Справа № 2/760/1833/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року Солом»янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді -Кушнір С.І,

при секретарі - Беро В.Ю., Гаєвській С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Національного авіаційного університету про визнання недійсним договору на проживання в гуртожитку

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати недійсним договір № 1283 від 01.09.2014 року на проживання в гуртожитку НАУ, посилаючись на те, що п.2.1.5, 2.2.1, 2.4.18, 2.4.20 договору суперечать цивільно-процесуальному законодавству та міжнародним стандартам, обмежують свободу пересування позивача. В угоді відсутні істотні умови про ціну оренди кімнати в гуртожитку, не вказано кількість осіб, які повинні в ній проживати. На 1,2,3 аркуші угоди відсутні підписи позивача, не відповідають тій угоді яку підписав позивач.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти позову, оскільки Договір № 1283 від 01.09.2014 року надрукований на одному листі формату А-3 та містить підпис позивача. Угода № 1283 укладена на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 796 від 27.08.2010 року «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності» та відповідно до розділу ІІ Порядку надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого спільним наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України № 736/902/758 від 23.07.2010 року. Наказом НАУ затверджується прейскурант розміру оплати за проживання та комунальних послуг у гуртожитках Студентського містечка НАУ.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В судовому засіданні встановлено, що 01.09.2014 р. між ОСОБА_1 та НАУ укладено договір №1283 на проживання в гуртожитку Національного авіаційного університету (а.с.9-10).

Відповідно до п.1.1 договору балансоутримувач передає, а мешканець приймає у строкове платне користування житлове приміщення в гуртожитку Студенського містечка університету для проживання мешканця.

Як вбачається з тексту Угоди вона підписана безпосередньо позивачем.

Умовами п.2.2.1 Угоди встановлено, що НАУ зобов'язаний на підставі рішення Ради, Комісій з поселення видати відповідачу ордер на вселення та проживання в гуртожитку АДРЕСА_1.

Згідно ордеру №213, позивач був заселений до кімнати АДРЕСА_1 на строк з 29.08.2014 року по 30.06.2015 року (а.с.35).

Згідно п.2.4.2 Угоди позивач зобов'язаний проводити оплату за проживання в гуртожитку, комунальні послуги, згідно прейскуранту, та додаткові платні послуги, якщо вони надаються в національній валюті України на розрахунковий рахунок балансоутримувача через банківську установу чи касу позивача на підставі платіжних документів наперед за навчальний рік. Як виняток, за письмовою заявою мешканця, плата за проживання може вноситися наперед за заявою мешканця за місяць на підставі погодженого сторонами графіку оплати.

Згідно наказів ректора Національного авіаційного університету від 30.01.2014 №20/од та від 27.02.2015 №31/од було затверджено прейскурант розміру оплати за проживання та комунальні послуги за місяць на одне ліжко-місце для студентів денної форми навчання та слухачів підготовчого відділення в гуртожитках Студентського містечка НАУ (а.с.46-52).

Пунктом 2.4.6 договору передбачено, що мешканець зобов»язаний пройти інструктаж, знати і судоро дотримуватись «Правил внутрішнього розпорядку в студентських гуртожитках НАУ», техніки безпеки життєдіяльності.

Відповідно до п.3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 Правил внутрішнього розпорядку в студентських гуртожитках НАУ» вхід до гуртожитка дозволяється мешканцям гуртожитку з 6-00 до 24-00 години, пред»яляючи перепустку встановленого зразка. З 24-00 до 6-00 години вхід дозволяється за умови попередньої письмової згоди директора інституту (декана факультету), директора Студмістечка, начальника служби охорони університету. Відвідувачам - тільки у не навчальний час з 15-00 години до 23-00 години у робочі дні та з 11-00 години до 23-00 години у вихідні та святкові дні. Близьким родичам з 06-00 до 24-00 години за наявності документу, що підтверджує родинні зв»язки.

Пунктом 4.2.25 Правил передбачено, що мешканець гуртожитку зобов»язаний письмово повідомити старшого адміністратора гуртожитку при залишенні гуртожитку на довгий час (більше одного тижня) за два дні до від»їзду, у тому числі при від»їзді на канікулярну, практичну або академічну відпустку, здати в належдному стані отримане майно, кімнату, ключі від неї, а особисті речі до камери схову.

Відповідно до п.2.4.18 договору позивач зобов»язаний при запрошенні відвідувача до гуртожитку особисто зустріти його біля входу, забезпечити надання сторожу документ, що посвідчує особу відвідувача, а також забезпечити залишення відвідувачем гуртожитку, провести його до виходу з гуртожитку не пізніше 23-00 години (близьких родичів - 24-00).

Пунктом 2.4.20 договору передбачено зобов»язання позивача письмово повідомити старшого адміністратора гуртожитку при залишенні гуртожитку на довгий час (більше одного тижня) за два дні до від»їзду, у тому числі при від»їзді на канікули, практику, академічну відпустку, здати в належдному стані отримане майно, кімнату, ключі від неї, а особисті цінні речі до камери схову.

Пункти 2.1.5, 2.4.18 та 2.4.20 договору відповідають «Правилам внутрішнього розпорядку в студентських гуртожитках НАУ».

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов»язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов»язки учасників. Зміст договору становлять умови як ті, що погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов»язкові в силу чинного законодавства.

Статтею 628 ЦК України, яка визначає зміст договору, в частині другій встановлено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором, або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не заперечувався той факт, що він проживав у гуртожитку.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З урахування того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог, суд оцінюючи докази в їх сукупності та кожен доказ окремо, вважає, що позов є необґрунтованим та в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 3, 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, на підставі ст. ст. 203, 215, 628, 638, 639, 901 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного авіаційного університету про визнання недійсним договору № 1283 від 01.09.2014 року на проживання в гуртожитку Національного авіаційного університету - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.І.Кушнір