АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер 752/689/15-ц Головуючий в 1 інстанції - Колдіна О.О.
Апеляційне провадження 22-ц/796/5493/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченко М.М., Рубан С.М.

при секретарі Дуці В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Піреус банк МКБ» про стягнення страхового відшкодування, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом та з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просила стягнути страхове відшкодування 51 439,42 гривні, пеню в сумі 684,71 гривні, інфляційні збитки 25575,34 гривні та 3% річних від суми відшкодування в сумі 2054,14 гривень, а також судові витрати у справі, що складаються з суми судового збору та витрат на оплату проведення експертизи.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «УНІКА» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 79953 гривні 61 копійка, з яких: сума страхового відшкодування - 51459 гривень 42 копійки, пеня в розмірі 684 гривні 71 копійка, інфляційні збитки в розмірі 25575 гривень 34 копійки, три проценти річних 2054 гривні 14 копійок.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «УНІКА» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 797 гривень 54 копійки, витрати на оплату виконання експертного висновку в розмірі 3456 гривень.

Не погодившись з таким рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив про його скасування з ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В скарзі представник посилався на те, що відповідач довів обставини, які на підставі ст. 26 Закону України «Про страхування» та п. 11.1.3. договору, надавали право відмовити у страховій виплаті. Суду був наданий висновок спеціаліста, відповідно до якого страхувальник надав неправдиві відомості про факт настання страхового випадку. Суд також надав неналежну оцінку доказам та поклав в основу рішення висновок судової експертизи, яка базується на припущеннях.

В судове засіданні апеляційного суду представник відповідача не з'явився, про розгляд справи повідомлений, що підтверджується зворотним повідомленням.

Позивач та її представник доводи скарги заперечували.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення такого страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Конкретні умови страхування зазначаються при укладенні договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою Страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку що/до запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору, за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування, не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковий для виконання сторонами.

Задовольняючи позов суд вважав встановленими такі обставини.

ОСОБА_3 є власником транспортного засобу Ford Fiesta, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

19 червня 2014 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було укладено Договір добровільного страхування на транспорті № 030336/4055/0000007 та підписано акт, яким сторони договору зафіксували відсутність пошкоджень транспортного засобу.

Предмет договору: майнові інтереси Страхувальника, пов'язанні з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням.

Вигодонабувачем за даним Договором є ПАТ «Піреус Банк МКБ».

22 вересня 2014 року транспортний засіб «Форд» д.н.НОМЕР_2 був залишений ОСОБА_4 на вулиці Терьохіна 14Б. Після повернення до автомобіля було виявлено його пошкодження з лівого боку, про що повідомлені у належний спосіб органи МВС та Страхова компанія .

За результатами повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди інспектором ВДАІ з обслуговування Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві складено висновок, відповідно до якого 22.09.2014 р. на адресу управління поліції надійшло повідомлення ОСОБА_4 про те, що він припаркував на прибудинковій території транспортний засіб «Форд Фієста» д.н. НОМЕР_2, і повернувшись близько 12 год. 20 хв., виявив пошкодження автомобіля, а саме: пошкодження переднього бампера, переднього лівого крила, обох лівих дверей, заднього лівого крила, заднього бампера, лівого порогу та дзеркала заднього виду.

Працівниками ВДАІ вживались заходи що/до виявлення особи, причетної до вказаної пригоди, однак зазначені заходи результатів не дали.

Оскільки в ході проведення перевірки не було встановлено ознак кримінального правопорушення, перевірка була завершена.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_4 підтвердив зазначені обставини щодо пошкодження транспортного засобу.

