29 травня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Шевчука О.П.
при секретарі - Базік А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 26.01.2016 року у сумі 1 076 415 грн. 07 коп. та судових витрат в розмірі 6 890 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.01.2016 року він позичив відповідачу 40 459 дол. США, що відповідає 1 072 163грн. 50 коп. відповідно до курсу Національного банку України, якиї існував на день підписання розписки. Вказані відносини оформлені розпискою.
25.03.2016 року позивач звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про повернення коштів, яка була проігнорована.
Посилаючись на викладене позивач просить суд стягнути з боржника суму позики та сплачені судові витрати.
Позивач в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 32).
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, причини неявки не повідомив (а.с. 43).
За таких обставин, визнавши докази, надані позивачем, достатніми для вирішення справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково, виходячи з наступного.
З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 26 січня 2016 року позичив ОСОБА_2 40 459 дол. США, що відповідає 1 072 163грн. 50 коп. відповідно до курсу Національного банку України, якиї існував на день підписання розписки. Договір позики оформлений розпискою (а.с. 7).
Як вбачається з пояснень позивача в позові, кошти відповідач так і не повернув, внаслідок чого він був змушений звернутися до суду.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України по договору позики одна сторона передає другій стороні у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.
Частиною 2 статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути подана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Аналізуючи обставини справи та вказані норми закону, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення суми боргу в розмірі 1 069 168 грн. 93 коп.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Приймаючи викладену норму ЦК, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також 3 % річних від простроченої суми, що відповідно розрахунку позивача становить 12 601 грн. 59 коп. (а.с. 5).
Задовольняючи позов, суд відповідно статті 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати - суму сплаченого при зверненні судового збору в розмірі 6 890 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10,60,88, 213-215 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 1071059 грн. 62 коп. та судові витрати в розмірі 6890 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя