Номер провадження: 22-ц/785/670/17
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про приведення об'єкту в первісний стан, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_10 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2014 року, -

встановила:

20 жовтня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом, який в подальшому було уточнено до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про зобов'язання відповідачів привести до первісного стану земельну ділянку по АДРЕСА_1, стягнути з них солідарно завдану суму матеріальної шкоди у розмірі 221176,05 гривень, а також солідарно завдану моральну шкоду на користь ОСОБА_2 у розмірі 3000 гривень і 8000 гривень на користь ОСОБА_3.

Посилаючись на те, що вони є власниками житлового будинку по АДРЕСА_1, відповідачі як власники сусіднього будинку, здійснювали незаконне будівництво, в результаті якого будинок позивачів отримав пошкодження, тріщини в кам'яній огорожі, будинку, гаражі, позивачі зазнали матеріальної шкоди, розмір якої визначив експерт, та моральної шкоди, що виразилась у втраті позивачами спокою, душевних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням їх майна.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2014 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 привести до первісного стану земельну ділянку по АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму завданої в результаті неправомірних дій матеріальної шкоди у розмірі 221176 гривень 05 копійок.

В іншій частині заявленого до ОСОБА_4 позову - відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 - відмовлено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понесені ними судові витрати у загальному розмірі 3486 гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_10подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити у поному обсязі, посилаючись на порпушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповіднодо ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне посуті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_15 та ОСОБА_17 до ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні позову до ОСОБА_4, районний суд виходив з того, що ОСОБА_16, проводячи без належних дозволів забудову своєї земельної ділянки, порушила їхні права як власників нерухомого майна - житлового будинку та паркану, зведеного навколо належної їм земельної ділянки, і це призвело до пошкодження будівель і зменшення їхньої вартості. Водночас суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, оскільки прийшов до висновку, що факт спричинення їм моральної шкоди позивачі не підтвердили належними і допустимими доказами. У позові до ОСОБА_4, суд першої інстанції відмовив пересвідчившись у тому, що він співвласником нерухомого майна ОСОБА_16 не являється. З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Судом встановлено, що позивачі є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_2 оскільки назване нерухоме майно придбане ними у період шлюбу.

Відповідачка ОСОБА_4 є власником 13/25 сусіднього житлового будинку АДРЕСА_3 та співвласником земельної ділянки, на якій він розташований.

На цій земельній ділянці відповідачка розпочала будівництва двоповерхового житлового будинку з підвалом, висота приміщень якого визначена згідно до робочого проекту забудови складає 3м- 3м 20 см., а отже виконання будівельних робіт велось з використанням важкої будівельної техніки - ексковаторів, великовагових автомобілів та ін. важкої техніки, з відступленням від вже існуючих забудов 6 м 40 см, замість встановлених будівельно-технічними нормами - 15 м, внаслідок чого житловий будинок позивачів та паркан навколо їхнього домоволодіння зазнали руйнувань, які призвели до зниження цінності існуючих споруд.

Факт пошкодження житлового будинку і паркану внаслідок використання на будівництві важкої техніки підтверджується висновком експерта «Чорноморського експертно-технічного центру Держпромнагляду України» від 12 грудня 2011 року № 51-08-31-0027. 11 та експертним висновком № 125-12 експерта СПД ОСОБА_12 від 23 лютого 2012 року.

У відповідності до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі і споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Однак право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідачка зазначені вимоги закону порушила і цим завдала матеріальної шкоди позивачам.

Статтею 391 ЦК України передбачено можливість для власнка майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник земельної ділянки, житлового будинку, інших будівель має право на компенсацію у зв'язку зі зниженням цінності цих об'єктів у результаті діяльності, що призвела до зниження рівня екологічної, шумової захищеності території, погіршення природних властивостей землі. (ст 394 ЦК України).

У відповідності до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити її право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

На момент розгляду справи судом визначена сума збитків, завданих майну позивачів внаслідок проведення відповідачкою будівельних робіт на належній їй земельній ділянці у сумі 18700 доларів США, що складало на той час 221176 грн.

Саме цю суму районний суд визначив як суму завданих збитків і стягнув її з відповідачки.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

У ході апеляційного розгляду справи судовою колегією суддів цивільної палати Одеського апеляційного суду у складі суддів Плавич Н.Д, Ващенко Л.Г, Вадовської Л.М. ухвалою від 31 січня 2015року було призначено будівельно- технічну експертизу, для вирішення зокрема питань про наявність пошкоджень нерухомого майна позивачів та причинїх виникнення.

Згідно до експертного висновку № 144 встановлено, що будинок позивачів та паркан, що огороджує їхню земельну ділянку дійсно піддався пошкодженням внаслідок використання відповідачкою важкої будівельної техніки при будівництві нею свого житлового будинку з надвірними спорудами.

Даний висновок узгоджується з висновками від 12 грудня 2011 року та 23 лютого 2012 року, які покладені судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення, і не може бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_10- відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

С.П.Гайворонський