Крім того, судом були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що стали очевидцями пошкодження транспортного засобу, належного позивачу, які повідомили, що 22.09.2014 р. в період часу з 11 год. 30 хв. до 12 год. 15 хв. бачили припаркований транспортний засіб «Форд» салатового кольору по вул. Терьохіна, 14-6, а також спортивний автомобіль марки «Ніссан» червоного кольору з чорними полосами, який їхав в зустрічному напрямку по відношенню до припаркованого автомобіля, хоча рух по даній вулиці є одностороннім. Зазначений спортивний автомобіль червоного кольору зіткнувся злівого боку з автомобілем «Форд», водій автомобіля «Ніссан» вийшов оглянув пошкоджений автомобіль, одразу сів за кермо, розвернувся і залишив місце пригоди.

Крім того, свідок ОСОБА_6 повідомила, що зіткнення сталось в зв'язку з тим, що на зустріч автомобілю «Ніссан» їхав вантажний автомобіль, і оскільки дорога передбачала рух лише в одному напрямку, а транспортний засіб «Нісан» рухався з великою швидкістю, він не встиг пригальмувати і вимушений був змінити напрямок руху, щільно прижавшись до автомобіля «Форд», внаслідок чого і відбулось пошкодження.

Покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 узгоджуються між собою, не суперечать обставинам, встановленим в ході проведення перевірки працівниками органів ВДАІ після отримання повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Судом була призначена судова комісійна транспортно-трасологічна експертиза, відповідно до висновку якої за № 12423/16-52 від 12.10.2016 р. встановлено, що виходячи з обсягу наданих на дослідження матеріалів, немає технічно обґрунтованих підстав виключати, що пошкодження деталей лівого боку автомобіля «Форд Фієста» д.н. НОМЕР_2, дійсно могли утворитись при зіткненні з ним автомобіля моделі «Ніссан 350Z» або «Ніссан GTR», з кузовом червоного кольору, з певними зовнішніми елементами чорного кольору, який перед настанням пригоди рухався назустріч нерухомому автомобілю «Форд», що не суперечить обставинам пригоди, наведеним у поясненнях ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та в заяві про страховий випадок.

На підставі положень п.3.1 Договору добровільного страхування на транспорті від 19.06.2014 р, укладеного між сторонами, дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком.

Пунктом 6.1.3 Договору передбачено обов'язок Страховика при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений Договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику неустойки.

Згідно з п. 7.1 Договору страхування визначені дії Страхувальника у разі настання страхового випадку, що були виконані позивачем і дані обставини не оспорювались відповідачем, а тому в силу положень ст..61 ЦПК України не підлягають /доказуванню.

На підставі п. 8.1 Договору Страхове відшкодування, що має бути сплачене за договором сплачується Вигодонабувачу в рахунок погашення простроченої, поточної та дострокового погашення існуючої заборгованості Страхувальника за кредитним договором, якщо на інше не було надано письмової згоди вигодо набувача. Частина страхового відшкодування. Що перевищила загальну заборгованість Страхувальника, сплачується Страхувальнику.

Розмір страхового відшкодування визначається виходячи з фактичного розміру збитків, завданих транспортному засобу, розрахованого відповідно до умов Договору (п.8.2 Договору).

На підставі, вищенаведених доказів суд встановив, що мав місце страховий випадок за обставин, які були повідомлені відповідачу, а тому у останнього не було правових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Судом встановлено, що ПрАТ «СК «УНІКА» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на положення п. 11.1.3 Договору та право Страховика відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі, якщо Страхувальник надав неправдиві відомості про факт настання страхового випадку.

Висновок Страховика щодо надання ОСОБА_3 неправдивих відомостей ґрунтується на дослідженні, проведеному Українсько-німецьким підприємством «ДЕКАР Експерт», відповідно до якого форми, характер та локалізації пошкоджень на автомобілі «Форд» д.н. НОМЕР_2 виключають можливість їх утворення за заявленим ОСОБА_4 варіантом розвитку подій (при нерухомому стані досліджуваного автомобіля) і носять характер накопичувальних пошкоджень, що вказує на недостовірність наданої інформації щодо обставин пошкодження цього автомобіля.

