Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про стягнення коштів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», яке діє через представника Андрєєву Вероніку Сергіївну, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 12 листопада 2013 року працювала в публічному акціонерному товаристві «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк») у м. Луганську на посаді касира. З 01 грудня 2014 року відповідач перестав здійснювати їй нарахування та виплату заробітної плати. Наказом від 01 квітня 2015 року вона була звільнена у зв'язку з скороченням штату працівників з 06 квітня 2015 року. У день звільнення їй було виплачено лише вихідну допомогу та компенсацію за 17 днів невикористаної відпустки.

Ураховуючи наведене, просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01 грудня 2014 року по 06 квітня2015 року у розмірі 17 055,48 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 квітня 2015 року по 15 травня 2015 року у розмірі 4 704,96 грн, інфляційні втрати за період затримки розрахунку у розмірі 1 513,02 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Платинум Банк» на користь ОСОБА_6 17 055,48 грн невиплаченої заробітної плати та 4 704,96 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення в частині виплати заробітної плати за 1 місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Платинум Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Платинум Банк» не довів обставин, які звільняли його від нарахування та виплати позивачу визначеної умовами трудового договору заробітної плати за період з грудня 2014 року по березень 2015 року.

Відхиляючи апеляційну скаргу ПАТ «Платинум Банк» та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважав, що відповідачем не надано суду належних доказів того, що позивач не виконувала свої трудові функції в указаний період часу, оскільки надані ПАТ «Платинум Банк» табелі обліку робочого часу касира ОСОБА_6 за вказаний період містять взаємовиключні дані, крім того, табелі обліку робочого часу не містять відомостей щодо працівника ПАТ «Платинум Банк», який склав їх, а тому позивачем не надано доказів .

З таким висновком апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Так, судами встановлено, що на підставі наказу від 12 листопада 2013 року ОСОБА_6 була прийнята на роботу в ПАТ «Платинум Банк» у м. Луганську на посаду касира.

Указом виконуючого обов'язки Президента УкраїниПрезидента України від 14 квітня 2014 року № 405/14 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Постановою Національного банку України «Про призупинення здійснення фінансових операційбанками України» від 06 серпня 2014 року № 466 призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

Наказом від 01 квітня 2015 року ОСОБА_6 було звільнено у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З обставин справи, встановлених судом, вбачається, що ОСОБА_6 працювала в ПАТ «Платинум Банк» у м. Луганську.

У період з 01 грудня 2014 року по 06 квітня 2015 року, у зв'язку з подіями, викликаними АТО, позивач свої трудові обов'язки не виконувала, оскільки діяльність Луганського відділення банку, де вона працювала, була припинена.

Ці обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають, на що апеляційний суд уваги не звернув.

Також апеляційним судом при вирішенні питання про стягнення заробітної плати за спірний період не враховано наступне.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КЗпП України питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці»).

Статтею 4 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

Відхиляючи апеляційну скаргу ПАТ «Платинум Банк», суд дійшов висновку про необхідність стягнення заробітної плати працівника до дати її звільнення не беручи уваги обставини, які визнані та не заперечуються сторонами про те, що ні підприємство, ні працівник цього підприємства у спірний період не працювали.

На підставі вказаного постановлена апеляційним ухвала не може бути визнана обґрунтованою та відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович