Номер провадження: 22-ц/785/555/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Станкевич В.А., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., Лопотан В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 грудня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа: ОСОБА_4) про повернення безпідставно набутого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

07 травня 2015р. ОСОБА_2 звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_3 на його користь безпідставно отриманих від нього грошей в еквівалентні сумі 8000 доларів США, за офіційним курсом Національного банку України на день виплати ним зазначеної суми, і судові витрати, посилаючись на те, що 22 липня 2010р. він (ОСОБА_2М.) передав ОСОБА_3 8000 доларів США, який зобовязався оформити на нього 0,01 га земельної ділянки, про що відповідач написав розписку. В подальшому в 2015р. зясувалось, що відповідач ніколи не був власником зазначеної у розписці ділянки і набув вказані гроші без достатньої правової підстави.

Відповідач ОСОБА_3 і його представник просили відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що 22 липня 2010р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу частки земельної ділянки, який є нікчемним правочином з моменту його вчинення, та просили застосувати положення ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України щодо наслідків пропуску строків позовної давності.

Ухвалою суду від 14 квітня 2016р. до участі у справі була залучена у якості третьої особи ОСОБА_4, яка є власником земельної ділянки.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 також просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що в даному спорі не можливе застосування вимог ст. 1212 ЦК України, оскільки між сторонами склались договірні правовідносини, повязані з відчуженням частини земельної ділянки, також просив про застосування строків позовної давності, та прийняти до уваги, що відповідач і третя особа як співвласники земельної ділянки, придбаної під час шлюбу, виконали взяті на себе зобовязання щодо дороги спільного користування, а від переоформлення землі відмовився саме позивач, який став висувати додаткові вимоги і отримав компенсацію у розмірі 5000 доларів США від третього сусіда ОСОБА_7

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13 грудня 2016р. у задоволені позову ОСОБА_2 було відмовлено (а.с.52-55 том 2).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення його позову, посилаючись на те, що вказане рішення суду постановлено в порушені вимог матеріального та процесуального права, без належного урахування усіх обставин по справі (а.с.62-64 том 2).

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2 у звязку з пропуском строку позовної давності для звернення з вказаним позовом.

Відмовивши у задоволені позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник договірний характер правовідносин, що унеможливлює застосування до них положень ст. 1212 ЦК України в частині зобовязання повернути майно (гроші) після обладнання частки ділянки для спільного користування (проїзду) і компенсації позивачу частини коштів ОСОБА_7

Судова колегія не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або зберігання майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно розписки від 22 липня 2010р. відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача ОСОБА_2 8000 доларів США за 1 сотку земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Іллічівськ, вулиця Олександрійська, 79/17, як він вказав в розписці за належну йому на праві приватної власності земельну ділянку за договором купівлі-продажу, та вказав, що вказана частина земельної ділянки буде переоформлена для облаштування дороги для спільного використання згідно договору (том 1 а.с.5).

Судова колегія вважає, що ОСОБА_3 безпідставно отримав від ОСОБА_2 8000 доларів США, оскільки він не був власником земельної ділянки, та розпорядився частиною вказаної земельної ділянки у вигляді 1 сотки земельної ділянки в той час, як лише саме в день надання відповідачем вищевказаної розписки 22 липня 2010р., вказана земельна ділянка була придбана у власність дружиною відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, та станом на 29 грудня 2012р. житловий будинок на вказаній земельній ділянці не був ще зареєстрований за ОСОБА_5 (том 1 а.с.69, 68). Тобто, відповідач ОСОБА_3 безпідставно отримав від ОСОБА_2 гроші в сумі 8000 доларів США.

Тому позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь безпідставно отриманих від нього грошей в еквіваленті 8000 доларів США, за офіційним курсом Національного банку України на день виплати ним зазначеної суми саме з підстав ст.1212 ЦК України є обґрунтованими.

Посилання відповідача ОСОБА_3, та представника третьої особи ОСОБА_4 на те, що між сторонами склались договірні правовідносини, повязані з відчуженням частини земельної ділянки, що відповідач і третя особа як співвласники земельної ділянки, придбаної під час шлюбу, виконали взяті на себе зобовязання щодо дороги спільного користування, а від переоформлення землі відмовився саме позивач, який став висувати додаткові вимоги і отримав компенсацію у розмірі 5000 доларів США від третього сусіда ОСОБА_7 не є підставою для відмови у задоволені позову ОСОБА_2 з урахуванням вищевказаних обставин, а також з урахуванням того, що усі інші обставини, повязані з облаштуванням дороги спільного користування не є предметом саме вказаного судового спору, який виник між ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку, що не підлягає задоволенню заява відповідача ОСОБА_3 про наслідки спливу позовної давності, оскільки, як вказав суд в розписці не визначено строк виконання зобовязання по переоформленню частки ділянки, і що у позивача зберігається право предявити вимогу про виконання цього зобовязання.

Судова колегія не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та вважає, що суд безпідставно не задовольнив заяву відповідача ОСОБА_3 про застосування строків позовної давності, та вважає вказаний висновок суду помилковим.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України).

Судова колегія вважає, що позивач ОСОБА_2 надав гроші ОСОБА_3 на придбання частки земельної ділянки ще 22 липня 2010р. та без поважних причин пропустив строк позовної давності, звернувшись до суду з відповідним позовом лише 07 травня 2015р., тобто через 5 років.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Тому при встановлених обставинах по справі рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволені позову з підстав пропуску строку позовної давності для звернення з позовом.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає, що у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 грудня 2016р. скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа: ОСОБА_4) про повернення безпідставно набутого майна відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: В.А. Станкевич

ОСОБА_8