Рішення

Іменем України

Справа № 712/3265/17

Провадження № 2/712/1192/17

30 травня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючого судді Марцішевській О.М.

при секретарі Вдовенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 1997 року, який розірвано 29.03.2002р. Від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Шполянського місцевого суду від 13.07.2001р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 13.07.2001р. і до повноліття дитини. Згідно виконавчого листа №2-588, виданого Шполянським районним судом від 14.07.2001р. з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. В період з 27.06.2006р. по 19.05.2016р. відповідач систематично не сплачував аліменти, що негативно вплинуло на матеріальне становище позивачки, на виховання доньки. Відповідно до довідки-розрахунку держвиконавця Шполянського РВ ДВС від 13.02.2017р. заборгованість по аліментам ОСОБА_2 станом на 19.05.2016р. становить 28685,46 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам в сумі 28685,46 грн. та пеню в розмірі 5014,93 грн., а всього 33 700,39 грн., судові витрати.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд позов задоволити. Вказувала, що з вини відповідача, який був обізнаний про свій обовязок сплачувати аліменти, однак належним чином його не виконував, виникла заборгованість по сплаті аліментів, а тому у неї як отримувача виникло право вимагати пені за прострочення сплати аліментів, оскільки на утриманні позивачки перебувала неповнолітня дитина і ухилення батька від належної участі в утриманні дитини порушувало її права та законні інтереси.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з заявами до суду не звертався.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства.

Судом встановлено, що з 1997 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29.03.2002р. Від шлюбу мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Шполянського місцевого суду від 13.07.2001р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 13.07.2001р. і до повноліття дитини.

На виконання вказаного рішення 14.07.2001р. був виданий виконавчий лист № 2-588, який перебуває на виконанні у Шполянському РВ ДВС для примусового виконання.

Проте, відповідач не у повному обсязі виконує покладені на нього судовими рішеннями обовязки щодо сплати аліментів внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам.

Відповідно до довідки-розрахунку держвиконавця Шполянського РВ ДВС від 13.02.2017р. заборгованість по аліментам ОСОБА_2 станом на 19.05.2016р. становить 28685,46 грн.

Згідно листа начальника управління державної виконавчої служби № М-368/9-24/2 від 15.05.2017р. заборгованість по сплаті аліментів відповідача станом на 19.06.2016р. (день повноліття дитини) складає 25 193,81 грн.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду про стягнення аліментів.

За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За правовою природою аліментні зобовязання - це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобовязання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Відповідно до наданого позивачкою розрахунку сума пені за період 2014-2016р. складає 5014,93 грн. Суд погоджується з даним розрахунком, який відповідає правовій позиції Верховного суду України у постанові 6-1477цс15 від 03.02.2016 р., відповідно до якої неустойка (пеня) за один місяць обчислюється таким чином: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Оцінивши зібрані у справі докази суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають до задоволення, в судовому засіданні підтверджено, що відповідач допускав прострочення сплати аліментів за період з 2006 по 2016 роки. Заборгованість зі сплати аліментів допущена з вини відповідача і він зобовязаний сплатити неустойку (пеню), оскільки відповідач був достовірно обізнаний про свій обовязок сплачувати аліменти, так як частково сплачував аліменти, однак у повному обсязі нараховані аліменти не сплачував, хоч є особою працездатного віку, отже має можливість за рахунок заробітку брати участь у утриманні дитини, тому суд вважає, що до стягнення з відповідача підлягає пеня за несплату аліментів, що є дієвим стимулом належного виконання обовязку, що передбачено статтею 196 СК України

В іншій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки щодо стягнення суми заборгованості по сплаті аліментів органом державної виконавчої служби здійснюються заходи щодо примусового виконання на підставі Рішення Шполянського місцевого суду від 13.07.2001р. і підстави для повторного стягнення вказаної суми з відповідача в судовому порядку відсутні. Що стосується тривалого невиконання вказаного рішення, позивачка вправі оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця у передбаченому законом порядку.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що передбачено ст.224 ЦПК України.

Відповідно до ст.88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 57,60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.20, 182, 187, 194, 195, 196 СК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 5014,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області на протязі 10 днів позивачем з дня проголошення рішення, відповідачем у випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: