АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/929/17 Справа № 2-1322/11 Головуючий у 1 й інстанції - Спаї В.В. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Єлізаренко І.А., Пономарь З.М.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційні скарги ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 15.08.2007 року була укладена кредитна угода №82107-SOGL про надання траншу кредиту у розмірі 30 000,00 доларів США на термін до 15.08.2011 року зі сплатою відсотків у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості.

У забезпечення виконання вказаних зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 13.08.2007 року був укладений договір іпотеки №82107, згідно з яким відповідач надала в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 247,1 кв.м. житловою площею 131,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 23.08.2002 року, реєстровий №2541.

У зв'язку з неналежним виконання умов кредитного договору заборгованість за кредитом станом на 23.12.2009 року становить 16 407,41 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом становить - 14 611,00 доларів США, 985,22 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи в розмірі 31,38 доларів США та 779,81 доларів США.

Оскільки, до теперішнього часу на кількаразові вимоги позивача відповідач ОСОБА_3 заборгованість не гасить, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №82107-SOGL від 15.08.2007 року в розмірі 16407,41 дол. США. звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 247,1 кв.м. житловою площею 131,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, та на земельну ділянку загальною площею 2001 кв.м., за цією ж адресою, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити відповідача ОСОБА_2 з домоволодіння АДРЕСА_1 зі зняттям її з реєстраційного обліку за даною адресою. Також, позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені витрати по справі.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 за кредитним договором № 82107-SOGL від 15.08.2007 року в сумі 16407,41 доларів США, яка складається з 14611,00 доларів США - заборгованість за кредитом, 985,22 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору 31,38 доларів США - штраф (фіксована частина), 779,81 доларів США - штраф (процентна складова) звернуто стягнення згідно договору іпотеки №82107 від 13.08.2007 року укладеного з ОСОБА_2 на предмет іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_1, яке в цілому складається з житлового будинку літ.АДРЕСА_1 житловою площею 131,9 кв.м., загальною площею 247,1 кв.м., літньої кухні літ.Б, убиральні літ.В, літньої кухні літ.Д,сараїв літ.Ж,З, навісу літ.И, споруд 1-17,І, розташоване на земельній ділянці загальною площею 2001 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації складає 1 546 653 гривні.

У іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 657,84 грн. та витрат на інформаційно-технічний розгляд справи в розмірі 60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 657,84 грн. та витрат на інформаційно-технічний розгляд справи в розмірі 60 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог банку, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у виселенні відповідачів та ухвалити нове в цій частині про задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, повноваження суду апеляційної інстанції на дослідження нових доказів є обмеженим. Інших доказів суду апеляційної інстанції не було надано.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що 15 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитну угоду №82107-SOGL про надання траншу кредиту у розмірі 30 000,00 доларів США на термін до 15.08.2011 року зі сплатою відсотків у розмірі 15,0% на рік на суму залишку заборгованості.

У забезпечення виконання вказаних зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 13.08.2007 року був укладений договір іпотеки №82107, згідно з яким відповідач надала в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 247,1 кв.м. житловою площею 131,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 23.08.2002 року, реєстровий №2541.

Позивач свої зобов'язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі.

У порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконав.

З урахуванням викладеного, станом на 23.12.2009 року заборгованість становить 16 407,41 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом становить - 14 611,00 доларів США, 985,22 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи в розмірі 31,38 доларів США та 779,81 доларів США. Під час розгляду справи погашення боргу за кредитними зобов'язаннями не відбувалися, внаслідок чого станом на 22.10.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 66 695,54 доларів США.

Згідно звіту про оцінку майна суб'єкта оціночної діяльності, складеного 22.12.2014 року, вартість предмета іпотеки складає 1 546 635 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у позичальника виникла заборгованість по кредиту, в рахунок погашення якої, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині виселення відповідачів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що іпотечне житло було придбано не за рахунок кредиту, а тому з урахуванням положень ст.ст.39,40 ЗУ "Про іпотеку" відповідача не може бути виселено з нього без надання іншого житла.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором, який міститься в матеріалах справи є неналежним доказом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, відповідачкою не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували достовірність та правильність розрахунку заборгованості наданого позивачем.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено йому у задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів є безпідставними.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 Житлового кодексу Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 Житлового кодексу Української РСР, регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 Житлового кодексу Української РСР, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 Житлового кодексу Української РСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 Житлового кодексу Української РСР, встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма статті 109 Житлового кодексу Української РСР.

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року (справа № 6-39цс15) та від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-1484цс15), які згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки, предметом укладеного 13.08.2007 року договору іпотеки №82107, є житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 247,1 кв.м. житловою площею 131,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору дарування від 23.08.2002 року, реєстровий №2541. Тобто, іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, тому відсутні законні підстави задоволення позовних вимог щодо виселення. Тобто, у даному випадку, не можливе виселення громадян без надання іншого жилого приміщення, а постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Тому, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та законними, а доводи апеляційної скарги такими, що підлягають відхиленню.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції, у оскаржуваній частині, залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді І.А.Єлізаренко

З.М. Пономарь