10.05.2017 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 травня 2017 року селище Козельщина Полтавської області

Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Науменко Н.Д.

при секретарі Кумака А.В.,

з участю третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Козельщина цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_1 та Козельщинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звільнення майна з-під арешту, -

встановив :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до районного суду з позовом, в якому прохало звільнити з-під арешту належний на праві власності ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: Полтавська область, Козельщинський район, селище Козельщина, вулиця Короленка, будинок 55, за вимогами інших стягувачів, заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов»язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права іпотекодержателя щодо зазначеного житлового будинку та стягнути з відповідача судові витрати. При цьому зазначало, що 29.02.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №PLRZGA, відповідно до умов якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 261000,00грн в обмін на зобов»язання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених Кредитним договором платежів. Для забезпечення виконання кредитного договору з ОСОБА_2В як поручителем за договором поруки, укладеним в цей же день передано в заставу житловий будинок з господарськими будівлями по вулиці Короленка, 55 в селищі Козельщина. Сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 300000,00грн (п.1.3.1.; 1.3.2. договору. Умови кредитного договору позичальником не виконуються, через що на заставний будинок звернуто стягнення, яке не реалізується через накладення арешту на іпотечне майно за іншими зобов»язаннями, які перебувають на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Козельщинського РУЮ. Посилаючись на переважне право іпотекодержателя на задоволення вимоги за рахунок заставного майна, наполягало на задоволенні вимоги.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судові засідання явку представника не забезпечив, в заяві позов підтримував, зазначив про розгляд справи без участі представника, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що крім позивача сплачує борг Кредитній спілці «Глобинська». Вважав, що вимоги позивача порушують його права, в наступні судові засідання не з»являвся, надіславши заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа ОСОБА_1 позову не визнала, вважала, що кредитні зобов»язання безпідставно завищені та зняття арешту з будинку, що перебуває в заставі, порушує її житлові права.

Відділ ВДВС Козельщинського РУЮ направив до суду листа, в якому повідомив про наявність на примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь КС «Глобинська» за ВП №25399401, в ході якого 14.01.2014 року накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржник, представника для участі у розгляді справи не направив.

Залучена ухвалою суду від 20.02.2017 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Кредитна спілка «Глобинська» явку представника до суду не забезпечила, заперечень проти позову не направила.

Вислухавши відповідача, третю особу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.02.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №PLRZGA, відповідно до умов якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 261000,00грн в обмін на зобов»язання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених Кредитним договором платежів ( а. с. 4-6).

В забезпечення виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, 29.08.2008 року між позичальником та відповідачем було укладено договір іпотеки № PLRZGA, згідно із п.1.1. якого в забезпечення виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором ОСОБА_2 було передано в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки) - житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою Полтавська область, Козельщинський район, селище Козельщина, вулиця Короленка, будинок 55, належний останньому на підставі свідоцтва про прав власності, виданого Козельщинською селищною радою 16 грудня 2005 року а. с. - 7-9).

Зобов»язання за кредитним договором третьою особою не були виконані, через що утворився борг в сумі 2020970.23грн, який не погашений. Посилаючись на переважне право звернення стягнення на предмет іпотеки, прохало зняти арешт з будинку, переданого в іпотеку, по вимогам інших стягувачів.

Відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

29.02.2008 року ОСОБА_3 державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» накладено заборону на відчуження Предмету іпотеки, який знаходиться за адресою: Полтавська область, Козельщинський район, селище Козельщина, вулиця Короленка, будинок 55, що підтверджується записом в Єдиному реєстрі заборон.

В той же час на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, накладені наступні арешти:

- запис про обтяження №10407556 від 26.10.2010 року про арешт всього нерухомого майна боржника ОСОБА_2, накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козельщинського районного управління юстиції на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2010 року ( виконавче провадження №21013327) за судовим наказом, виданим Козельщинським районним судом 27.08.2010 року за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення боргу з ОСОБА_2 за кредитним договором №PLRZAN36440216 від 01.11.2007 року.

- запис про обтяження №4552832 від 04.02.2014 року про арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_2, накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козельщинського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.01.2014 року (виконавче провадження №25399401), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна (а. с.- 10-11).

За повідомлення ВДВС Козельщинського РУЮ в його провадженні перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 2-310, виданий на підставі заочного рішення Козельщинського районного суду від 20.11.2008 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та СФГ «Нива» боргу в сумі 42083,00грн( виконавче провадження ВП № 25399401). Виконавче провадження ВП № 21013327 на виконанні не перебувало ( а. с. 51).

Згідно із ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека-вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов»язання і є дійсною до припинення основного зобов»язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов»язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки (ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до приписів ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотеко держателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом-у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет перед незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом.

Відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом МЮУ від 15.12.1999 року № 74/15 та ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, що діяла на час виникнення правовідносин, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

З вищевикладених обставин вбачається, що право застави у позивача щодо предмета іпотеки виникло 29.02.2008 року, а 27.08.2010 року та 14.01.2014 року державним виконавцем був накладений арешт на вказане майно, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки та зареєстрована заборона відчуження предмета іпотеки. Крім того, станом на 07.11.2016 року заборгованість позичальника перед банком становить 2020970.23грн, що значно перевищує вартість предмета іпотеки, оціненого у 300000грн.

Отже, у державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козельщинського районного управління юстиції були відсутні правові підстави для накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями, належний відповідачу, який є предметом іпотеки згідно із договором іпотеки, у виконавчому провадженні №25399401 відповідно до постанови про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.01.2014 року.

Раз з тим, постанова в частині накладення арешту на інше нерухоме майно, яке належить поручителю, якщо воно виявлене в результаті примусового виконання, позивачем не оспорюється та підлягає виконанню в межах виконавчого провадження ВП № 25399401 від 14.01.2014 року.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що на користь стягувача, який не є заставодержателем, були ухвалені судові рішення раніше, ніж у позивача виникло право застави, а також відсутні докази того, що вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника перед заставодержателем.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Проте, державний виконавець не виконав зазначених вимог закону, який регулює особливість звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Таким чином, накладений державним виконавцем арешти на майно, до складу якого входить майно, яке є предметом іпотеки, порушує права позивача як іпотекодержателя, оскільки зареєстроване 29.02.2008 року у Державному реєстрі іпотек за ПАТ КБ «Приватбанк» обтяження на належний боржнику ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями має вищий пріоритет над іншими обтяженнями щодо останнього, а позивач заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іншого кредитора. грошових вимог за рахунок предмета іпотеки,

Право заставодержателя звернутися до суду позовом про зняття арешту із заставленого майна передбачено нормами Закону України «Про виконавче провадження», який дія на час виникнення спірних правовідносин та діючого на час звернення до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 від 02.06.2016 року особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред»явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно), про що роз»ясненнно у першому абзаці п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»

Згідно із другим абзацем п.2 постанови, відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках-особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

За змістом частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (шостий абзац п.9 постанови).

Враховуючи вищевикладене, позов ПАТ КБ «Приватбанк» в частині зняття арешту з житлового будинку по вулиці Короленка, 55 в селищі Козельщина Полтавської області, належний ОСОБА_2, у виконавчому провадженні ВП №25399401 від 14.01.2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_2 та СФГ «Нива» підлягає задоволенню, як доведений в судовому засіданні. Щодо вимоги про зняття арешту з житлового будинку відповідача у ВП № 21013327 за судовим наказом, виданим Козельщинським районним судом Полтавської області від 27.08.2010 року за вимогою позивача, то вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 1-2, 4,5 , 10, 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Як видно із матеріалів справи, Козельщинським районним судом 27.08.2010 року був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Приватбанк», на виконання вказаного виконавчого документу, постановою державного виконавця відділу ДВС Козельщинського РУЮ від 27.08.2010 року (виконавче провадження №2101332) накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника, в складі якого перебуває заставний будинок.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем виноситься постанова про накладення арешту, як спосіб забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Доказів того, що позивач звертався до виконавчої служби Козельщинського РУЮ про скасування вказаної постанови у зв'язку з тим, що вона позбавляє позивача права скористатися майном боржника для задоволення вимоги іпотекодержателя суду не надано.

З огляду на зазначене, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині звільнення іпотечного майна з-під арешту у виконавчому провадженні ВП №21013327 року, відкритому за заявою самого позивача на підставі судового наказу Козельщинського районного суду від 27.08.2010 року у справі №2-Н-184/08 є передчасними, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

До того ж, позивачем не надано доказів того, що дане провадження діюче, так як за інформацією Козельщинського відділу державної виконавчої служби в провадженні відділу перебуває лише вимога Кредитної спілки «Глобинська» до ОСОБА_2

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє на 50%, то з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1034грн.

Керуючись ст.ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку», ч.3 та ч.4 ст.54, ч.1 ст. 60 Закону «Про виконавче провадження», ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 1, 88, 208,213-215 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_1 та Козельщинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту, зареєстрованого за реєстраційним номером обтяження № 4552832 реєстратором Реєстраційної служби Козельщинського районного управління юстиції від 04.02.2014 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 25399401, винесену 14.01.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козельщинського районного управління юстиції житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Козельщинський район, селище Козельщина, вулиця Короленка будинок 55 та належить ОСОБА_2.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1034грн судового збору за подачу позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 8 травня 2017 року.

Суддя: Н.Д. Науменко