Справа № 307/3429/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Кожух О.А., Мацунича М.В.

при секретарі: Костюк Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації на рішення Тячівського районного суду від 14 лютого 2017 року у справі за позовом Органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,-

встановила:

Рішенням Тячівського районного суду від 14 лютого 2017 року в задоволенні позовуОргану опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відмовлено.

В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації просить скасувати дане рішення суду та ухвалити по справі нове рішення, яким заявлений позов задовольнити, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до приписів ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про його народження.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження від 31.05.2016 року за НОМЕР_1 запис у графі «батько» свідоцтва по народження ОСОБА_3 записаний за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України

Згідно характеристики від 5 грудня 2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2, мешканки АДРЕСА_1, ОСОБА_2 зі своїм неповнолітнім сином періодично проживає у своєму будинку, який знаходиться в аварійному стані. Більшість часу ОСОБА_2 знаходиться у своїх родичів, підсобне господарство не утримує і ніде не працює. ОСОБА_2 проживає з сином за рахунок соціальних виплат та допомоги з боку громадян і потребує соціального захисту з боку держави. Син школу не відвідує, часто тікає з дому. Звернень або скарг з боку населення не поступало, в побуті поводиться врівноважено. Ухиляється від спілкування з односельчанами.

Відповідно до характеристики неповнолітнього ОСОБА_3, складеної директором, класним керівником, практичним психологом, соціальним педагогом Великоугольської ЗОШ І-ІІІ ступенів, ОСОБА_3 показав себе неврівноваженим, легко збуджується, самостійно контролювати свою поведінку не може, постійно порушує дисципліну, кожен урок кричить, розмовляє, вигукує неприємні для оточуючих слова, створює шум будь-якими засобами, своєю поведінкою намагається привернути до себе увагу інших дітей, не дає змоги проводити урок. В 4 класі, на початку навчального року, заспокоювався і починав працювати, якщо вчитель знаходився поруч з ним. На деякі зауваження ОСОБА_3 не реагує. Проведені з ним бесіди адміністрацією результатів не дали. ОСОБА_3 спілкується з окремими учнями класу, і, незважаючи на його поведінку, діти його не відкидають, беруть його в свої ігри. Під час гри може не контролювати свої вчинки, вдарити, штовхнути, у спілкуванні з дорослими не коректний. Хлопчик виховується в неповній сім'ї. Бесіди з мамою з приводу поведінки сина проводились неодноразово. З педагогами мама співпрацює, але не завжди виконує рекомендації класного керівника, психолога та соціального педагога. Навчання у звичайному колективі не дає можливості засвоювати досліджуваний матеріал у повному обсязі. Дитині потрібно більше допомоги та уваги педагога для навчання, контролю та виховання.

Згідно листа завідувача Притулку для дітей, смт. Батєво, від 29.11.2016 року за №01-14/113 необхідно вирішити питання щодо подальшого влаштування неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1. За час перебування ОСОБА_3 у притулку психологом та педагогами закладу проведений комплекс заходів, який включає різні види навчально-виховної, профілактичної та психологічної роботи. За висновками емоційно-вольова сфера дитини стійка, пізнавальна діяльність на достатньому рівні. З дорослими та однолітками ОСОБА_3 спілкується, володіє соціально-побутовими навичками, дотримується гігієнічних норм. Під час індивідуальних бесід з хлопчиком було з'ясовано, що він не виявляє бажання повертатись додому.

Висновком органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 02.12.2016 року за №380 рекомендовано відібрати від ОСОБА_2 неповнолітнього ОСОБА_3 без позбавлення матері батьківських прав.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Аналогічні обов'язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Згідно п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав (а отже і для відібрання дітей) можуть бути: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Згідно з ч. 1 та ч.4 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відібрання дитини від батьків та позбавлення особи батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При вирішенні питання щодо відібрання дітей, необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю обов'язків по їх вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Згідно з приписами пунктів 15, 16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оскільки підставою для відібрання дитини у батьків є випадки, при яких залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання, докази існування такої небезпеки мають бути однозначними та беззаперечними.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеи ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і у принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи не містять доказів, на підставі яких можна дійти до беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_5 є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а також що відносно неї застосовувались будь - які заходи попередження та впливу щодо невиконання або неналежного виконання своїх батьківських обов'язків. Матеріали справи не містять також належних та допустимих доказів того, що залишення дитини у матері є небезпечним для життя, здоров'я і морального виховання дитини.

Суд правильно зазначив, що відсутність у матері дитини достатніх коштів не може бути підставою для відібрання дитини від матері.

З матеріалів справи, зокрема характеристики неповнолітнього ОСОБА_3, складеної директором, класним керівником, практичним психологом, соціальним педагогом Великоугольської ЗОШ І-ІІІ ступенів вбачається, що з педагогами мама співпрацює, але не завжди виконує їх рекомендації, що свідчить про те, що мати виявляє бажання піклуватися про свого сина та виконувати свої батьківські обов'язки в межах своєї можливості.

Відповідно до частини першої ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» Європейський Суд зазначив наступне.

«Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, Суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини».

У висновку органу опіки та піклування Тячівської райдержадміністрації від 02.12.2016 року за №380 рекомендовано відібрати від ОСОБА_2 неповнолітнього ОСОБА_3 без позбавлення матері батьківських прав.

З даного висновку вбачається, що такий зроблено органом опіки та піклування за відсутності ОСОБА_2 Саму ОСОБА_2 орган опіки та піклування не вислуховував, її особисту думку з приводу даного питання не запитував та не надавав їй оцінки.

Стосовно неналежних умов проживання для дитини у будинку відповідачки, то сама по собі дана обставина не може слугувати підставою для відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав за відсутності доказів ухилення від виконання матір'ю своїх батьківських обов'язків. Як слідує з матеріалів справи та зазначено самим позивачем в позовній заяві, на час перебування дитини в обласному притулку для дітей, мати хлопця проживала у своєї сестри ОСОБА_6, яка пропонувала матері проживати з дитиною в неї після повернення хлопчика з закладу. Умови проживання у ОСОБА_6 достатні для належного проживання та розвитку дитини, а тому у відповідачки є можливість проживати з сином в належних умовах.

Суд першої інстанції врахував дані обставини та норми закону та дійшов правильного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для можливості застосування до відповідачки такого крайнього заходу, як відібрання дитини від матері без позбавлення батьківський прав.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегією суддів не можуть бути взяті до уваги.

Керуючись ст.ст. 308, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 14 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді