Дата документу 21.04.2017
Справа № 320/962/17-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2017 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Колодіної Л.В.,
при секретарі Арифовій Л.А,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 борг за кредитним договором №2 від 26.04.2010 року в сумі 120 479 грн. 55 коп.; звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором № 2 від 26.04.2010 року трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. 50-річчя Перемоги, буд.40 кв.44 на користь ПАТ „Державний ощадний банк України для погашення боргових зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором № 2 від 26.04.2010 року в сумі 120 479 грн. 55 коп., шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 Закону України „Про іпотеку, а саме: укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем з правом реєстрації нерухомості в органі реєстрації, отриманням Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також поданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, з визначенням початкової ціни предмету іпотеки за іпотечним договором № 2 від 26.04.2010 року для його подальшого продажу за оцінкою, зазначеною субєктом оціночної діяльності, але не меншою ніж 240000 грн., яка погоджена у іпотечному договорі № 2 від 26.04.2010 року; виселити відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири №44 будинку №40 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області з наданням постійного житла у садовому будинку №28 загальною площею 127,4 кв.м, розташованому на території садівничого товариства «Мечта» за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, провулок 3-й Малюги, 2.
В судове засідання сторони не зявились.
Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не зявились. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України відповідачі були повідомлені належним чином про час та місце слухання справи.
Через неявку відповідачів у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та неявки відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
26 квітня 2010 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2 на підставі якого останньому надано кредит в сумі 100000 грн. зі сплатою 23,5% річних на споживчі цілі з терміном повернення не пізніше 26 квітня 2020 року /а.с. 9-12/.
В якості забезпечення повернення кредиту з ОСОБА_2 як майновим поручителем був укладений іпотечний договір № 2 від 26.04.2010 року, згідно з яким в іпотеку ВАТ «Державний ощадний банк України» була надана нерухомість, а саме: 3-кімнатна квартира за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. 50-річчя Перемоги, буд.40 кв.44 /а.с.13-16/.
На виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.08.2014 року, яке набрало законної сили 21 січня 2015 року, було відкрито виконавче провадження. Але до теперішнього часу борг з осіб, вказаних у судовому рішенні, органами державної виконавчої служби не стягнутий, про що свідчить довідка № 766/17 від 07.02.2017 року /а.с.20/.
Згідно з п. 1.1. Змін до статуту ВАТ «Державний ощадний банк України», тип відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».
Згідно зі ст.ст. 1050,1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п.3.4. розділу 3 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором, зокрема у випадку: затримання сплати частини Кредиту та процентів за користування кредитом понад 2 (двох) місяців.
Відповідно до п.4.2.2. розділу 4 Кредитного договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 2 (два) місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Відповідно до п.5.2. розділу 5 Кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, Позичальник зобовязується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,06% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вимогами ст. 559 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду.
В квартирі, яка є предметом іпотеки за іпотечним договором №2 від 26.04.2010 року мешкають ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що свідчить довідка №43 від 21.05.2014 року /а.с.29/.
Крім того, згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.11.2016 року ОСОБА_2 є власником садового будинку №28, загальною площею 127,4 кв.м., розташований на території садівничого товариства «Мечта» за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, провулок 3-й Малюги, 2 /а.с.30-31/.
Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від № 6-504цс16 від 12.10.2016 року.
Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 06.07.2015 р. по справі № 6-166цс15, яка в силу ст.3607 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, вимоги позивача щодо стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором можуть бути задоволені в порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однак це не перешкоджає задоволенню вимог іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки.
Частиною 1 ст.109 ЖК України встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
За змістом частин першої, другої статті 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку». З урахуванням частини другої статті 39 цього Закону відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 9 вересня 2015 року № 6-455цс15.
Підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 1 807 грн. 19 коп. та сума в розмірі 1 600 грн. з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, ст.ст. 10,60,212 ЦПК України, ст.ст. 16,216, 526, 549, 559,611, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд
Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, з квартири №44 будинку №40 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, з наданням постійного житла у садовому будинку №28 загальною площею 127,4 кв.м, розташованому на території садівничого товариства «Мечта» за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, провулок 3-й Малюги, 2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Л.В. Колодіна