Справа № 456/2950/16-ц
Провадження № 2/456/434/2017
РІШЕННЯ

іменем України

05 квітня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Саса С. С. ,

при секретарі Петренко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-технічне підприємство Жидачівавтотранс про стягнення моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 5000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 08 серпня 2016 року у м.Стрий на автобусній станції він підійшов до маршрутного автобуса "Стрий-Жидачів" для поїздки і предявив посвідчення учасника бойових дій, яке йому надавало право на безплатний проїзд згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Але водій даного автобуса став у дверях, пропустив платних пасажирів, а позивачу персонально сказав, що він пільговиків не возить, на що позивач відповів, що буде на нього скаржитися у вищі інстанції. Після чого водій його брутально обізвав нецензурними словами та на прохання позивача назвати своє прізвище і організацію, в якій він працює, водій відмовився. З водієм даного автобуса це був не перший випадок відмови позивачу у безплатному проїзді. Після відмови у безплатному проїзді позивач вийшов із автобуса і записав його державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

28.08.2016 року позивач написав скарги голові Львівської обласної ради, Державній службі України з безпеки на транспорті, Стрийській міжрайонній прокуратурі про цей випадок, які були скеровані департаменту дорожнього господарства, транспорту та звязку Львівської РДА та передані на розгляд директорові ТзОВ ВТП "Жидачівавтотранс", після чого позивачу стало відомо про перевізника. При зверненні до перевізника в.о. директор ТзОВ ВТП "Жидачівавтотранс" ОСОБА_2 в усній розмові позивачу повідомила, що водій даного автобуса оштрафований на 1700,00 грн., однак відмовилася назвати прізвище водія, незважаючи на вимогу позивача.

Права позивача як споживача послуг пасажирського автомобільного транспорту, які гарантуються державою, захищаються ЗУ "Про захист прав споживачів", який передбачає відповідальність перевізника за їх порушення та відшкодування завданих збитків.

Під час цієї події позивач отримав моральну шкоду, оскільки являється особою похилого віку, інвалідом першої групи гіпертонічного захворювання, тяжко переживав образу, яку йому завдав водій автобуса на очах у пасажирів, через що у позивача погіршився стан здоровя та позивач пережив гіпертонічний криз, а тому розмір заподіяної йому моральної шкоди оцінює в 5000 гривень.

Відповідальним за порушення своїх прав, брутальне ставлення до нього, завдану моральну шкоду позивач покладає на відповідача по справі ТзОВ ВТП "Жидачівавтотранс", який є власником автобуса державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив, що відповідно до пункту 3,4 Постанови Пленуму Верховного суду України від

31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Предявляючи позов про відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивач повинен зазначити, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Позивачем не зазначено та не підтверджено доказами, в чому саме полягала завдана шкода, сам факт заподіяння такої шкоди, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими саме належними та доступними доказами підтверджується наведені в позовній заяві підстави, а тому в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди просить відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він з позивачем ОСОБА_1 часто їздить маршрутним автобусом з Жидачева до Стрия або із Стрия до Жидачева. В серпні 2016 року він вийшов з автобуса Стрий-Жидачів в м.Стрий на зупинці біля маркету «Рукавичка» та в цей час почув крик і побачив, що водій вказаного автобуса відмовлявся впустити в автобус ОСОБА_1, не брав до уваги його посвідчення ветерана війни та інваліда першої групи, в грубій формі нецензурними словами ображав позивача, схопивши його за верхній одяг.

З посвідчення №3857 виданого 29.03.2004 року Львівською обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 вбачається, що предявник цього посвідчення має право на пільги, передбачені ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ.

З посвідчення №119214 виданого Управлінням ПФУ в Стрийському районі 17.02.2004 року вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом першої групи загального захворювання.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них надається безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Судом встановлено, що водій автобуса, держаний номерний знак НОМЕР_2, який рахується за ТзОВ ВТП «Жидачівавтотранс» та обслуговує маршрут загального користування №705 Стрий АС - Жидачів АС - Новий Розділ АС, 08.08.2016 року на автобусній станції у м.Стрий Львівської області безпідставно відмовив позивачу ОСОБА_1 у перевезенні, хоча останній предявив водію автобуса посвідчення ветерана війни, що надає право на безплатний проїзд усіма

видами міського пасажирського транспорту, а також автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання. Крім того, водій автобуса схопив ОСОБА_1 за верхній одяг та в грубій формі ображав позивача нецензурними словами.

Суд вважає, що діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, оскільки позивач, який є особою похилого віку, інвалідом першої групи загального захворювання, ветераном війни, зазнав душевних страждань у звязку протиправними діями водія автобуса, що належить відповідачу, внаслідок образи у позивача погіршився стан здоровя, що підтверджується медичними довідками, представленими позивачем. Однак суд враховуючи вимоги розумності і справедливості вважає необхідним позов задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-технічне підприємство Жидачівавтотранс на користь ОСОБА_1 2000 грн. (дві тисячі гривень ) моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-технічне підприємство Жидачівавтотранс на користь держави 1378 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_6