Справа № 752/5853/17
Провадження №: 6/752/209/17
У Х В А Л А

30.03.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мирошниченко О.В.

з участю секретаря Мархотка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнський громадській організації «Союз інвесторів України» від 21 лютого 2017 року у справі № 79/16 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в:

У провадження Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява ПАТ «СБЕРБАНК» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнський громадській організації «Союз інвесторів України» від 21 лютого 2017 року у справі № 79/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дочірній банк СБЕРБАНК Росії» заборгованості за кредитним договором № 05-В/11/32/ЮО/КЛ від 28.12.2011 року у розмірі 84 228 122 грн. 25 коп. грн. та витрати, пов'язані із вирішенням справи Третейським судом у розмірі 42 500 грн.

Особи, які беруть участь у справ, у судове засідання не з'явились. Неявка учасників судового процесу не перешкоджає розгляду справи по суті, що передбачено ч.1 ст. 389-9 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням положень ч.1 ст.56 Закону України «Про третейські суди».

Дослідивши матеріали заяви, судом встановлено наступне.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України "Про третейські суди".

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2011 року між ПАТ «Дочірній банк СБЕРБАНК Росії» та ТОВ «Компанія «Рона» укладено кредитний договір № 05-В/11/32/ЮО/КЛ, в забезпечення виконання за яким 16.01.2015 року між ПАТ «Дочірній банк СБЕРБАНК Росії» та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

21.02.2017 року Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» у справі № 79/16 постановлено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 05-В/11/32/ЮО/КЛ від 28.12.2011 року у розмірі 84 228 122 грн. 25 коп. грн. та витрати, пов'язані із вирішенням справи Третейським судом у розмірі 42 500 грн.

Вказаним рішенням також встановлено, що п. 6.8 договору поруки та положень кредитного договору містить угоду на про передачу спору на розгляд третейського суду.

При розгляді заяв про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд в судовому засіданні встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 389-10 цього Кодексу (ч. 3 ст. 389-9 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 ч.1 ст.389-10 Цивільного процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (в редакції Закону України «Про внесення зміни до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 р.), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

При вирішенні питання щодо підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд враховує, що рішення третейського суду, яке пред'явлено до компетентного суду для примусового виконання, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону, а виходячи з характеру спірних відносин, що були предметом спору у третейському суді та стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором, ці відносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», тому дана справа не підвідомча третейському суду відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди».

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 р. у справі № 6-856цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Виходячи з суб'єктивного складу сторін та характеру спірних правовідносин, що були предметом розгляду у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» за позовом ПАТ «Дочірній банк СБЕРБАНК Росії» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, цей спір непідвідомчий третейському суду, що дає підстави відмовити у видачі виконавчого листа на виконання рішення третейського суду на підставі п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК, з урахуванням положень п.2 ч.6 ст.56 Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись п.14 ст.6, п.2 ч.6 ст.56 ЗУ «Про третейські суди», ст.ст. 209-210, 389-9, 389-10, 389-11 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнський громадській організації «Союз інвесторів України» від 21 лютого 2017 року у справі № 79/16 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1.

Роз'яснити особам, які беруть участь у справі, що після набрання законної сили ухвалою про відмову у видачі виконавчого листа спір між сторонами може бути вирішений судом у загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 15 днів з моменту винесення ухвали про відмову у видачі виконавчого листа.

Суддя