18 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/12 частину автомобіля ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1, що урахуванням належної їй ? частини автомобіля всього становить 7/12 частин автомобіля.

Підстав для визнання за ОСОБА_3 прав власності на вищезазначену квартиру, окрім набутої спадкової частки ще і належну їй 1/3 частку квартири, а всього на 7/18 частин квартири, суд не вбачає, оскільки у останньої є належний правовстановлюючий документ, який підтверджує її право власності на належну їй 1/3 частину квартири та окрім того її право власності на цю частину ніким не оспорюється.

Також, зважаючи, на наявний між сторонами спір стосовно спадкового майна ОСОБА_4 та те, що у позивача ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи на належне спадкодавцю майно, то право власності останньої на 5/18 частин квартири АДРЕСА_1 та 5/12 частин автомобіля ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, підлягає визнанню в судовому порядку.

Таким чином, виходячи з викладеного, як первісний так і зустрічний позов підлягають частковому задоволенню.

Окрім того, відповідач та позивач за зустрічним позовом, як інвалід другої групи відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України з держави на користь позивача та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 підлягають поверненню понесені нею відповідно до пропорційно задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі 1162,50 грн. та стягненню з неї ж на користь держави за вимогами зустрічного позову судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/18 частин квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/12 частин автомобіля ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № шасі НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, VIN код НОМЕР_5, колір - червоний, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/18 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити, що частка ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № шасі НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, VIN код НОМЕР_5, колір - червоний становить 1/2 частину.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 7/12 частин автомобіля ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № шасі НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, VIN код НОМЕР_5, колір - червоний.

В іншій частині позову - відмовити.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1162,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко