Справа № 681/390/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Горщар А.Г.

за участю секретаря Калінки А.А.

позивача, його представника ОСОБА_1, відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача усунути для нього перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1, шляхом звільнення земельної ділянки розмірами по довжині 10,23 м, а по ширині в найбільшій частині 2 м.

В обґрунтування вимог зазначав, що ним на підставі рішення Полонської міської ради № 566 від 20 грудня 2000 року приватизована земельна ділянка площею 0,92 га, що розташована по вказаній вище адресі та котра межує із земельними ділянками ОСОБА_3 (зліва) та ОСОБА_4 (справа). На вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який належить відповідачу та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності. При поділі даного будинку та земельної ділянки, на якій розташований будинок, судовим рішенням встановлено порядок користування землею згідно варіанту № 1 судової експертизи та при поділі земельної ділянки судом було враховано, що поряд із поділеною земельної ділянкою знаходилася інша земельна ділянка, належна ОСОБА_3, а відтак зазначені ділянки межують між собою зі східної сторони.

Однак, під час користування спільною земельною ділянкою відповідач відступив від встановлених судом розмірів і захопив частину землі, належної для нього (позивача), та самовільно зрізав грушу, а по межі обіцяв встановити бетонний паркан.

Вказав, що дані дії ОСОБА_3 створюють для нього незручності, так як він позбавлений можливості проходити на свій город для його обробітку та змушений для цього об'їжджати за три кілометри з боку поля.

В ході судового розгляду позивач та його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що згідно рішення Полонського районного суду від 30 червня 2015 року між ним та ОСОБА_5 розподілено в натурі земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та житловий будинок по АДРЕСА_1. Після чого ним виготовлено технічну документацію, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1 та ним отримано відповідний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Зазначив, що при встановленні межових знаків в місцях розподілу земельної ділянки ОСОБА_2 був присутній та претензій з цього приводу не мав, а тому він (відповідач) правомірно встановив огорожу та, при користуванні, меж земельної ділянки не порушував. За таких обставин позов вважає безпідставним та у його задоволенні просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Установлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 для ОСОБА_2 належить земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,092 га, що розташована по АДРЕСА_1

Разом з тим, за ОСОБА_3 25 січня 2016 року зареєстровано земельну ділянку площею 0,05 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в АДРЕСА_1

Як вбачається з кадастрового плану земельної ділянки, належної відповідачу, із його земельною ділянкою межує земельна ділянка, що належить для ОСОБА_2 (на плані позначено від точки Г до точки Д).

ОСОБА_2 мотивує поданий позов тим, що відповідач захопив частину його земельної ділянки в місці межування у формі клинка розмірами по довжині 10,23 м, а по ширині в найбільшій частині 2 м, також самовільно зрізав грушу та має намір встановити бетонний паркан. Наявні перешкоди, створені ОСОБА_3 порушують його право власності та створюють перешкоди у реалізації прав власника земельної ділянки.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями ст.391 ЦК України та ч.3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав суду докази, які стверджували б, що відповідач захопив частину земельної ділянки ОСОБА_2, чим створював би йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Таким чином, підстав для зобов'язання відповідача звільнити частину земельної ділянки немає.

Крім цього, доводи позивача в обґрунтування ним позову повністю спростовані даними рішення Полонського районного суду від 30 червня 2015 року (справа № 681/2048/14-ц), за яким між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 встановлено порядок користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі варіанту № 1 судової експертизи; кадастровим планом земельної ділянки номер НОМЕР_1, що належить для ОСОБА_3, з яких не вбачається порушення ним права користування позивачем земельною ділянкою.

Відтак, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 263-265, ч.1 ст.268, ст.ст.273, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

В позові ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: