АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/2635/16-ц Головуючий в суді 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/553/К/17 Суботіна С.А. Категорія № 81 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П,

секретар - Гладиш К.І.

за участю: представника заявника Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - Куценко Катерини Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року у справі за поданням начальника Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Приходько Т.М. про тимчасове обмеження боржника керівника Приватного акціонерного товариства «Переробника» Ешматової Айгуль Кодіржанівни у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Метенергомаш»,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року подання начальника Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ( надалі Криворізького ДВС) Приходько Т.М. про тимчасове обмеження боржника керівника Приватного акціонерного товариства «Переробника» Ешматової Айгуль Кодіржанівни у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Метенергомаш», залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Криворізький відділ ДВСпросить скасувати ухвалу суду та прийняти нову про задоволення клопотання у повному обсязі.

Зокрема вважає, що судом не взято до уваги наявність доказів ухилення боржника від виконання судового рішення. На неодноразові виклики до відділу ДВС боржник не з'являється, змінено адресу виробничих потужностей. Встановити місце здійснення господарської діяльності неможливо. Матеріалами справи підтверджено отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження, проте не здійснено жодних дій на виконання судового рішення.

В запереченнях на апеляційну скаргу Ешматової А.К. просить ухвалу суду, як законну та обґрунтовану залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню наступних підстав.

Відмовляючи задоволенні подання начальника Криворізького районного відділу ДВС, суд першої інстанції керувався виходив з того, що заявником не доведено факту умисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Відповідно п.5 вищевказаної статті Закону, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і факту ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Судом встановлено, що наказом Господарського суду м. Києва від 19.04.2016 по справі № 910/2803/16 стягнуто з ПрАТ «Переробник» на користь ТОВ «Метенергомаш» заборгованості у розмірі 1891342,95 грн. ( а.с.5).

Даний наказ перебуває на виконанні в Криворізькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 51562030 по примусовому його виконанню. 01.07.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для добровільного виконання.( а.с. 30).

Боржником у строк, наданий для самостійного виконання, рішення суду не виконано.

У процесі виконання рішення суду державним виконавцем вжито заходи з примусового виконання рішення суду, а саме: 02.07.2016 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, а також постанову про арешт коштів боржника.

12.07.2016 на адреси боржника надсилався виклик про явку до державного виконавця, однак Ешматова А.К. на виклик не з'явилась, про причини неявки не повідомила.

На запит державного виконавця Державною прикордонною службою України листом повідомлено, що Ешматова А.К. неодноразово перетинала державний кордон України. ( а.с.11).

Відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Ешматова А.К. є керівником ПрАТ «Переробник» ( а.с.35)

Державним виконавцем здійснено виїзд за адресою боржника: с.Коломойцево,вул..Цюрупи,5 підриємство ПрАТ «Переробник» відсутне, державного виконавця на територію для встановлення наявності майна допущено не було. Повідомили про зміну адреси розташування потужностей : м.Київ, вул..Єреванска,29 ( а.с.40).

За дорученням Криворізького відділу ДВС, головним державним виконавцем Солом'янського районного відділу ДВС м.Києва здійснено вихід на місцевість м.Київ, вул..Єреванска,29 за зазначеною адресою підприємства ПрАТ «Переробник» не виявлене., про що складено відповідний акт від 08.09.2016 року ( а.с.39 на звороті).

Із матеріалів справи видно, що постановою начальника Криворізького районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Приходько Т.М. 01.07.2016 відкрито виконавче провадження за судовим наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2016 по справі № 910/2803/16 про стягнення з ПрАТ «Переробник» на користь ТОВ «Метенергомаш» заборгованості у розмірі 1891342,95 грн.( а.с. 4,5)

Як видно із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Ешматова А.К. є керівником ПрАТ «Переробник». Станом на 21.12.2016 боржником рішення суду не виконано.

До заперечень на апеляційну скаргу Ешматова А.К. надала копію трудової книжки, з якої видно, що 26.06.2015 року Ешматова А.К. була прийнята на посаду голови правління ПрАТ «Переробник» та звільнена 30.12.2015 року згідно наказу №267 від 30.12.2015 року.

Крім того, ухвалою господарського суду м.Києва від 12 грудня 2016 року справа №910/21433/16 порушено провадження про банкрутство ПрАТ «Переробник» за заявою ТОВ «Метенергомаш».

Отже, з огляду на те, що Ешматова А.К., на час відкриття виконавчого провадження не є керівником підприємства боржника, тому відсутні правові підстави для тимчасового обмеження її права на виїзд за межі України.

Вирішуючи питання стосовно заявленого клопотання суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи викладені в обґрунтування клопотання, дав їм належну правову оцінку, постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду- залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312,313- 315 ЦПК України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відхилити.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Я.М.Бондар

Судді: А.П. Барильська

В.П. Зубакова