Провадження № 2/712/1006/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Третьої поліклініки м. Черкаси, міського голови м. Черкаси ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Третьої поліклініки м. Черкаси, міського голови м. Черкаси ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди, посилаючись на те, що відповідач з 2014 року по даний час не забезпечив його безкоштовними ліками та медичним обстеженням як інваліда І групи, а тому просить суд визнати дії відповідачів незаконними та зобовязати їх виконувати свої обовязки, відшкодувати шкоду у розмірі 80000 грн.

14.03.2017 року позивач скерував до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просить визнати дії відповідача незаконними та зобовязати забезпечити його безкоштовно ліками належним чином в повному обсязі та реабілітуючими засобами. Відшкодувати моральну шкоджу у розмірі 20000 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність.

Представник Третьої міської поліклініки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в позові відмовити, пояснивши, що позивачем отримуються всі необхідні для нього ліки та заперечувала порушення прав позивача при здійсненні своїх повноважень.

Представник Черкаської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила суд в позові відмовити.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Положенням ст. 3 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.

Судом встановлено, та не заперечувалось відповідачами, що позивач перебуває на обліку в Єдиному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги як інвалід війни І групи та користується пільгами, передбаченими ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п. 1, 12 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: безплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів та виробів медичного призначення за рецептами лікарів; право на щорічне медичне обстеження і диспансеризацію із залученням необхідних спеціалістів.

При зверненні до суду з позовом до Третьої поліклініки м. Черкаси, Міського голови м. Черкаси щодо бездіяльності у наданні пільг на забезпечення лікарськими препаратами та медичними обстеженнями та завдання в звязку з цим шкоди позивачем не надано жодного документального підтвердження зроблених йому медичних призначень, тобто не обґрунтовано, щодо яких конкретно препаратів та обстежень з числа тих, які йому призначені лікарем у звязку з наявними захворюваннями йому було надано відмову та конкретно ким і коли.

На неодноразові звернення позивача до Черкаського обласного контактного центру КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» надано безліч відповідей, які знаходиться в матеріалах справи, які підтверджують той факт, що ОСОБА_1 постійно забезпечується лікарськими засобами по пільговим рецептам, які отримані хворим на руки по призначеним рецептам.

Відповідно до довідки КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 814 від 27.04.2017 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 за 2016 рік отримав ліків на суду 2930,08 грн., у 2017 році січень на суму 297,08 грн., лютий 274,40 грн., березень 719,87 грн., 07.04.2017 року 252,93 грн., 25.04.2017 року 294,14 грн. Ліки доставлені сімейною медсестрою додому. Отримані ОСОБА_1 рід особистий підпис.

Довідка про стан здоровя ОСОБА_1, останньому не видавалася, оскільки протягом 2017 року ОСОБА_1 в поліклініку з заявою про надання вказаної довідки не звертався, що підтверджується листами КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 364 від 28.02.2017 року та № 542 від 23.03.2017 року.

Щодо забезпечення реабілітаційними засобами, то з листів КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 257 від 16.02.2017 року, № 361 від 28.02.2017 року, № 575 від 28.03.2017 року вбачається, що група інвалідності ОСОБА_1 КНП «Третій Черкаський центр первинної медико-санітарної допомоги» не оформлювалось, корекція ІПР не проводилась, тому надати достовірну інформацію по забезпеченню технічними засобами не має можливості.

Крім того, з довідки про виклики на дім вбачається, що з січня по квітень 2017 року сімейним лікарем неодноразово здійснювався вихід до хворого ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, однак при відвідуванні хворого або ніхто не відчиняв двері, або дома нікого не було.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 постійно забезпечувався та забезпечується лікарськими засобами по пільговим рецептам, які ним отримуються на руки по призначеним рецептам, а викладені в позовній заяві факти не мають реального підґрунтя. Жодного разу особисто позивачу не було відмовлено у безкоштовному обслуговуванні та видачу призначених йому препаратів, які позивач отримує під особистий підпис у поліклініці або через дільничну медичну сестру.

Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн. також не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз'яснень в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Абзац 2 пункту 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зобов'язує суди з'ясовувати при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Під час розгляду справи позивачем не подано належних і допустимих доказів заподіяння йому моральної шкоди, а також наявності вини відповідачів у їх спричиненні, в судовому засіданні відповідні вимоги належно не обґрунтовані позивачем.

Доказами відповідно до ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України).

Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог, а тому в позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Третьої поліклініки м. Черкаси, міського голови м. Черкаси ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Головуючий: