У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: Ковальчук Н.М.,

суддів Бондаренко Н.В., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу скарга військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2017 року у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що рішення місцевого суду в повному обсязі ґрунтується на тому, що не встановлений механізм викрадення або привласнення відповідачем матеріальних засобів,; не надходив до суду цивільний позов з обвинувальним актом в межах обвинувачення відповідача за ч. 1 ст. 425 КК України. Вказує, що поза увагою суду залишись пояснення військової частини НОМЕР_1 про те, що підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, визначається Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Радою України від 23.06.1995 року. Звертає увагу на п. 2 вказаної постанови, котрим передбачено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкрадання, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, а також на п. 4, яким визначено, що відшкодування шкоди військовослужбовцями провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дії, якими завдана шкода державі. Додає, що у разі притягнення особи, яка заподіяла матеріальну шкоду державі, до кримінальної відповідальності, командир (начальник) військової частини зобов`язаний подати щодо неї цивільний позов до суду на суму невідшкодованої шкоди. Зауважує, що точна сума збитків була встановлена ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2015 року у справі № 569/6518/14-к та не оскаржувалася в ході судового розгляду. В цій же ухвалі зазначено, що ОСОБА_2 визнав вину та щиро розкаявся у скоєному. Вказує, що місцевий суд також не взяв до уваги наданих військовою частиною НОМЕР_1 ухвали Рівненського окружного адміністративного суду України від 19.01.2017р. та повідомлення про ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22.02.2017р., котрими встановлено обставини справи щодо оскарження відповідачем наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.03.2013р. № 142 про притягнення його до матеріальної відповідальності. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/8783/16-ц Головуючий в суді І інстанції Тимощук О.Я.

Провадження № 22-ц 787/848/2017 Суддя-доповідач Ковальчук Н.М.

Представник військової частини НОМЕР_1 військової частини в судовому засіданні апеляційного суду вимоги апеляції підтримав, просив її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, в даний час перебуває в зоні АТО.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення представника військової частини НОМЕР_1 , колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано суду обґрунтованих доказів у підтвердження своїх вимог.

На підтвердження даного висновку в рішенні містяться необхідні доводи та обґрунтування, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи, згідно ч.1 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Судом встановлено, що 25 травня 2015 року старшим прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України Дудко Д.О. за погодженням із заступником військового прокурора Західного регіону України - начальником слідчого управління Білоусовим Є.О. в межах справи № 569/6518/14-к у кримінальному провадженні, внесеному 20.03.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 складено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 425 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що органом досудового розслідування не встановлений механізм викрадення або привласнення ОСОБА_2 паливно-мастильних матеріалів, які перебували у сховищі військової частини НОМЕР_3 та в гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним та мастильними матеріалами частин Рівненського гарнізону та не встановлено документального підтвердження причетності ОСОБА_2 до викрадення або привласнення паливно-мастильних матеріалів з військових частин Рівненського гарнізону.

З матеріалів справи № 569/6518/14-к у кримінальному провадженні, внесеному 20.03.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 вбачається, в межах обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2 ст.410 КК України, прокурором подано цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на суму 2 692 078 грн. 92 коп..

ОСОБА_2 був матеріально-відповідальною особою за паливно-мастильні матеріали, належні військовій частині НОМЕР_3 , згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №4 від 25.11.2010 р., укладеного між командиром військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_3 та начальником складу паливно-мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення ОСОБА_2 .. Проте ОСОБА_2 не був матеріально-відповідальною особою в об`єднаному гарнізонному пункті заправки, оскільки у наказі командира військової частини НОМЕР_2 № 457 від 25 листопада 2010 року та № 4 від 9 вересня 2012 року «Про створення гарнізонного об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним та мастильними матеріалами частин Рівненського гарнізону» на базі складу пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_3 відсутній підпис ОСОБА_2 про доведення до відома.

Також відсутні докази про укладення договору про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_2 з позивачем військовою частиною НОМЕР_4 .

29.05.2015 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/6518/14-к провадження по кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 425 КК України закрито, звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

Ухвала набрала законної сили, є чинною.

За положеннями п.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок.

З аналізу вказаних положень процесуального права слідує, що інші процесуальні документи, ухвалені в кримінальному провадженні, підлягають дослідженню та оцінці разом з іншими доказами.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 1 400 205,12 грн, військова частина НОМЕР_1 обгрунтувала вимоги тим, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді начальника складу пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_3 накопичував на Пункті заправки не обліковану у військовій частині кількість пального, яка рахувалась за військовими частинами, в тому числі і за військовою частиною НОМЕР_4 , а у подальшому без належного оформлення здійснював видачу ПММ військовим частинам Рівненському гарнізону, що призвело до нестачі, у зв`язку з чим на гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним Рівненського гарнізону виникли збитки в сумі 466 735,12 грн., що в трьохкратному розмірі становить суму позову.

Як видно із Службового повідомлення про службове розслідування по факту наявності розбіжностей між обліковими даними служби пального та фактичною наявність мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_3 від 03.04.2013 року встановлено нестачу пального у військових частинах НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 внаслідок неправомірних дій посадових осіб вказаних військових частин і винними діями цих осіб була завдана шкода(а.с.71-89).

В матеріалах справи відсутні докази якими діями і на яку суму ОСОБА_4 завдав шкоди військовій частині НОМЕР_1 .

Не вбачається зазначеного і з обставин, викладених в ухвалі Рівненського міського суду від 29 травня 2015 року, винесеній в кримінальному провадженні.

В обвинувальному акті від 25 травня 2015 року, затвердженим старшим прокурором військової прокуратури Західного регіону України щодо ОСОБА_2 , зазначено, що органом досудового розслідування не встановлений механізм викрадення або привласнення ОСОБА_2 паливно-мастильних матеріалів, які перебували у сховищі військової частини НОМЕР_3 . А нестача ПММ в військові частині НОМЕР_6 на суму 151894,15 грн. та незаконне списання ПММ на суму 4702,12 грн. є результатом невиконання посадовими особами зазначених частин вимог нормативно-правових документів в межах своїх функціональних обов`язків(а.с.45-48).

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до переконання про правомірність висновку місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції та не спростовуються його законних висновків.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді : Бондаренко Н.В.

Шеремет А.М.