АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/4363/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Сенько М.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Поливач Л.Д., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» на заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

УСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2. 1090,61 грн. поточної заборгованості по кредиту, 39059,39 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 21675,40 грн. простроченої заборгованості по відсоткам, 1204,50 грн. поточної заборгованості по комісії, 42157,50 грн. простроченої заборгованості по комісії та 156276,07 грн. пені.

Вимоги обґрунтовує тим, що 29 липня 2013 року між сторонами укладено Кредитний договір №IKCASHSTG.146345.001, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 40150 грн. на строк до 28 липня 2016 року, за користування якими вона зобов»язалась сплатити відсотки у розмірі 0,001% річних, комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3% від суми кредиту щомісячно в період сплати.

Пунктом 6.3 договору також передбачений обов»язок позичальника сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми прострочення за кожен день.

Проте позичальник свої зобов»язання належним чином не виконувала, у зв»язку із чим станом на 19 липня 2016 року має заборгованість у сумах: 1090,61 грн. поточної заборгованості по кредиту, 39059,39 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 21675,40 грн. простроченої заборгованості по відсоткам, 1204,50 грн. поточної заборгованості по комісії, 42157,50 грн. простроченої заборгованості по комісії та 156276,07 грн. пені.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 12 січня 2017 року позовні вимоги ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2 105187,40 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині відмови у стягненні 39059,39 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту та 117216,68 грн. пені, ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалити рішення про стягнення цих сум.

В апеляційній скарзі посилається про необґрунтованість висновків суду про відмову у стягненні суми простроченої заборгованості та зменшення суми пені.

В судове засідання сторони не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте в повній мірі зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Із змісту оскаржуваного рішення убачається, що суд установив, що заборгованість відповідача складається з:

- 40150 грн. поточної та простроченої боргу по кредиту (1090,61 грн. + 39059,39 грн.);

- 43362 грн. комісії (1204,50 грн. = 42157,50 грн.);

- 39059,39 грн. 36% річних від суми простроченої заборгованості з кредиту за кожен день прострочення відповідно до п.6.1 договору;

- 156276,07 грн. пені.

Щодо простроченої заборгованості по відсоткам 21675,40 грн. не зазначено.

Разом з тим, із позовних вимог, зокрема з розрахунку заборгованості, не убачається про походження суми 39059,39 грн. як 36% річних від суми простроченої заборгованості з кредиту за кожен день прострочення відповідно до п.6.1 договору та вимог про її стягнення. Відповідно до змісту вимог та розрахунку заборгованості сума 39059,39 грн. визначена як прострочена заборгованість по кредиту.

Відповідно до висновків суду вирішено зменшити розмір пені до суми 39059,39 грн. та всього стягнути боргу у сумі 105187,40 грн.

З викладеного убачається, що обставини справи судом встановлені невірно, а сума, яку ухвалено стягнути за рішенням суду, не містить розрахунку складових.

Ураховуючи викладене, колегія суддів уважає, що справа підлягає перегляду за всіма підставами позову відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України.

З матеріалів справи убачається, що 29 липня 2013 року між сторонами укладено Кредитний договір №IKCASHSTG.146345.001, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 40150 грн. на строк до 28 липня 2016 року, за користування якими відповідач зобов»язалась сплатити відсотки у розмірі 0,001% річних, комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3% від суми кредиту щомісячно в період сплати.

Пунктом 6.3 договору також передбачений обов»язок позичальника сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми прострочення за кожен день.

Проте позичальник свої зобов»язання належним чином не виконувала, у зв»язку із чим станом на 19 липня 2016 року має заборгованість у сумах: 1090,61 грн. поточної заборгованості по кредиту, 39059,39 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 21675,40 грн. простроченої заборгованості по відсоткам, 1204,50 грн. поточної заборгованості по комісії, 42157,50 грн. простроченої заборгованості по комісії та 156276,07 грн. пені.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зібрані у справі докази підтверджують, що позичальник свої зобов»язання належним чином не виконала, а відтак вимоги кредитора про стягнення заборгованості по тілу кредиту (простроченої та поточної), простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом та пені підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на умовах договору та відповідають вимогам закону.

Разом з тим колегія суддів не убачає підстав для стягнення комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 3% від суми кредиту, яка повинна сплачуватися щомісячно, у зв»язку із наступним.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до ст.1 цього Закону послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Комісія за надання кредитних ресурсів не може вважатися послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки надаючи кредитні кошти позичальнику, банківською установою встановлюється плата за користування кредитними коштами у вигляді процентів. Тобто, позичальником за рахунок процентів оплачується послуга з надання коштів.

Окрім того, з матеріалів справи убачається, що за умовами договору, а саме пункту 6.3 договору, передбачений обов»язок позичальника сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми прострочення за кожен день, що станом 19 липня 2016 року на становить розмір 156276,07 грн. та є значно більшим від розміру боргового зобов»язання.

Відповідно до частини 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків , та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Ураховуючи правову природу пені, положення ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов»язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, колегія суддів уважає за доцільне зменшити розмір пені до 70000 грн., що відповідає вимогам закону, правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-100 цс14 від 03 вересня 2014 року, а також узгоджується із завданням цивільного судочинства щодо справедливого вирішення справи.

Відповідно до ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового про стягнення заборгованості за Кредитним договором №IKCASHSTG.146345.001 від 29 липня 2013 року станом на 19 липня 2016 року в сумі 131825,40 грн., що складається з поточної заборгованості по тілу кредиту - 1090,61 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту - 39059,39 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 21675,40 грн., та 70000 грн. пені.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору 1977,38 грн. за подачу позову до суду першої інстанції пропорційно задоволеним вимогам та 2175,19 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» заборгованість за Кредитним договором №IKCASHSTG.146345.001 від 29 липня 2013 року станом на 19 липня 2016 року в сумі 131825,40 грн., що складається з поточної заборгованості по тілу кредиту - 1090,61 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту - 39059,39 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 21675,40 грн., та 70000 грн. пені.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» у рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору 1977,38 грн. за подачу позову до суду першої інстанції пропорційно задоволеним вимогам та 2175,19 грн. за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді Л.Д. Поливач

Є.В. Болотов