АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/1185/16-ц Головуючий у першій
Провадження № 22-ц/774/336/К/17 інстанції Коваль А.М.
Категорія - 27 (І) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участі: відповідача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 в обґрунтування якого зазначив, що 08.04.2009 року між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого вдповідач отримала кредит у розмірі 29000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала в результаті чого, станом 12.06.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 23 437,68 грн., з яких 2072,10 грн. - заборгованість за кредитом; - 16673,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: - 500,00 грн. (фіксована частина); - 1092,27 грн. штраф (процентна складова).

Зазначену суму боргу Банк просив стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року позов задолено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.04.2009 року, в розмірі 21 845 грн. 41 коп., яка складається з: 2072,10 грн. - заборгованість за кредитом; - 16673,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судові витрати у виді судового збору в сумі 1378,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" в повному обсязі.

На думку відповідача, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту користування нею кредитними коштами у розмірі 29000 грн.

Також зазначає, що в рішенні судом не зазначено, з якого по який період утворилась заборгованість, відповідно до кредитного договору № б/н від 08.04.2009 року, на підставі якої суми вона нарахована, а також з якого по який період утворилась заборгованість за процентами, за пенею та комісією.

Крім того, апелянт вказує, що судом не було прийнято до уваги та не долучено в судовому засіданні письмові докази щодо фактичного отримання нею грошових коштів за кредитним договором в розмірі 500 грн., та, відповідно, сплати даної суми разом з відсотками в період часу з 08.04.2009 року по грудень 2011 року.

Також вважає, що судом не звернуто увагу на те, що з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що нарахування процентів відбувалось з 25.05.2009 року, тобто раніше, ніж 55 днів, відповідно до умов договору від 08.04.2009 року.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 08.04.2009 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н. Згідно договору ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 29000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" , у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", який додається до позовної заяви. 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов'язання за договором № б/н від 08.04.2009 року виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком кредитний договір, підтверджується її підписом у заяві.

Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що підтверджується у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала узв'язку із чим, станом на 12.06.2016 року має заборгованість у розмірі 23 437,68 грн., яка складається з: 2072,10 грн. - заборгованість за кредитом; - 16673,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: - 500,00 грн. (фіксована частина); - 1092,27 грн. штраф (процентна складова).

Колегія суддів перевірила розрахунок заборгованості за кредитним договором та погоджується з ним.

Задовольняючи позов ПАТ «КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки відповідачем допущено порушення зобов'язань за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка до цього часу не погашена, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з наступних підстав.

Згідно положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти,якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Таким чином, проценти за кредитним договором нараховуються до моменту повного погашення кредиту та виконання всіх передбачених договором грошових зобов'язань.

Враховуючи приписи ст.ст. 536, 1048, 1054 ЦК України, плата у вигляді нарахованих відсотків за користування позикою (кредитом) здійснюється за весь період користування, тобто до моменту, коли позичальник в повному обсязі виконає зобов'язання за договором та сплатить всю суму, яку він позичив у кредитора. Що ж стосується позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією а також стягнення штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова), суд приходить до наступних висновків.

Умовами зазначеного вище кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у зв'язку з порушенням відповідачем взятого на себе зобов'язання за кредитним договором № б/н від 08.04.2009 року, з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума боргу, яка станом на 12.06.2016 року становить 23 437,68 грн., та складається з: 2072,10 грн. - заборгованість за кредитом; - 16673,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: - 500,00 грн. (фіксована частина); - 1092,27 грн. штраф (процентна складова).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що наявний в матеріалах справи розрахунок суми заборгованості за кредитним договором, є неналежним доказом, на думку колегії суддів є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи та наданим суду першої інстанції належним чином складеним розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за договором кредиту, який підписаний уповноваженою особою та завірений печаткою (а.с.4-10), який відповідачем не спростований та перевірений колегією суддів, з яким вона погоджується.

Вказаним вище розрахунком спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що нарахування процентів відбувалось раніше, ніж 55 днів, відповідно до умов договору від 08.04.2009 року.

Також вказаним розрахунком спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту користування нею кредитними коштами у розмірі 29000 грн. Слід зазначити, що відповідач коштами в розмірі 29000 грн. не користувалась, а користувалась кредитною карткою, згідно якої заборгованість за кредитом становить 2072,10 грн., із виписки по картковому рахунку НОМЕР_1, наданого суду апеляційної інстанції, вбачається користування відповідачем кредитною карткою, зокрема для купівлі товарів. Із оглянутої в засіданні колегії суддів кредитної картки вбачається, що кредитна картка зі строком дії до грудня 2011 року перевидана, та видана повторно сроком дії до вересня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості по зазначеному кредитному договорі з посиланням відповідача на те, що в період часу з 08.04.2009 року по 31.01.2011 року нею було сплачено 500,00 гривень Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" і заборгованість була відсутня, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості після зазначеної дати відповідачем протягом 2011-2013 року отримувались кредитні кошти по зазначеному договору. Жодних доказів, які б спростовували зазначені обставини відповідачем до суду не надано.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст. 308 ЦПК України має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: