ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1996/16-ц
Провадження № 2/210/274/17
У Х В А Л А

іменем України

"29" травня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В.,

секретаря Семко Н.А.,

особи, які беруть участь у справі: позивач ОСОБА_2, її представники: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24» про визнання недійсним рішення зборів членів ЖБК «Восток-24»

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищевказана справа.

Під час вирішення питання про наявність відводів складу суду, позивач ОСОБА_2 зазначила про те, що не довіряє головуючому у справі.

ЇЇ представник ОСОБА_3 зазначив про те, що є підстави для відводу головуючого, оскільки головуючий винесено рішення про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги на користь ЖБК "Восток-24" зі ОСОБА_2, та при розгляді вказаної справи головуючий надав оцінку статуту, затвердження якого оскаржується в даному процесі. Крім того, зазначив, що розглядаючи справу за позовом його довірительки, головуючий матиме змогу чинить тиск на суд апеляційної інстанції.

Представники позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, кожен окремо, висловиви недовіру суду, оскільки суд стягнув заборгованість за житлово-комунальні послуги зі ОСОБА_2 на користь ЖБК "Восток-24".

Інші учасники та сторони не з"явились, яїх неявка не є перешкодою для вирішення процесуальних питань, у тому числі щодо наявності підстав для відводу, чи самовідводу.

Головуючий у справі заявив самовідвід, з тих підстав, що позивач у справі та її представники, зокрема ОСОБА_3, звернулись із заявою до національної поліції щодо внесення відомостей до ЄРДР по відношенню до головуючого судді - Чайкіної Ольги Володимирівни про притягнення головуючого до кримінальної відпоідальності щодо винесення неправосудних рішень відносно учасників процесу. Крім того, під час розгляду процесуальних питань щодо виправлення описки в рішенні суду, яким задоволено позов ЖБК "Восток-24" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надали головуючому довідки про нібито наявність у головуючого заборгованості перед ОСОБА_2 у великому розмірі.

Вислухавши позиції учасників судового процесу, які з"явилися до суду, суд вважає що підстав для задоволення відводів сторони позивача не вбачається, оскільки вони є невмотивовані та необгрунтовані з точки зору цивільно-процесуального законодавства.

Разом із тим, головуючий вважає, що існують підстави для самовідводу головуючого від розгляду справи, у зв"язку з наступним.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97). Застосовуючи обєктивний критерій, слід зясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви обєктивно обґрунтованими (рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Iталії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

У цьому звязку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «ОСОБА_7 проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі «ОСОБА_8 проти Іспанії» (CastilloAlgar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект (справи «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України»). Відповідно до об'єктивного критерію визначається, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення ЄСПЧ у справі «Мироненко і Мартиненко проти України», у справі «Білуха проти України»).

Проте, як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою субєктивного та обєктивного критеріїв. За субєктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Таким чином, при вирішенні питання про самовідвід або відвід суд бере до уваги його мотиви, оскільки судді зобов'язані викликати довіру у учасників судового розгляду, і тому будь який суддя, стосовно якого в учасників судового розгляду є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен заявити самовідвід.

Та обставина, що на теперішній час ОСОБА_3 та ОСОБА_2, подають різноманітні заяви відносно головуючого, у тому числі й звернулися до уповноважених органів щодо притягнення головуючого до кримінальної відповідальності, звинувачують головуючого у наявності боргових зобов"язань у великих розмірах перед ОСОБА_2, свідчить про те, що сторона позивача, використовуючи надані права та різноманітні юридичні механізми, намагається чинити будь-яким способом тиск на суд.

Разом із тим, для іншої сторони у справі, в даному випадку відповідача, так і у стороннього спостерігача не безпідставно можуть виникнути об"єктивні побоювання вважати, що у зв"язку з діями сторони позивача у справі щодо головуючого у справі, суд не матиме змоги бути неупередженим та об"єктивним при вирішенні справи по суті.

На підставі викладеного, враховуючи дії, поведінку та ставлення сторони позивача у справі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, по відношенню до складу суду, зокрема головуючого, такі обставини можуть викликати сумніви в обєктивності та неупередженості судді у іншій учасників процесу, тому на підставі положень ст. 6 Конвенції, заявлений самовідвід головуючого підлягає задоволенню з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України з метою недопущення сумнів в обєктивності та неупередженості суду та забезпечення права сторін на розгляд справи за її позовом судом, який би не викликав жодних сумнівів.

Керуючись ст.ст. 20, 23, 24 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Усні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відвід головуючого судді - відхилити з підстав їх необгрунтованості.

Самовідвід судді Чайкіної Ольги Володимирівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24» про визнання недійсним рішення зборів членів ЖБК «Восток-24», задовольнити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України.

Справу направити до загальної канцелярії - для здійснення повторного авторозподілу згідно вимог ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Чайкіна