Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/8957/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шалота К.В.
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючої Талько О.Б.,
суддів: Шевчук А.М., Микитюк О.Ю.,
за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення безпідставно сплачених процентів за користування кредитом за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2017 року,
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначила, що відповідно до укладеного 28.02.2012 року кредитного договору № 0354 банк зобов`язався відкрити рахунок, видати їй платіжну карту та протягом строку дії договору забезпечувати можливість здійснювати операції з її використанням. Проте, всупереч Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в особливий період банком нараховуються проценти за користування кредитом, сума яких становила 14941,44 грн. Просила зарахувати в погашення тіла кредиту безпідставно сплачені кошти, а залишок стягнути на її користь.
В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, просила всю суму стягнути на її користь.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2017 року позов задоволено.
В апеляційній скарзі ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що доказів переплати позивачем відсотків не надано, стягнувши вказану позивачем суму, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просила зарахувати в погашення тіла кредиту безпідставно сплачені проценти за користування кредитом, а залишок коштів стягнути на її користь, після чого позовні вимоги не уточняла; суд безпідставно не врахував надану відповідачем виписку по рахунку.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 28 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ АТ "Банк Ренесанс Капітал" (правонаступником якого є ПАТ "Перший український міжнародний банк") укладено договір карткового рахунку № НОМЕР_1 , за умовами якого банк зобов`язався відкрити рахунок з лімітом овердрафту в сумі 3000.00 грн. і видати позивачу карту та протягом строку дії забезпечувати можливість здійснювати операції з її використанням, надавати інші послуги відповідно до договору (а.с. 22-23). Процентна ставка за користування овердрафтом встновлена - 0,0001% річних при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту), та 36 % річних - при здійсненні інших дебетових операцій по рахунку за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту), процентна ставка за користування несанкціонованим овердрафтом - 36 % річних.
Частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно з п.3 Прикінцевих положень Закону України від 20 травня 2014 року № 1275, дія цього Закону в частині звільнення від штрафних санкцій і пені та припинення нарахування процентів за користування кредитом поширюється на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби № 30/353 від 7 жовтня 2016 року, позивач ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом з 30 вересня 2004 року по даний час (а.с. 7).
Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом в.о. Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року, в Україні оголошена мобілізація, у зв`язку з чим з цього часу настав особливий період.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.
За таких обставин, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 мала вказану пільгу з 17 березня 2014 року.
В судовому засіданні також встановлено, що 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку сплачених нею процентів в рахунок погашення тіла кредиту, а решту зайво сплачених коштів просила повернути на вказаний нею банківський рахунок. При цьому, вона надала довідку з місця проходження служби ( а.с. 18).
Дана заява отримана відповідачем 3 вересня 2015 року, що підтверджується відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення. ( а.с.20).
Однак, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку свідчить, що, починаючи із 17 березня 2014 року, банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитними коштами. 2 вересня 2015 року відповідачем нараховано 479 грн. 51 коп. пені за прострочення сплати відсотків, проте цього ж дня банк здійснив перерахунок та вказана сума була списана. В подальшому нарахування відсотків та пені не здійснювалось. Загальний розмір сплачених ОСОБА_1 відсотків за період із 17 березня 2014 року по 2 вересня 2015 року становить 7652 грн. 31 коп.
З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції вірно виходив з того, що банк неправомірно нараховував протягом вказаного періоду відсотки.
Разом з тим, при обчисленні суми коштів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд врахував страхові платежі та комісійні нарахування, що не узгоджується з вимогами ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином, рішення слід змінити, зменшивши суму сплачених процентів за користування кредитом, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , з 14941 грн. 44 коп. до 7652 грн. 31 коп.
В решті рішення підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
в и р і ш и л а :
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2017 року змінити, зменшивши суму сплачених процентів за користування кредитом, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , з 14941 грн. 44 коп. до 7652 грн.31 коп.
В решті рішення залишити без змін.
Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді