АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/4043/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1115/17Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів : Обідіної О.І., Панченка О.О.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2017 року за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, за участі третьої особи ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1602/1207/88-014, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20000 доларів США. А ОСОБА_3 зобов'язалася повернути кредит щомісячними платежами в строк з 25 грудня 2007 року до 10 грудня 2017 року, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11,90% річних. В забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_3 за договором кредиту, 25 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №1602/1207/88-014-Р-1, за умовами якого поручитель ОСОБА_2 відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник ОСОБА_3 25 травня 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ВАТ «Сведбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за вказаним договором кредиту. В порушення умов кредитного договору, ОСОБА_3 належним чином не виконала взятих на себе зобов'язань, грошові кошти в повному обсязі не повернула, внаслідок чого станом на 28 липня 2015 року її заборгованість за кредитом складає 330209,64 грн., з яких заборгованість за кредитом 290493,57 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 39716,07.

Просило стягнути з поручителя ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 1602/1207/88-014 від 25 грудня 2007 року в розмірі 330209,64 грн., та покласти на відповідача судові витрати на судовий збір.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, за участі третьої особи ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додатковим рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 березня 2017 року стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь на користь ОСОБА_2 судові витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 6606,00 грн.

ПАТ «Дельта Банк» оскаржило рішення місцевого суду, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку, оскільки вважає, що воно винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. На думку відповідача рішення суду ухвалення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Представник ПАТ «Дельта-Банк» та ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Від ОСОБА_2, крім того, надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення третьої особи, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1602/1207/88-014, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 20000 доларів США на строк з 25 грудня 2007 року до 10 грудня 2017 року А ОСОБА_3 зобов'язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом та виконати свої зобов'язання в повному обсязі у строки, передбачені цим договором, щомісячними ануїтетними платежами згідно з Додатком №1 до договору з 10 січня 2008 року по 10 грудня 2017 року згідно з графіком в розмірі 166,66 доларів США та останній платіж у розмірі 167,46 доларів США.

Відповідно до п. 3.2. кредитного договору № 1602/1207/88-014 від 25 грудня 2007 року, проценти за користування кредитом нараховуються з фактичної кількості днів користування кредитом на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. Кількість днів у році приймається 360. (т.1 а.с. 6-12).

В забезпечення виконання зобов'язання за зазначеним договором кредиту, укладеним з ОСОБА_3, 25 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №1602/1207/88-014-Р-1, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором у сумі 20000 доларів США строком до 10 грудня 2017 року з процентною ставкою 11,9% річних за їх використання. Згідно з п.2 Договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання Позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Згідно з п.10 Договір поруки набуває чинності з моменту його підписання, строком припинення поруки є повне виконання Позичальником або Поручителем своїх обов'язків, передбачених Основним зобов'язанням. Згідно з п.13 Договору Поруки, усі зміни та доповнення до цього Договору дійсні у тому випадку, якщо вони оформлені та підписані Сторонами.

30 квітня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №1602/1207/88-014 від 25 грудня 2007 року, за умовами якого починаючи з 10 червня 2010 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів (далі ануїтетні платежі) у сумі 259,34 доларів США щомісячно по день закінчення кредитного договору 10 грудня 2017 року. Збільшено обсяг відповідальності позичальника за невиконання зобов'язань. (т.1 а.с.58).

27 травня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено Додаткову Угоду № 3 до кредитного договору 1602/1207/88-014 від 25 грудня 2007 року, якою установлено нові умови порядку зміни процентної ставки в бік збільшення.

22 лютого 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №1602/1207/88-014 від 25 грудня 2007 року, за умовами якого прострочена заборгованість за Кредитом на дату укладання цього Договору становить 14315,67 доларів США, розмір простроченої заборгованості по відсоткам за Кредитним договором 570,60 доларів США. Сторони домовились змінити строк виконання зобов'язань за договором Кредиту до 10 грудня 2022 року. Починаючи з 10 квітня 2012 року позичальник погашає кредит та платить відсотки за користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів (ануїтетних платежів) в розмірі 205,03 доларів США щомісячно до закінчення кредитного договору.

Згідно з поданим позивачем оригіналом договору про внесення змін та доповнень №1 до договору Поруки №1602/1207/88-014-Р-1 від 25 грудня 2007 року від 22 лютого 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та поручителем ОСОБА_2, позичальником ОСОБА_3, було внесено зміни до п. 1 зазначеного вище Договору поруки. А саме п. 1 Договору поруки викладено в наступній редакції: «Поручитель зобов'язується перед Банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Банком Позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором №1602/1207/88-014 від 25 грудня 2007 року, у сумі 14886,27 доларів США, в тому числі зміненої згідно з Договором про внесення змін та доповнень №1 від 22 лютого 2012 року, строком до 10 грудня 2022 року з процентною ставкою 11,9% річних за їх використання. Цей договір про внесення змін і доповнень, включаючи умови про зміст, розмір та строк виконання основного зобов'язання, набуває чинності з моменту підписання його сторонами. (т.1 а.с.18).

Проте в поданому третьою особою ОСОБА_3 оригіналі договору від 22 лютого 2012 року про внесення змін та доповнень №1 до договору Поруки №1602/1207/88-014-Р-1 від 25 грудня 2007 року, підпис поручителя ОСОБА_2 відсутній.

Разом з тим, висновком судово-почеркознавчої експертизи №691 від 12 грудня 2016 року, встановлено, що в оригіналі договору від 22 лютого 2012 року про внесення змін та доповнень №1 до договору Поруки №1602/1207/88-014-Р-1 від 25 грудня 2007 року підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Поручитель ОСОБА_2 ____ (підпис)» виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою. (т.2 а.с.36-38).

Суд першої інстанції аналізуючи умови зазначених договорів, пояснення відповідача та третьої особи, висновок експерта, прийшов до правильного висновку, що шляхом внесення змін до кредитного договору №1602/1207/88-014 від 25 грудня 2007 року ПАТ «Светбанк» було збільшено обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_2 без його згоди.

25 травня 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу права вимоги, згідно з яким ВАТ «Сведбанк» продав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором, в тому числі як встановлено в Додатку №1 по кредитному договору №1602/1207/88-014 від 25 грудня 2007 року, укладеного з ОСОБА_3 (т.1 а.с. 25-33).

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до ОСОБА_2 з досудовою вимогою вих.№31.4-08/9265/15 від 25 серпня 2015 року, в якій просив сплатити прострочену (поточну) заборгованість за кредитним договором №1602/1207/88-014-Р-1 від 25 грудня 2007 року в строки, передбачені договором. (т.1 а.с.20-21).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Як вбачається з ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року по справі № 6-70цс14, зі змісту ч. 1 ст. 559 ЦК України вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Судом першої інстанції правильно врахована правова позиція Верховний Суд України викладена в постановах від 05 червня 2013 року (№ 6-43цс13), що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

Тобто випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов'язання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №1602/1207/88-014 від 25 грудня 2007 року, з внесеними змінами, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 у зв'язку з припиненням поруки, внаслідок зміни зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди.

Доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що висновок суду носить суб'єктивний характер, окрема думка експерта є одним із джерел доказів у справі, висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказування є необґрунтованими, оскільки суду не надано об'єктивних підстав вважати висновки експертизи помилковими та не надано доказів, які спростовували даний висновок, тоді як висновок експерта не суперечить доказам дослідженим судом першої інстанції.

Посилання ПАТ «Дельта Банк» на те, що до 22 лютого 2012 року обсяг відповідальності Поручителя не був збільшений, порука не вважалася припиненою і діяли старі умови, порука не може бути припиненою щодо сум, які рахувалися за боржником і не є погашеними є безпідставними виходячи з наступного.

Згідно ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Тобто кредитор вже не має права вимагати, а боржник не має обов'язку виконувати.

Таким чином, у результаті припинення поруки припиняються всі обов'язки поручителя, що покладалися на нього договором поруки, як до моменту його припинення так і після.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна

О.О. Панченко