Справа № 338/723/17
Провадження № 22-ц/779/1519/2017
Головуючий у 1 інстанції Круль І.В. І. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря: Петріва Д.Б.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом представника ОСОБА_1 до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за апеляційною скаргою ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Богородчанського районного суду від 15 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року представник ОСОБА_1 пред'явив до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» вищезазначений позов, в обґрунтування якого вказував, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу №005405 від 22.06.2017 року, предметом якого був трактор МТЗ 622, є нікчемним, оскільки не був нотаріально посвідченим. Посилаючись на вищенаведене, а також на те, що ОСОБА_1, укладаючи даний договір вважав, що укладає договір купівлі-продажу, представник позивача просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути на користь позивача 35 000 грн, сплачені ним в якості частини першого лізингового платежу.

Рішенням Богородчанського районного суду від 15 серпня 2017 року позов представника ОСОБА_1 задоволено. Постановлено стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 35 000 грн. Також постановлено стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» в дохід держави 640 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального права. Зокрема, апелянт звертає увагу суду на те, що в мотивувальній частині рішення суд зазначив, що даний договір підлягає визнанню недійсним, однак в резолютивній частині рішення про це не зазначив. А тому, на думку апелянта, оскільки суд в мотивувальній частині не зазначив обставини та докази нікчемності договору, то він повинен був визнати договір недійсним і з цих підстав стягувати з товариства кошти. Крім того, представник відповідача зауважує, що суд першої інстанції для визнання недійсним спірного договору застосував ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та визнав низку положень договору несправедливими, однак не встановив, що одні положення договору зумовлюють зміну інших положень. Посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, а також на те, що підстав для застосування ч.6 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» у суду не було, представник ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В засідання апеляційного суду представник ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та представник ОСОБА_1 не з'явився з невідомих причин, хоч судові повідомлення були вручені їм завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції фактично погодився з твердженням позивача про нікчемність договору фінансового лізингу, і застосував наслідки його недійсності. Крім того, місцевий суд визнав, що умови укладеного між сторонами договору фінансового лізингу є несправедливими стосовно споживача та обмежують принципи свободи договору, справедливості, розумності і добросовісності. З цими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується на підставі такого.

Із змісту позовної заяви (а.с.1-4) вбачається, що ОСОБА_1, вважаючи укладений з ним договір фінансового лізингу нікчемним по причині непроведення його нотаріального посвідчення, просив стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» сплачені ним кошти. Прохання про визнання згаданого договору недійсним у позовній заяві не міститься.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вважав укладений із ОСОБА_1 договір нікчемним. Адже, договір фінансового лізингу, укладений між сторонами, в дійсності є змішаним (ч.2 ст. 628 ЦК України), оскільки стосується транспортного засобу, який наймає фізична особа на умовах лізингу. Слід зазначити, що положення про лізинг відносяться до різновиду договорів найму, про що прямо вказано у ст.806 ЦК України. Це один з випадків найму у рамках Глави 58 Цивільного Кодексу України. Форма договору положеннями Параграфу 6 ЦК України про лізинг не врегульована, зате вона прямо визначена нормами щодо найму транспортного засобу фізичною собою. У даному випадку є і спеціальний предмет (транспортний засіб) і спеціальні суб'єкти (юридична та фізична особи), і визначені нормативні умови (найм), щодо яких обов`язкова нотаріальна форма. Отже, обов'язковість нотаріальної форми договору через особливість лізингу випливає з системного розуміння згаданих правових норм та їх зв`язку з загальними принципами цивільного права.

Такі ж правові висновки висловлені в постановах Верховного Суду України при розгляді справ №№6-1551цс16, 6-65цс16, 6-3020цс15, 6-2766цс15. Ці постанови згідно ч.1 статті 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів та всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права.

Та обставина, що суд першої інстанції в своєму рішенні зазначив про несправедливість низки положень договору фінансового лізингу, не визнавши при цьому договір недійсним, згідно ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути підставою для скасування рішення в даній справі, яке є правильним по суті і справедливим.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення немає.

Керуючись ст. ст. 307; 308; 313-315; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» відхилити, а рішення Богородчанського районного суду від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк