АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

18 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року,

встановила:

у листопаді 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили виділити в натурі окрему інвентарну одиницю належну позивачам 61/100 частину будинку з відповідними будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_2.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 р. в задоволенні позову було відмовлено. Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.02.2017 р. було стягнуто з позивачів судовий збір в сумі 1 704 грн. 76 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі посилались на те, що їм належить 61/100 частина будинку АДРЕСА_2 а ОСОБА_4 - 39/100 частин. Вказане домоволодіння складається з будинку під літ. А, в якому приміщення розподілені на 3 квартири та будинку під літ. Ж, в якому розташована кв. №4. В кв. №1 проживає ОСОБА_4, а іншими квартирами користуються позивачі. Спільна часткова власність позивачів та відповідача позбавляє їх права приватизувати земельну ділянку, на якій знаходиться домоволодіння, оскільки відповідач не погоджується подати спільну заяву на приватизацію.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 р. в задоволенні позову було відмовлено. Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.02.2017 р. було стягнуто з позивачів судовий збір в сумі 1 704 грн. 76 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що до складу домоволодіння входить самочинно збудований будинок під літ. Ж з прибудовою, які не підлягають поділу та посилався на положення ст. 317 та 319 ЦК України.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Позивачі в позовній заві просили виділити в натурі належну їм частку в домоволодінні в якості окремої інвентарної одиниці, оскільки існування спільної часткової власності з ОСОБА_4 на будинок позбавляє їх права на приватизацію земельної ділянки, і постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 травня 2013 р. було відмовлено в задоволенні їх позову до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання вчинити дії - надати позивачам дозвіл на приватизацію земельної ділянки для обслуговування частини будинку.

Заявляючи позовні вимоги позивачі посилались одночасно на положення ч. 3 ст. 358 ЦК України, в якій закріплено право кожного із співвласників на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а у разі неможливості його він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації, так і ст. 364 ЦК України, яка передбачає право співвласника на виділ в натурі частки із майна, що є спільній частковій власності, а також на положення ст. 367 ЦК України, відповідно до якої поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов'язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Однак, якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі, і таке право підлягає судовому захисту.

Разом з тим, відповідно до наданих позивачами до справи Свідоцтв про право на спадщину за законом, за кожним із них зареєстровано право власності на 2 частки, що становлять 122/1200 частин будинку АДРЕСА_1

Посилання позивачів на Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №2975/15-43 від 30.11.2015 р., відповідно до якого поділ жилого будинку та господарських будівель і споруд, розташованих за вказаною адресою на дві окремі квартири відповідно до часток 61/100 та 39/100 є можливим при умові відступу від ідеальних часток співвласників, висновків суду першої інстанції не спростовує, оскільки предметом спору не є поділ будинку на дві окремі квартири, а виділ в натурі майна співвласників в окрему інвентарну одиницю і при проведенні експертизи не було враховано жилий будинок під літ. Ж та прибудову під літ. Ж, оскільки вони є самочинним будівництвом. Судом першої інстанції в ухвалі від 29.01.2015 р. за клопотанням позивачів було поставлено на вирішення питання щодо варіантів поділу в натурі жилого будинку відповідно до часток співвласників і запропонований експертом варіант поділу будинку співпадає з фактичним поділом на квартири №1 та №2 і №3, як спільну. При цьому в позовній заяві позивачі вказували, що будинок складається з 4 квартир, які є відокремленими та мають окремі входи. В клопотанні про призначення експертизи також було зазначено, що об'єктом права спільної часткової власності є будинок під літ. А та будинок під літ. Ж.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2009 р. було виділено у спільне користування ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 - кв. №1 в цьому будинку.

В ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані.

Згідно п. 1.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 №127 технічна інвентаризація проводиться перед, зокрема, проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділення частки з об'єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об'єднання або виділення частки завершений будівництвом об'єкт приймався в експлуатацію.

Таким чином, позивачі просили виділити їм в натурі в окрему інвентарну одиницю частину будинку, що складається з 3 квартир - №2, 3 та 4, що не відповідає розміру їх часток, зареєстрованим за кожним із них, не визначились яким чином має бути виділена частка кожного з них, та просили виділити майно, яке є самочинним будівництвом.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 759/16843/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.