Зазначений висновок № ДА/39-14 від 16.10.2014 р. районний суд не взяв до уваги, оскільки він складений за відсутності всіх об'єктивних даних про настання дорожньо-транспортної пригоди, без врахування показів свідків, матеріалів перевірки, проведеної органами ВДАІ, без проведення моделювання даної транспортної пригоди.

Даний висновок не узгоджується із дослідженими судом доказами, і спростовується висновком комісійної транспортно-трасологічна експертиза за № 12423/16-52 від 12.10.2016 р., проведеної на підставі ухвали суду про призначення експертизи експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, які були попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

З врахуванням викладеного, суд вважав, що дії відповідача щодо відмови у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_3 є неправомірними, факт пошкодження і обставини пошкодження транспортного засобу «Форд Фієста» д.н. НОМЕР_2, на які зазначала позивач, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому відповідач зобов'язаний виконати умови Договору добровільного страхування на транспорті № 030336/4055/0000007, укладеного з позивачем, і виплатити суму страхового відшкодування.

Зазначені виплати підлягають сплаті на користь ОСОБА_3, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди всі зобов'язання за кредитним договором, укладеним з ГІАТ «Піреус Банк МКБ», який є вигодо набувачем за договором страхування, були виконані, що підтверджується відповідною довідкою Банку від 22.09.2014 р.

Визначаючи розмір страхового відшкодування суд ґрунтувався на висновку судової транспортно-трасологічної та авто товарознавчої експертизи від 18.11.2015 р. № 12246/15-52/12247/15-54, відповідно до якої вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Форд» д.н. НОМЕР_2 становить 59199,56 гривень, а вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта фізичного зносу, станом на день настання страхової події та з врахуванням середньо регіональних розцінок на ремонті роботи в регіоні реєстрації транспортного засобу складає 53173,12 гривень.

За вирахуванням франшизи, передбаченої Договором добровільного страхування, сума страхової виплати становить 51439,42 гривні, яка підлягає сплаті на користь позивача.

Пунктом 12.3 Договору страхування сторони погодили, що за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування Страховик сплачує пеню в розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в межах строку позовної давності, що становить 684,71 гривня.

Зазначені вимоги позивача узгоджуються з положеннями ст.ст.549, 611, 612 ЦК України.

Розрахунок пені, проведений позивачем, відповідає положенням чинного законодавства щодо порядку нарахування пені, а тому суд може прийняти його до уваги.

Крім того, звертаючись до суду позивач просить застосувати до правовідносин сторін положення ст.625 ЦК України.

Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду.

Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу виплати страхового відшкодування на підставі Закону України «Про страхування» на підставі Договору добровільного страхування на транспорті.

В даному випадку, потерпіла є стороною договору страхування, а тому наділяється правами за цим договором на отримання суми страхового відшкодування.

Тобто, зазначені правовідносини є грошовими, ґрунтуються на положеннях договору, а тому на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України,як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до проведеного позивачем розрахунку інфляційні втрати за період з 24.10.2014 р. по 31.01.2016 р. становить 25575,34 гривні, а 3% річних 2054,44 гривні.

Наведений розрахунок відповідає порядку нарахування зазначених виплат і не спростований відповідачем.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленим є доведеними. Висновок суду щодо доведеності заявлених позовних вимог відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд поклав в основу рішення висновок судової експертизи, яка містить припущення, колегія суддів не приймає, оскільки суд в рішенні надав належну оцінку всім зібраним по справі доказам в сукупності та врахував, що експерти , які проводили судову експертизу попереджались про кримінальну відповідальність та мали в своєму розпорядженні більшу кількість встановлених фактів щодо обставин ДТП.

Відповідач в даній справі не довів, що позивач повідомила страховику завідомо неправдиву інформацію, щодо обставин та події ДТП, а тому відповідно у останнього були відсутні правові підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування. Відповідач не вжив всіх заходів з метою встановлення дійсних обставин ДТП, а замовив дослідження у спеціаліста, лише на підставі зібраних страховиком матеріалів, щодо обставин ДТП, які не містили достатньої кількості фактів для встановлення обставин ДТП.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: