Номер провадження: 22-ц/785/2230/17
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача, який було уточнено, про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 гривень та стягнення судових витрат у розмірі 1 929,20 гривень (а. с. 3-5, 16).

В обґрунтування свого позову посилався на те, що 09.09.2016 року о 18-00 в смт. Таїрове відбулися збори мешканців селища. На цих зборах відповідачка ОСОБА_3 звинуватила його в образливій формі у присутності громадян, що він, як депутат селищної ради є негативним «героєм» селища Таїрове, що його вивели із складу земельної комісії, а всю земельну комісію розформували за, гроші, що брали з людей. Розповсюджуючи неправдиву інформацію, ОСОБА_3 зневажливо висловлювалася про його статус депутата, який за гроші став корупціонером. У зв'язку із цим ОСОБА_2 просив суд зобов'язати ОСОБА_3 спростувати у місячний строк поширені нею неправдиві відомості про нього.

10.11.2016 року до суду надійшов зустрічний позов від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 гривень та стягнути судові витрати у розмірі 1 929,20 гривень (а. с. 22-23).

В обґрунтування свого зустрічного позову посилалась на те, що їй стало відомо, що ОСОБА_2 поширює неправдиву інформацію щодо неї та її громадської діяльності, а також негативно характеризував її з використанням нецензурної лексики. Відповідач наголошував, що вона нечесна людина, обзивав її нецензурними виразами, висловлював завідомо неправдиві образливі і грубі слова, що принижують її і ганьблять її честь і гідність. У зв'язку із цим ОСОБА_3 змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 14.11.2016 року позови об'єднані в одне провадження (а. с. 27).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено (а. с. 34-37).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 40-41).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Правильність висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 колегія суддів не перевіряє, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Пунктом 18 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 роз'яснено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду (п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання та не були підтверджені належними об'єктивними доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях самого позивача.

З таким висновком слід погодитись, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом встановлено, що 09.09.2016 року о 18-00 в смт. Таїрове на зборах мешканців селища. У виступі ОСОБА_3 розповідала про роботу земельної комісії та депутатів Таїровської селищної ради.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 посилався на те, ОСОБА_3 звинуватила ОСОБА_2 в образливій формі у присутності громадян, що останній, як депутат селищної ради є негативним «героєм» селища Таїрове, що його вивели із складу земельної комісії, а всю земельну комісію розформували за гроші, що брали з людей. Розповсюджуючи неправдиву інформацію, ОСОБА_3 зневажливо висловлювалася про статус депутата.Вказані висловлювання принижують його честь та гідність, ділову репутацію, зіпсувалися стосунки із виборцями, оскільки ОСОБА_3 принизила його перед іншими людьми та поширила неправдиві відомості.

Проте, вказані обґрунтування не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що поширення недостовірної інформації ОСОБА_3 про те, що земельну комісію розформували за те, що з людей брали гроші за сотку - півтори 50 000 гривень або тисячу доларів завдають шкоди позивачу є неспроможним, оскільки відповідачка у своєму виступі не привелаідентифікаційні особистості позивача, а приводила, на її думку, негативні приклади роботи депутатів Таїровської селищної ради.

Висловлювання ОСОБА_3 про те, що депутати не мають наміру захищати права виборців, а бажають заробляти гроші не містять фактичних даних, а є її власною думкою, яка ґрунтується на припущеннях та власних міркуваннях, а відтак являються оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню.

Інших доводів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відомості, викладені відповідачем на зборах територіальної громади 09.09.2016 року не містять будь-яких конкретних даних або фактів про події та явища, які стосуються ОСОБА_2, а відтак правових підстав для задоволення позову не вбачається.

За правилами ст. ст. 23,1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Враховуючи те, що не доведено неправомірності дій відповідача по справі, порушення ними прав позивача та заподіяння внаслідок цього моральної шкоди суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, зробив правильний висновок про те, що позов в частині відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню у зв'язку з безпідставністю вимог.

При зазначених обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 грудня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

Калараш А.А.