Справа № 541/871/17
Провадження № 4-с/541/10/2017
У Х В А Л А

24 травня 2017 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

- головуючого, судді: Андрущенко-Луценко С.В.

- при секретарі: Калініченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Миргороді скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

в с т а н о в и в :

24.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із скаргою на дії державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в частині накладення арешту на все рухоме майно, що належить боржнику.

В направленій на адресу суду скарзі ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Миргородського міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_2 в розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 15 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. 19 квітня 2017 року він отримав поштою витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна з якого дізнався, що на все належне йому рухоме майно накладено арешт згідно постанови державного виконавця. Відразу ж, 20 квітня 2017 він зявився до державного виконавця Логвин Г.Г. та надав йому квитанції про перерахування ним коштів на сплату аліментів виходячи з отримуваного ним заробітку, оскільки він офіційно працює в ПП «Люг» та просив його зняти арешт з наявного у нього рухомого майна. При цьому постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження він отримав лише 21 квітня 2017 року. Оскільки у нього відсутня заборгованість по аліментам перед ОСОБА_3 просить суд з зобовязати державного виконавця зняти арешт з наявного у нього рухомого майна.

При судовому розгляді скарги скаржник ОСОБА_1 її підтримав та просив задовольнити як законну та обґрунтовану.

Представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, скаргу підтримав, просив її задовольнити зазначивши, що державним виконавцем порушено порядок накладення арешту на майно скаржника , не зясовано можливості сплати боржником заборгованості самостійно чи шляхом відрахування коштів із заробітної плати, крім того, не враховано самостійного погашення боржником наявної заборгованості, виходячи з розрахунків підприємства на якому він працює, адже державний виконавець не надав йому розрахунок заборгованості по аліментам, який послугував підставою для накладення арешту на майно. На час розгляду скарги судом у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по аліментам перед стягувачкою ОСОБА_3

Державний виконавець Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_5 скаргу не визнав та в її задоволенні просив відмовити. Пояснив, що 10 квітня 2017 року до відділу зявилася стягувачка ОСОБА_3 та подала на виконання виконавчий лист виданий Миргородським міськрайонним судом 17 березня 2017 року про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі ? частини від наявних у нього доходів. Цього ж числа ним було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 13 квітня 2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направлено на виконання за місцем роботи ОСОБА_1 в ПП «Люг». Крім того, 13 квітня 2017 року ним винесено постанову про арешт рухомого майна боржника, а саме транспортного засобу «РУТА. Вважає свої дії правомірними, оскільки у боржника на час винесення постанови малася заборгованість по аліментам за три місяці. На час винесення постанови заборгованість ним не обраховувалася, так як у нього була відсутня інформація про заробіток боржника. На час розгляду справи судом у боржника відсутня заборгованість по аліментам перед стягувачкою ОСОБА_3

Стягувачка ОСОБА_3 суду пояснила, що на її користь боржник ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Виконавчий лист нею було здано на виконання до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Спочатку боржник не сплачував їй своєчасно аліментів, але на час розгляду справи судом заборгованість по сплаті аліментів відсутня. В той же час, вона вважає, що було б краще, якби не знімали арешт з майна боржника, оскільки це б спонукало його до належного виконання рішення суду стосовно сплати їй аліментних платежів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За змістом ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист (ч.2 ст.368 ЦПК).

За приписом ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_2 в розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно. Рішення суду набрало законної сили 07 березня 2017 року. Також даним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с.4).

Після набрання рішенням суду законної сили ОСОБА_1 самостійно сплачено судовий збір (а.с.9).

10 квітня 2017 року після звернення стягувачки ОСОБА_3 до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, державним виконавцем Логвин Г.Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.26).

13 квітня 2017 року державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_5 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату …інші доходи боржника та направлено її на виконання до ПП «Люг». В постанові державний виконавець зобовязав підприємство на якому працює боржник здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача в розмірі 50%до погашення заборгованості, яку бухгалтеру розрахувати самостійно виходячи з отриманої заробітної плати боржника починаючи з 15.12.2016 року. Після погашення заборгованості проводити утримання в розмірі ? частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого державою для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.27-28).

13 квітня 2017 року постановою державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_5 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1, а саме на транспортний засіб РУТА 43, 2007 р.в. (а.с.29).

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Ч. 5 ст. 48 Закону визначено, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізовувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти чи інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Ст. 56 Закону визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Згідно із ст. 57 Закону визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Встановлено, що всупереч вищенаведеним положенням Закону, оскаржувана постанова винесена без оцінки арештованого майна, що не дає можливості оцінити співмірність арештованого майна із наявною у боржника перед стягувачем заборгованістю та позбавляє його права на оскарження вартості оцінки майна, у встановленому Законом порядку, у випадку незгоди з такою.

Отже, при накладенні арешту на майно державним виконавцем не зясовано розмір наявної у боржника заборгованості по аліментах, чи є вона більшою чим 3 місяці і чи має вона місце. Арешт накладається в межах суми заборгованості, а в порушення закону арешт накладено на весь автомобіль, що є неспірмірним та свідчить про незаконність оскаржуваної постанови.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. За наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1)надходження виконавчого документу на виконання від стягувача, 2) подання заяви стягувачем або боржником, 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи…

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника є:…погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Судом встановлено, що скаржник працює, виконавчий документ перебуває на виконанні за місцем роботи боржника, на час розгляду справи судом у боржника ОСОБА_1 відсутня заборгованість по аліментах, що підтверджується як поясненнями стягувачки так і наданими боржником копіями квитанцій, арешт на майно проведено без зясування державним виконавцем розміру заборгованості, зважаючи на що оскаржувана постанова є незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Строк звернення до суду із скаргою скаржником ОСОБА_1 не пропущено.

Керуючись ст.ст. 383; 386; 387 ЦПК України; ст. ст. 48, 56, 57, 59, 71Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати Миргородський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зняти належне ОСОБА_1 рухоме майно з-під арешту, що був накладений на майно на підставі постанови 53726110 державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_5 від 13.04.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_7