Справа №486/534/16-ц 24.04.2017 24.04.2017 24.04.2017
Провадження №22-ц/784/894/17
Справа № 486/534/16-ц Головуючий у 1 інстанції Скарницька І.Б.
Провадження№ 22-ц/784/894 /17 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
У Х В А Л А

іменем України

24 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

з участю :

відповідача - ОСОБА_2,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Братського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року, ухваленого в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення відшкодування за моральну шкоду, -

у с т а н о в и л а :

11 травня 2016 року ОСОБА_3 пред'явив до ОСОБА_2 зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

ОСОБА_2 звернулася до Южноукраїнської міської ради зі скаргою на тяганину при вирішенні питання щодо надання їй в оренду приміщення АДРЕСА_1 яке є об'єктом комунальної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року відбулося засідання постійної депутатської комісії міської ради з питань управління комунальною власністю, адміністративно-територіального устрою, розвитку громади, децентралізації, інновацій та інвестицій, де ця скарга, в присутності представників численних засобів масової інформації, була оприлюднена.

ОСОБА_2 теж брала участь у засіданні, де під час свого публічного виступу звинуватила його, як власника сайту «Барометр» у вимаганні грошових коштів у валюті за вирішення названого питання на її користь.

Після цього, в мережі Інтернет на сайтах «НікВєсті», «Подробності Миколаєва» та «ЮжНьюз» було розміщено публікацію, в якій ОСОБА_2 публічно звинуватила його у вимаганні грошей за вирішення питання на її користь, щодо передачі нерухомого майна їй в оренду.

Посилаючись на те, що виписаних дій не вчиняв, а поширена відповідачем інформація є неправдивою та недостовірною, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, як депутата Южноукраїнської міської ради - просив:

1.визнати недостовірною, та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, як депутата Южноукраїнської міської ради Миколаївської області VII скликання, інформацію, поширену адвокатом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року на засіданні Постійної комісії міської ради з питань управління комунальною власністю, адміністративно-територіального устрою, розвитку громадян, децентралізації, інновацій та інвестицій; та ІНФОРМАЦІЯ_2 року в мережі Інтернет на інтернет-сайтах «НікВєсті», «Подробності Миколаєва», «Юж-Ньюз», а саме, мовою оригіналу,- « После этого вышел ко мне на связь не кто иной, как господин ОСОБА_3, который предложил способ, как мне получить эту долю помещения в аренду, и после выполнения этих требований, статьи в «ІНФОРМАЦІЯ_3» прекратятся и он даже будет меня «пиарить». Была озвучена цена этого вопроса…в долларах. Меня интересовал вопрос, а как же он разберется с ОСОБА_4, ведь она уже «проплатила», на что ОСОБА_3 ответил важно, что он ей скажет, что уже отработал ее деньги. На мой вопрос, а каким образом он решит вопрос аренды в мою пользу через конкурсную комиссию, на что я получила ответ, что он обойдет всех членов конкурсной комиссии и обеспечит «штыки». Я не поняла, что такое «штыки», а ОСОБА_3 мне разьяснил, что это- поднятые руки на голосовании. То есть он их и за людей, которые имеют собственное мнение не уважает. Еще я узнала, что юристы и Управление экономического развития - «его люди». Я отказалась от такого предложения, которое небыло предложением, а вымогательством денежных средств… Со слов многих жителей города, ОСОБА_3 и адвоката ОСОБА_4 связали денежные средства, как мне стало известно, она ему заплатила не только за помещение, а и за подрыв моей деловой репутации и др».; а також інформація:

●щодо вимагання депутатом Южноукраїнської міської ради ОСОБА_3 у адвоката ОСОБА_2 великої грошової суми в валюті за вирішення питання про отримання в оренду майна комунальної власності;

●щодо отримання депутатом ОСОБА_3 грошових коштів від адвоката ОСОБА_5;

●щодо вчинення депутатом ОСОБА_3 корупційних діянь;

2.зобов'язати адвоката ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію стосовно нього, як депутата Южноукраїнської міської ради Миколаївської області VII скликання ОСОБА_3 у публічному виступі під час наступного, після набрання рішенням суду законної сили, засідання Постійної депутатської комісії Южноукраїнської міської ради з питань управління комунальною власністю, адміністративно територіального устрою, розвитку громадян, децентралізації, інновацій та інвестицій, куди запросити журналістів, шляхом оголошення вступної та резолютивної частин рішення суду по даній справі, а також на інтернет-сайтах «НікВєсті», «Подробності Миколаєва», «Юж-Ньюз», шляхом розміщення відповідних публікацій з цитуванням вступної та резолютивної частин даного рішення суду, на наступний день після набрання рішенням суду законної сили;

3.стягнути з адвоката ОСОБА_2 на його - ОСОБА_3 користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 90 000 гривень та судовий збір.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року у позові відмовлено за недоведеністю вимог.

ОСОБА_3 подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати й ухвалити нове - про задоволення його позову.

В обґрунтування скарги посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи та положенням чинного цивільного та цивільно-процесуального законодавств, а саме, ігнорування наданих ним доказів.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без змін, оскільки суд ухвалив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, районний суд виходив з того, що звернення відповідача до Южноукраїнської міської ради зі скаргою на тяганину при вирішенні питання щодо надання їй в оренду належного міській раді приміщення - є втіленням конституційного права автора на свободу думки і слова, на вільне виявлення своїх поглядів і переконань.

Що ж до, начебто, розповсюдження позивачем неправдивої та недостовірної інформації, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача, як депутата Южноукраїнської міської ради, то ці твердження є недоведеними належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути визнані правдивими, з покладенням на відповідача обов'язку по спростуванню інформації та відшкодуванню завданої позивачеві моральної шкоди.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими обставинами та правовідносинами, висновки суду 1 інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

За Конституцією України, статтею 27 ЦПК України та пунктом 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній фізичній особі гарантовано судовий захист її інтересів, який здійснюється в порядку цивільного судочинства.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Такий розгляд проводиться, виходячи із загальних засад цивільного законодавства про: неприпустимість свавільного втручання держави у сферу особистого життя людини, її цивільного права та інтересу; справедливість; добросовісність та розумність.

В порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (ч. 2 ст. 16 ЦК України) і обраний позивачем.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Для цього, він розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Судовий розгляд, яким цивільна справа вирішується по суті, закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до статей 10, 59, 60, 213 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» - рішення суду у цивільній справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 58 - 59, ч.3 ст. 61, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Оскаржене рішення у повній мірі відповідає виписаним положенням чинного законодавства.

Так, ст. 10 Європейської конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» та ст. 34 Конституції України передбачено, що кожна людина має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Названі статті, ст. 32 Конституції України та статті 276-277 ЦК України, обмежують виписані вище права критеріями конфіденціальності та правдивості інформації, інтересами національної безпеки, територіальної цілісності.

За ними, кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї, а також право на відшкодування моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням недостовірної інформації.

Так, відповідно до положень ст. 10 Європейської конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» та в силу статей 34, 40 Конституції України - кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду(ст. 32 Конституції України та статті 276-277 ЦК України).

Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Поряд з цим, кожному гарантується судовий захист права на повагу до гідності та честі, на недоторканість ділової репутації, а також право на відшкодування моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням неправдивої інформації, яка ганьбить та принижує особу, негативно впливає на її ділову репутацію.

Як вбачається з листа ОСОБА_2, адресованому голові постійної депутатської комісії міської ради з питань законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, оборонної роботи та мобілізації, регуляторної політики та депутатської етики ОСОБА_6, то він написаний відповідачем у відповідності з його конституційним право на звернення і не містить інформації, яку позивач бажає визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, як депутата Южноукраїнської міської ради Миколаївської області VII скликання.

Зокрема, в ній відсутні звинувачення позивача у здійсненні корупційних дій та вимаганні грошових коштів за вчинення дій в інтересах ОСОБА_2 при вирішенні питання про надання об'єкту нерухомості їй в оренду.

Лист відображає погляд автора статті на роботу Южноукраїнської міської ради, його комісій та депутатів, у тому числі і позивача при вирішенні питання щодо надання їй в оренду нерухомості.

За такого, звернення до компетентного органу з названим документом не можна вважати розповсюдженням неправдивої інформації і покладати на відповідача обов'язок по її спростуванню та відшкодуванню моральної шкоди.

Районний суд був такої ж думки, а тому його висновки щодо названої частини вимог позивача слід вважати законними та обґрунтованими.

Такими ж є вони і в частині твердження позивача про розповсюдження зазначеної вище інформації на засіданні постійної комісії міської ради, оскільки належних та допустимих доказів протилежному позивач не надав, а за процесуальним законом то є його обов'язком.

Не довів він і того, що саме відповідач замовила розміщення в мережі Інтернет на сайті «НікВєсті» (третя особа на стороні позивача - за правовим статусом) публікацію листа, начебто від її імені, в якому, дійсно, міститься інформація щодо пропозиції збоку позивача за певну грошову суму вирішити питання оренди на її користь.

Саме ж по собі розміщення неправдивої інформації від імені певної особи, не може стати підставою покладення на неї цивільно-правової відповідальності, оскільки це суперечить загальним принципам юридичної відповідальності.

За чинним цивільним законодавством особа не може відповідати за дії, які не вчиняла.

Листування позивача з головним редактором суспіль-політичного видання «НікВєсті» (а.с. - 22-23) та копія листа від імені ОСОБА_2 з електронним адресою але без її електронного підпису (а.с. - 25-26), за відсутності фінансових документів про оплату замовлення на публікацію та скрін-шоту з електроної адреси редакції - не спростовують зазначеного.

Більше того, відповідно до акту перевірки вихідної документації пошти адвоката ОСОБА_2 за період з 01.02.2016 року і по 29.02.2016 року включно на адресу редакції «НікВєсті» з її електронного адресу будь-які листи або повідомлення не відправлялися (а.с. - 168).

Не підтверджена і інформація редактора видання про його розмову з відповідачем у телефонному режимі (а.с. - 140-157).

Названі факти підтверджуються і рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в Миколаївській області від 08 липня 2016 року, якою було здійснено перевірку спірної ситуації і не знайдено порушення чинного законодавства, що регулює надання адвокатських послуг, в діях ОСОБА_2

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і суд 1 інстанції, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а тому її слід відхилити.

Стосовно ж тверджень особи, яка подала апеляційну скаргу про наявність процесуальних порушень при розгляді судом 1 інстанції позову, то вони не можуть слугувати скасуванню оскарженого рішення, оскільки більша частина з них не має підтвердження, а ті ж, що мають місце, носять формальний характер і не вплинули на результат вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий П.П.Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Н.В.Самчишина