Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/1713/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Щаслива О.В.
Провадження № 22-ц/778/1287/17 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

суддів Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

При секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову зазначав, що рахунку, на який щомісяця надходить належна йому пенсія. При укладенні договору на обслуговування карткового рахунку він уповноважив Банк перераховувати з його рахунку на рахунок ПрАТ «Інгосстрах» щомісячні страхові платежі на виконання договору добровільного страхування від нещасних випадків від 14.08.2015 року.

26 листопада 2015 року стався страховий випадок, а саме: він отримав травму голови - струс головного мозку та втратив зуб, внаслідок чого відновлював здоров'я в стаціонарі закладу охорони здоров'я.

В лютому 2016 року він звернувся до страхової компанії з приводу виплати страхового відшкодування, де йому було відмовлено, в зв'язку з тим, що в листопаді 2015 року не було надходження чергового платежу. Необхідний регулярний платіж банком не було здійснено, хоча на його картковому рахунку було достатньо грошових коштів для списання суми в 20 грн.

Вважає, такі дії відповідача порушили його право на отримання страхового відшкодування.

Відповідно до Правил страхування у випадку отримання застрахованою особою внаслідок нещасного випадку струсу головного мозку при строку лікування від 14 днів і більше вартість страхового відшкодування становить 5% від страхової суми, а у випадку втрати одного зуба сума відшкодування обчислюється 3%. Таким чином страхова сума, яку він не отримав через неякісні послуги відповідача становить 4000 грн.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь 4 000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок неякісного надання послуг.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Згідно статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується прийняти і зарахувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Судом першої інстанції встановлено , що при укладанні договору банківського рахунку для обслуговування рахунку позивача НОМЕР_1 позивач дав доручення відповідачу списувати зі свого рахунка регулярні страхові платежі на рахунок приватного акціонерного товариства «СК «Інгостстрах/ТДВ «Кредо», зазначені в договорі страхування № ZPSONS-157E4NO від 14.08.2015 року (а. с. 6, 68). Відповідно до п. 11.2. договору страхування способом сплати страхових платежів є здійснення щомісячних регулярних платежів у сумі 20 грн., при цьому сплачуємий період починається з 00-00 годин дня, наступного за днем надходження страхового платежу на поточний рахунок страховика, і дорівнює одному календарному місяцю (а. с. 6).

З виписки по рахунку позивача випливає, що 15 серпня 2015 року ним було здійснено щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день» у сумі 20 грн., наступний платіж було вчинено 5 вересня 2015 року, в жовтні 2015 року такий платіж здійснений 15 числі, в листопаді, грудні 2015 року, а також в січні 2016 року страхові платежі не вносилися черзі відсутність достатньої суми грошових коштів на рахунку станом на п'ятнадцяте число, в березні, квітні і травні 2016 року страхові платежі списувалися п'ятнадцятого числа (а. с. 31).

Виходячи з наведеного положення договору страхування, оплачуємий період простирається з 16 числа кожного місяця по 16 число наступного місяця (наступний по відношенню до дня здійснення платежу день).

В межах кожного з оплачуємих періодів відповідач здійснював страхові платежі за наявності на рахунку клієнта достатньої для цієї операції суми.

Дострокове списання грошових коштів за сплачуємий період з 16 вересня по 16 жовтня 2015 року, яке сталося 5 вересня 2015 року, не свідчить про неналежне виконання банком операцій за рахунком клієнта та жодним чином не звужує право позивача, оскільки вже в жовтні 2015 року регулярний платіж був здійснений 15 числа, що означає необхідність списання платежу за листопад 15 листопада 2015 року.

Між тим здійснення такого списання в листопаді не сталося можливим не лише станом на 15 число, а й протягом усього місяця після 12 числа, коли через використання позивачем грошових коштів на рахунку залишилося лише 3 грн. 84 коп. Наступне ж поповнення рахунку відбулося лише 4 грудня 2015 року.

Кредитування рахунку позивача банком в інтересах списання регулярного платежу умовами обслуговування цього рахунку не передбачені.

Позивач отримав СМС-повідомлення банківської установи про недостатність коштів для здійснення регулярного платежу і мав об'єктивну можливість забезпечити виконання банком обов'язку з перерахування грошей страховику шляхом поповнення карткового рахунку на необхідну суму, а також мав можливість перерахувати страховий платіж на поточний рахунок страховика, вказаний в п. 11.1. договору добровільного страхування.

Договір з обслуговування карткового банківського рахунку є публічним договором, тому до нього належить застосовувати положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», в русло якого позивач спрямовує свої вимоги, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

В силу ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», яка містить тлумачення термінів, що застосовуються в Законі, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, за змістом ст. 4 Закону споживачі мають право на належну якість обслуговування.

Права споживача у зв'язку з отриманням послуг неналежної якості передбачені статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а статтею 1073 ЦК України передбачені наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку ,що ознак порушень прав та інтересів позивача з боку відповідача, не було.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апеляційної скарги про неналежне виконання банківською установою обов'язків з обслуговування карткового рахунку позивача являються необґрунтованими, оскільки розпорядження ним своїм правом на власний розсуд не покладає на відповідача відповідальності за наслідки, до яких призвело не вчинення позивачем дій, які він мав вчинити в інтересах захисту своїх прав.

Доводи скарги на те, що на рахунку знаходились всі необхідні гроші для їх перерахування являються безпідставними, оскільки на спростування цього твердження Банком надана виписка по рахунку відповідача ( а.с. 31).

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: