Справа № 236/85/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Шаньшиної М.В.,

за участю:

секретаря Журавльової І.О.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати легковий автомобіль Chery Elara A21, реєстраційний номер НОМЕР_1 та земельну ділянку, розташовану за адресою: Краснолиманський район, селище Дробишеве, вул. Кірова, 8а, її та ОСОБА_4 сумісним майном;

- визнати за нею право власності на ? частку легкового автомобіля Chery Elara A21, реєстраційний номер НОМЕР_1, та ? частку земельної ділянки, розташованої за адресою: Краснолиманський район, селище Дробишеве, вул. Кірова, 8а;

- поділити легковий автомобіль Chery Elara A21, реєстраційний номер НОМЕР_1, наступним чином: виділити позивачу в натурі вказаний легковий автомобіль, а відповідачу грошову компенсацію в сумі 58700 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 30 квітня 2007 року вона знаходилася у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, вони мешкали як чоловік та дружина, мали єдиний сімейний бюджет. 19 жовтня 2007 року за сумісні кошти придбали легковий автомобіль CHERY ELARA А21, реєстраційний номер НОМЕР_1. Цей автомобіль придбали у кредит, тобто суму 76400 грн. отримали як кредитні кошти у ВАТ «Державний ощадний банк України». Згідно договору застави предметом застави був саме придбаний автомобіль. По договору поруки поручителем по договору була позивачка. Відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Майно, що є об'єктом права сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 Сімейного Кодексу України. 29 квітня 2008 року позивачка та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, та протягом семи років сплачували кредит за рахунок сумісних коштів. Ринкова вартість вказаного автомобіля на теперішній час становить 117500 грн. Крім того, після реєстрації шлюбу на ім'я ОСОБА_4 була оформлена земельна ділянка, розташована за адресою: Краснолиманський район, селище Дробишеве, вулиця Кірова, будинок 8 «а», ринкова вартість якої на теперішній час становить 45000 грн. 13 лютого 2014 року Краснолиманський міський суд Донецької області ухвалив рішення, яким шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано. 04 липня 2016 року помер ОСОБА_4, Після його смерті залишилося спадкове майно, яке документально оформлено на ім'я померлого та складається з легкового автомобілю CHERY ELARA A21, реєстраційний номер НОМЕР_1, і земельної ділянки, розташованої за адресою: Краснолиманський район, селище Дробишеве, вулиця Кірова, 8 «а». Спадкоємицею за законом є його рідна мати - відповідачка ОСОБА_2, яка звернулася до Краснолиманської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, та відмовляється визнавати права позивачки на вказане майно, тому остання вимушена звернутися до суду з цим позовом. Посилається на положення ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 365 ЦК України, як на підставу виділення їй в натурі легкового автомобіля.

В судове засідання позивач не зявилася, проте уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси в суді(а.с.52, том 1). Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначила, що її син, ОСОБА_4 працював водієм у ОСОБА_3, однією сімю з останньою до укладення з нею шлюбу не жив, а мешкав з іншою жінкою на імя ОСОБА_2. Автомобіль CHERY ELARA A21 придбав у кредит, а з січня 2012 року до погашення кредиту щомісячні платежі по вказаному кредиту сплачувала за сина відповідачка та її чоловік ОСОБА_5. Також заперечувала проти визнання спільною сумісною власністю земельної ділянки, розташованої за адресою: Краснолиманський район, селище Дробишеве, вул. Кірова, 8а, оскільки вказана земельна ділянка була приватизована її сином, а отже не є спільною сумісною власністю.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показала, що з 2003 року знайому з позивачкою, оскільки працювала на останню. З 2007 року свідок прибирала у будинках позивачки, в т.ч. у будинку, що розташований в с. Щурове Лиманського району Донецької області, де позивачка мешкала разом з ОСОБА_4, якого свідок знала, як чоловіка позивачки. Свідок повідомила, що часто буваючи у будинку вона бачила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом вирішували побутові питання, разом їздили до м. Донецьк, де у позивачки була квартира, разом робили закупки. Також свідок допомагала родині, коли до них приходили гості, накривала на стіл. При цьому бачила, що ОСОБА_4 ніде не працював, завжди був з дружиною, як чоловік був вимогливий. До офіційного укладення шлюбу вони мешкали разом однією родиною приблизно 1 рік.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні суду показала, що позивачку знає близько 25 років, працювала на неї. ОСОБА_3 потрібен був третій водій, у звязку із чим в квітні 2007 року взяли ОСОБА_4 Він возив позивачку, а через декілька місяців вони почали жити разом в с. Щурове. З того часу ОСОБА_4 перестав працювати, мешкав в будинку позивачки, як хазяїн. Свідок щоденно бувала в будинку позивачки, оскільки приносила останній виторг, бачила, як жила родина. Автомобіль Chery ОСОБА_3 вирішила придбати, коли вже мешкала разом з ОСОБА_4, а свідок деякий час за дорученням позивачки сплачувала платежі за кредитом. Крім того, свідок зазначила, що до стосунків з позивачкою ОСОБА_4 мешкав з жінкою на імя ОСОБА_6, яка привезла його речі та викинула їх біля будинку позивачки, коли дізналася, що він почав жити зі ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що приблизно з 1996-1997 року є подругою позивачки, добре знала її чоловіка ОСОБА_4, а також його мати ОСОБА_2 ОСОБА_4 свідок узнала напередодні 1 травня 2007 року, коли ОСОБА_3 представила його, як чоловіка, з яким вона мешкала та будувала стосунки. Після цього вони завжди мешкали разом, вели спільний побут, разом купували речі. Через рік ОСОБА_8 була свідком на весіллі останніх. Свідок повідомила суду, що автомобіль Chery позивачка придбала в її присутності в автомобільному салоні в м. Краматорськ. Після цього періодично позичала гроші для сплати кредитних внесків за вказаний автомобіль.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Під час судового розгляду встановлено, що з квітня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах, що підтверджується поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні.

23.10.2007 року між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір № 1803-07(а.с.11-21,том1), відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 76400 гривень на 84 місяці для здійснення оплати за автомобіль Chery Elara A21 за договором купівлі-продажу № 32 від 19.10.2007 року.

З метою виконання зобовязання за вказаним кредитним договором, між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було укладено договір застави майна № 1803-07(а.с. 22-29,том 1), за яким предметом застави був автомобіль Chery Elara A21.

Крім того, за договором поруки від 23.10.2007 року № 1803-07(а.с. 30-32, том 1) ОСОБА_3 виступила поручителем та взяла на себе зобовязання відповідати перед Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» по зобовязаннях ОСОБА_4 за кредитним договором від 23.10.2007 року № 1803-07.

Виплати за вказаним кредитним договором ОСОБА_4 здійснював з 28.11.2007 року по 23.10.2013 року(а.с. 143-146, том 1).

Станом на 13.03.2017 року вартість легкового автомобіля Chery Elara A21, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 117900 гривень(а.с. 146-187, том 1).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 офіційно зареєстрували шлюб між ними 29.04.2008 року (а.с. 7, том 1).

06.04.2009 року на підставі рішення Дробишевської селищної ради від 28.11.2008 року № 5/24-342 «Про затвердження проектів по землеустрою відносно відводу земельних ділянок громадянам у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства із земель житлової та суспільної забудови Дробишевської селищної ради» ОСОБА_4 отримав державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані за адресою: вул. Кірова, 8-а, смт. Дробишеве, м. Красний Лиман Донецької області площею 0,0779 га та 0,1368 га (а.с.92-93, том 1).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.02.2014 року шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано(а.с. 8-9, том 1).

04.07.2016 року ОСОБА_4 помер(а.с.126,127, том 1).

Єдиною спадкоємицею, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після помелого ОСОБА_4, є ОСОБА_2П.(а.с. 64, том 1).

Ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з позицією Верховного Суду України, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.(Постанова судової палати у цивільних справах ВСУ від 16.12.2015 року по справі № 6-2641цс15).

Так, судом встановлено, що в період з квітня 2007 року по лютий 2014 року ОСОБА_4 2 місяці працював у Дитячому санаторії «Лісний» (з 01.04.2007 року по 02.06.2007 року), 6 місяців 10 днів перебував на обліку в Краснолиманському міському центрі зайнятості в 2007 році та 5 місяців 15 днів - у 2008 році. В інший час у вказаний період ОСОБА_4 працевлаштований не був(а.с. 91, том1), в той час, як ОСОБА_3 в період з квітня 2007 року по лютий 2014 року мала постійний заробіток(а.с.244-245, том 1).

Враховуючи викладене, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо визнання легкового автомобіля Chery Elara A21, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільним сумісним майном позивачки та ОСОБА_4 та визнання права власності позивачки на ? частку вказаного автомобіля, оскільки вказане майно було придбано ОСОБА_4 під час проживання однією сімю зі ОСОБА_3, кредит на його придбання виплачувався за їх спільні кошти та більша його частина під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

Водночас, суд бере до уваги, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Так, земельні ділянки, одержані ОСОБА_4 за час шлюбу на підставі рішення Дробишевської селищної ради від 28.11.2008 року № 5/24-342 були його приватною власністю, а отже суд вважає вимоги позивача про визнання земельної ділянки, розташованої за адресою: Краснолиманський район, селище Дробишеве, вул. Кірова, 8а, її та ОСОБА_4 сумісним майном, а також про визнання за нею права власності на ? частку вказаної ділянки безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Звертаючись з вимогою про поділ легкового автомобіля Chery Elara A21, реєстраційний номер НОМЕР_1, позивачка, посилаючись на положення ст.ст. 364 та 365 ЦК України просила суд виділити їй в натурі вказаний легковий автомобіль, а відповідачу грошову компенсацію в сумі 58700 грн. При цьому посилалася на те, що вона на відміну від відповідачки має право на керування транспортним засобом(а.с.94, том1), а також має змогу внести вартість ? частини автомобіля на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Судом встановлено, що відповідачка заперечує проти позбавлення її права власності на автомобіль Chery Elara A21 та сплати їй компенсації, зазначивши, що цей автомобіль є памяттю про померлого сина.

Згідно зі ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Проте, попри заявлений намір внести гроші на депозитний рахунок суду та наявність такої можливості протягом тривалого розгляду справи в суді, позивачка так і не внесла вартість ? частини автомобіля Chery Elara A21 на депозитний рахунок суду.

За таких обставин суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивачки про поділ вказаного легкового автомобіля.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 316, 319, 321, 364, 365, 392 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 70, 74 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати легковий автомобіль Chery Elara A21, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_2, обєм двигуна 1971куб.см., спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_3, право власності на 1/2 частку легкового автомобілю CHERY ELARA A21, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_2, обєм двигуна 1971куб.см.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного вище строку, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 13 травня 2017 року.

Суддя-