Справа № 752/7659/17
Провадження №: 2/752/3564/17
У Х В А Л А

14 квітня 2017 року cуддя Голосіївського районного суду м. Києва Ладиченко С.В., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк», третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійними в порядку захисту прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах якого діє представник ОСОБА_5, звернулись до Голосіївського районного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк», третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійними в порядку захисту прав споживачів.

Позивачі заявляють наступні позовні вимоги: Визнати Кредитний договір № 800002947 від 15.01.2008 року, укладений між відповідачем ПАТ «Альфа-Банк» та позивачем ОСОБА_1 та договір іпотеки № 800002947-И від 15.01.2008 року, укладений між відповідачем ПАТ «Альфа-Банк» та позивачем ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 недійсними з дати укладення.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а тому її слід залишити без руху з наступних підстав.

Позов-це звернена через суд матеріально-правова вимога позивача до відповідачів щодо захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права або охороняє мого законом інтересу яка розглядається у визначеному законом процесуальному порядку.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої суд повинен винести рішення.

Відповідно до ст.ст.119,120 ЦПК України позовна заява повинна містити зокрема: ім'я(найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо заява подається представником, їх місце проживання(перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що подаються до заяви.

Судовий збір позивачами заявлених двох позовних вимог не сплачений.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за майновими вимогами складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за позовними вимогами немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу першого ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до абзацу другого ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно абзацу першого ч.6 ст.6 Закону України «Про судовий збір», якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Посилання в позовній заяві на те, що позивачі на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільнені від сплати судового збору не заслуговує на увагу, адже відповідно до внесених змін до Закону України «Про судовий збір» від 22.05.2015 року № 484-У1 споживачів, які звернулися за захистом своїх прав, виключено з категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Разом з тим, дійсно, відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. Оскільки спеціальним законом що визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, є закон України «Про судовий збір», то саме цей закон підлягає застосуванню.

Крім того, з урахуванням темпоральних правил(принцип дії закону у часі) у разі колізії законів(суперечність один одному двох або більше чинних нормативних актів, прийнятих стосовно одного й того самого питання) застосовується акт, виданий пізніше, як у разі, коли про скасування старих норм прямо зазначено в новому законі, так і у випадку коли таких застережень у новому законі немає.

Оскільки Закон України «Про судовий збір» прийнятий пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», то саме Закон України «Про судовий збір» підлягає застосуванню для вирішення питання оплати судового збору.

Окрім цього позивачі не наводять позовній обґрунтування в чому порушені їх права позивачів як споживачів послуг в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.17, 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»( визначення термінів):

послуга - це діяльність виконавця з надання споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

споживач - фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

З наведеного позивачем змісту позовної заяви взагалі не викладене та не вбачається наявність правовідносин відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» щодо вимог про визнання договору іпотеки № 800002947-И від 15.01.2008 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 недійсним з дати укладення.

В позовній заяві не викладені обставини з яких позивачі вважають укладений кредитний договір договором приєднання, та не викладені обставини за яких вони ототожнюють надання грошових коштів за кредитним договором визначеному уст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» терінам «реалізація продукції» та «свободи вибору продукції».

В позовній заяві не конкретизовано в чому саме був обман конкретно кожного з позивачів зі сторони відповідач ПАТ «Альфа-банк».

За правилами ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

З огляду на викладене, позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк», третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійними в порядку захисту прав споживачів - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків протягом двох днів з дня отримання ухвали, інакше позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Суддя С.В. Ладиченко