АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/2872/2017 Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, обґрунтовуючи тим, що 29 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики № 904771591 на суму 3300,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Відповідач зобов'язався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою у розмірі 1,95% в день від суми позики за кожний день користування позикою. Проте, вказані зобов'язання за договором позики відповідач не виконав, у зв'язку з чим станом на 26 травня 2016 року заборгованість відповідача склала: сума позики - 3300,00 грн., проценти за користування позикою - 10 826,60 грн. У зв'язку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 14 126,60 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість за кредитним договором в розмірі 14 126 грн. 60 коп. та судовий збір в сумі 1378 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, порушено правила підсудності справи. Оскаржуваний договір є нікчемним, оскільки не дотримано письмової форми його укладення та сторонами не підписувався. Крім того, відповідач не отримувала від позивача коштів за спірним договором, доказів зворотнього суду надано не було, договірних відносин з відповідачем не мала. Платіжне доручення не мітить підпису і печатки установи банку, одержувачем платежу зазначено відповідача, однак, картковий рахунок, на який нібито переказані кошти, відповідачу не належить. Невідома особа, заволодівши персональними даними відповідача, через мережу інтернет оформила на ім'я відповідача без її відома позику.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 2015 року між позивачем та особою, яка діяла від імені відповідача було укладено договір позики № 904771591 на суму 3300,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок особи, що діяла від імені відповідача. Згідно умов Договору повернення позики та сплата процентів за користування позикою мало здійснюватись відповідно до графіка розрахунків, який є невід'ємною частиною Договору.

У відповідності до умов розділу 3 Правил особа, що діяла від імені відповідача, акцептував оферту, здійснивши дії спрямовані на укладання договору позики і настання юридичних прав та обов'язків, у тому числі: запропонувати заявку на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати позику.

Встановлено, що позивач свої обов'язки за договором виконав в повному обсязі. Факт надання грошових коштів за Договором підтверджується копією платіжного доручення № 880 від 29 листопада 2015 року (а.с.9, оскільки позика повернута не була, звернувся із позовом про стягнення заборгованості.

Згідно з розрахунком заборгованості за Договором станом на 26 травня 2016 року заборгованість становить 14126,60 грн. та складається із: суми позики - 3300,00 грн., процентів - 1029,60 грн., прострочених процентів - 9603,00 грн., 297,00 грн. - штрафу (а.с.5).

Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Суд першої інстанції , ухвалюючи рішення, пришов до висновку , що між сторонами укладено договір позики та стягнув заборгованість за договором з відповідача.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, так як суд неповно з'ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам та порушив норми матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Судом встановлено, що договір позики з позивачем було укладено через інтернет шляхом акцептування оферти, здійснивши дії спрямовані на укладання договору позики і настання юридичних наслідків, заповнюючи заявку на сайті, зазначаючи інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати позику.

Кошти були перераховані на рахунок позичальника - картка № НОМЕР_1.

Апелянт зазначила, що вона ніколи не укладала договорів з позивачем, картковий рахунок, на який було перераховано позику, їй не належить, а тому вона договору позики не укладала.

Судом встановлено, що в Хортицькому відділенні поліції Національної поліції в Запорізькій області зареєстровано заяву про те, що невстановлена особа, скориставшись анкетними даними та паспортними даними ОСОБА_2, оформила договір позики з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму 3300 грн .( а.с.84)

Постановою Хортицького відділення поліції Національної поліції в Запорізькій області від 16 вересня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано потерпілою у кримінальному провадженні ( а.с.87)

Із довідки ТОВ «Твой НЕТ» вбачається, що ІР-адреса НОМЕР_2 в період часу з 28.11.2015 року по 01.12.2015 року використовував абонент ОСОБА_4 ( а.с.91).

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що позивач не надав суду достатніх та достовірних доказів укладання договору позики саме з відповідачем ОСОБА_2, що їй були перераховані кошти за цим договором, а тому в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено, оскільки позовні вимоги позивачем не доведені.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :