Справа №580/476/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Стеценко В. А.
Номер провадження 22-ц/788/769/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 09 березня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення спадкоємців від права на спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, після якого відкрилась спадщина. Спадкоємцями за законом є вона, як дочка, а також онуки померлого - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7 за правом представлення у порядку ст. 1266 ЦК України.

Посилаючись на те, що відповідачі не надавали необхідної матеріальної та фізичної допомоги спадкодавцю, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані і потребував вказаної допомоги, позивачка просила суд усунути їх від права на спадкування за законом.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 09 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вказане рішення суду представник позивача оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини щодо наявності факту ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, про перебування спадкодавця у безпорадному стані. Зокрема, суд першої інстанції не врахував обставини того, що відповідачі визнали факт ненадання матеріальної допомоги своєму дідові, а також факт його перебування у безпорадному стані через похилий вік та тяжку хворобу, про що вони знали, що, на думку представника позивачки, свідчить про умисне ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві. Також представник позивача посилається на поверхневе дослідження судом першої інстанції наданих нею доказів для підтвердження вимог позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги, пояснення представника відповідачів ОСОБА_8 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, який тяжко хворів і потребував постійного стороннього догляду (а.с.7, 14, 15, 16, 20).

Позивачка ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_7, яка доглядала померлого до дня його смерті (а.с.5, 6, 21).

Також позивачка перебувала на обліку в управління праці та соціального захисту населення Лебединської районної державної адміністрації як особа, яка отримувала компенсацію за надання постійних соціальних послуг особі, яка потребувала постійного догляду, тобто батьку ОСОБА_7, якому було більше 80 років, за період з 16 листопада 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, після чого була знята з обліку з 26 квітня 2015 року в зв'язку зі смертю підопічного (а.с.13).

Відповідачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є онуками померлого ОСОБА_7

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами того, що відповідачі, маючи таку можливість, ухилялись від надання допомоги ОСОБА_7, який перебував у безпорадному стані і потребував стороннього догляду, допомоги і піклування.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, а останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто, ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово амбулаторно та стаціонарно лікувався. За станом здоров'я він потребував постійного стороннього догляду (а.с. 14, 15, 16, 20, 105, 133-134).

Надавши належну оцінку показам свідків, а також дослідженим письмовим доказам, з яких убачається, що поведінка відповідачів, які знали про похилий вік та наявність хвороб у спадкодавця і про його безпорадний стан, однак, не доведено, щоб хтось звертався до них з питанням надання діду допомоги, хоча така можливість у них була, не свідчить про свідоме ухилення їх від обов'язку щодо надання допомоги спадкодавцю, у зв'язку з чим, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про усунення відповідачів від права на спадкування є правильним.

Крім того, така допомога спадкодавцю надавалась з боку позивачки, яка перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Лебединської районної державної адміністрації як отримувач компенсації фізичним особам за надання постійних соціальних послуг своєму батьку ОСОБА_7, як особі похилого віку старше 80 років, та з 16 листопада 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 отримувала соціальну допомогу у розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно (а.с. 13, 82).

Також, відповідно до довідки Лебединського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 06 липня 2016 року за № 1571, ОСОБА_7 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду і отримував пенсію за віком при повному стажі (а.с. 98-99).

В той же час, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, які є в матеріалах справи.

Отже, позивачка як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не надала належних і допустимих доказів для підтвердження факту ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги, а ті, на які вона посилається, на думку колегії суддів, такими не являються.

Проте, для задоволення позовних вимог щодо усунення особи від права на спадкування має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Однак, позивачка не довела факту ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги, а матеріалами справи обставини щодо цього не встановлені.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не містять посилань на такі порушення закону, що б могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Лебединського районного суду Сумської області від 09 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -