Справа № 559/2786/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря Остапчук О.В.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дубно цивільну справу за заявою ОСОБА_3 до акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про захист прав споживача шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що 4 червня 2008 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту за № 0. За даним Договором банк надав йому кредит в сумі 39 900 дол. США, що на час укладення договору дорівнювало еквіваленту 193 594,80 грн, а він зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, зазначених в цьому Договорі (п. 1.1 Договору). Згідно з договором поруки від 04.06.2008 № 208955 ОСОБА_2, виступає поручителем за усіма зобов'язаннями ОСОБА_3, що виникли з договору про надання споживчого кредиту. Отже, у випадку не виконання боржником зобов'язань за кредитним договором і боржник, і вона, як поручитель, відповідають перед банком як солідарні боржники. За вищезгаданим договором кредит у сумі 39 900 доларів США позивач отримав з умовою про сплату процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних (п. 1.3.1 Договору) та зі строком повернення до 03.06.2015 (п. 1.2.2 Договору). Згідно з п. 2.1 договору про надання споживчого кредиту на забезпечення виконання вказаного зобов'язання позивачем було надано банку під заставу нерухоме майно - квартиру № 15 в буд. № 8, що знаходиться на вул.Д.Галицького в м.Дубно Рівненської області. З моменту укладення договору ОСОБА_3 повернув банку позичені кошти разом з відсотками на загальну суму не менше, ніж 48 252,33 дол. США. Даний факт підтверджується копіями квитанцій, долучених як додаток до цієї позовної заяви. Крім того, згідно з рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18.06.2014 у справі № 559/1151/14-ц на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було стягнуто 173 137,69 грн. заборгованості за договором кредиту (16 371,12 дол. США), а також судовий збір. До 13.03.2015 дана сума була ним повністю сплачена. Це підтверджується копіями платіжних доручень від 11.03.2015 за № 1025 та від 18.03.2015 за № 1087, а також постановою державного виконавця від 21.04.2015 про закінчення виконавчого провадження №46328756 у зв'язку із виконанням виконавчого документа в повному обсязі. Таким чином, на виконання договору про надання споживчого кредиту від 04.06.2008 № 0 ними було сплачено не менше, ніж 63 869,77 дол. США.

Разом з тим, згідно з додатком № 2 до кредитного договору (Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту) абсолютне значення подорожчання кредиту (враховуючи проценти та всі інші платежі) становить 23 674,80 дол. США. Отже, реальна сума, яку позичальник має повернути за згаданим кредитним договором становить 39 900 дол. США (сума отриманого кредиту) + 23 674,80 дол. США (усі сплачені платежі та відсотки, що пов'язані з отриманням кредиту та розрахунком за ним), а разом = 63 574,80 дол. США. А повернуто ними було суму 63 869,77 дол. США, що не лише покриває, але навіть і перевищує суму їх загального боргу перед банком.

Бажаючи продати свою квартиру, позивач з'ясував, що іпотека на неї досі не припинена. У зв'язку з вищенаведеним ОСОБА_4, як представник позичальника і одночасно як поручитель, звернулася до УкрСиббанку із листом, в якому пояснила, що зобов'язання за кредитним договором виконане в повній мірі та просила банк вжити належних заходів для реєстрації факту припинення іпотеки і будь-яких інших обтяжень майна, за якими обтяжувачем виступає Банк. Крім того, у своєму зверненні просила банк надати відповідні розрахунки існуючої заборгованості за кредитним договором, якщо банк вважає, що зобов'язання за цим договором залишаються досі не виконаними. Своїх розрахунків існуючої заборгованості банк так і не надав, хоча в листі від 11.09.2015 за № 30-21/42863 чомусь зазначає, що заборгованість все-таки вважає не погашеною.

Просить визнати припиненим договір про надання споживчого кредиту № 0 від 04.06.2008, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 та визнати припиненою іпотеку квартири № 15 в буд. № 8, що знаходиться на вул. Д. Галицького в м. Дубно Рівненської області.

Представник ПАТ «Укрсиббанк» звертався до суду із клопотанням про зупинення розгляду справи до вирішення справи за позовом АТ «УкСиббанк» до ОСОБА_5, проте, відповідно до ухвали Дубенського міськрайонного суду від 13.07.2017 зупинено провадження у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, до розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про захист прав споживача шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту припиненим.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Всі зобов»язання перед банком виконані. 179 грн., які відповідач вважає не доплаченими, це помилка представника ДВС, і недоплаченим лишився судовий збір, а не кредит. Просять позов задоволити, визнати договір про надання споживчого кредиту припиненим, а відповідно і договір іпотеки, оскільки інакше позивач не може в повній мірі розпоряджатись своєю власністю.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 216, 220, 226, 228). У матеріалах справи знаходиться клопотання представника ПАТ «УкрСиббанк» про розгляд справи без присутності відповідача, яке надійшло до суду 20.07.2016 (а.с. 116-117). Згідно поданих до попереднього складу суду 04.02.2016 заперечень вважають, що з боку позивача відбулась підміна поняття виконання рішення суду та зобов'язань за кредитним договором. За період з дати нарахування процентів за кредитним договором, 26.03.2014 року (зазначена в рішенні суду про стягнення кредитної заборгованості), до фактичної дати виконання рішення суду - 21.04.2015 року, Банком згідно умов Договору нараховувалися проценти. Заборгованість Позичальником не погашена. Однак, на підтвердження виконання зобов'язань за спірним договором Позивачем надано лише постанову про закінчення виконавчого провадження, у якій є інформація про стягнення 174690,07 гривень. В той час, в рішенні суду, відповідно до якого видані виконавчі листі, до стягнення підлягає сума 174869,07 гривень (173 137,69 гривень - заборгованість за кредитом та відсотками та 1731,38 гривень сплаченого судового збору). Тобто, невиконанім залишається сума, що підлягає стягненню відповідно до рішення суду в розмірі 179,00 гривень. Тому вважають, що постанова про закінчення виконавчого провадження, надана Позивачем, не може бути доказом належного виконання зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.06.2008 року. Станом 29.01.2016 Позичальник свої зобов'язання за договором не виконав, в з'вязку з чим, на думку відповідача, відсутні підстави для визнання припиненим договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.06.2008, тому просять в позові відмовити.

Заслухавши учасників, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно п.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов"язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Судом встановлено, що 04 червня 2008 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту за № 0. За даним Договором банк надав йому кредит в сумі 39 900 дол. США, що на час укладення договору дорівнювало еквіваленту 193 594,80 грн, а він зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, зазначених в цьому Договорі (п. 1.1 Договору) (а.с. 10-13).

У забезпечення виконання обов»язків за вказаним договором між сторонами укладено договір іпотеки нерухомого майна № 87333 від 04.06.2008 року, засвідчений нотаріусом, відповідно до якого ОСОБА_3 передав відповідачу в іпотеку квартиру загальною площею 60, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. Д.Галицього, 8/15 в м. Дубно Рівненської області (а.с. 75-76).

Згідно з договором поруки від 04.06.2008 № 208955 ОСОБА_2, виступає поручителем за усіма зобов'язаннями ОСОБА_3, що виникли з договору про надання споживчого кредиту (14-15).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 18.06.2014 позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно 173137, 69 грн. заборгованості за договором кредиту та 1731, 38 грн. сплаченого судового збору (а.с. 33-34).

Тобто загальна сума заборгованості становила 174 869, 07 грн. Проте, згідно матеріалів виконавчого провадження № 46328756, сума боргу за виконавчим листом № 559/1151 виданим 14.08.2014 Дубенським міськрайонним судом, складає 174690, 07 грн. Наявна різниця у 179 грн. виникла через помилку державного виконавця при розрахунку загальної суми заборгованості. Статтею 432 ЦПК України передбачено можливість виправити помилку у виконавчому документі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, передбачена можливість оскарження постанови державного виконавця про відкриття та закриття виконавчого провадження. Доказів про те, що відповідач звертався із зазначеними заявами, - не надано.

Як вказано у постанові про закінчення виконавчого провадження № 46328756 від 21.04.2015, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 559/1151, виданого 14.08.2014 Дубенським міськрайонним судом про стягнення 174690, 07 грн. закінчено, в зв»язку з виконанням у повному обсязі (а.с. 36).

Згідно ч. 1ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України закріплено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року N 5 зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Про повне погашення позивачем кредитного зобов»язання свідчать матеріали виконавчого провадження № 46328756, а також надані позивачем квитанції (а.с. 20-32, 35), розрахунок сплачених коштів (а.с. 6).

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позовну заяву, суд бере до уваги те, що згідно договору пронадання споживчого кредиту № 0 від 04.06.2008, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» надав позивачу кредит у розмірі 39 900 дол. США, що на час укладення договору дорівнювало еквіваленту 193 594,80 грн. На виконання зазначеного договору позивачем добровільно сплачено 358256, 88 грн. а також 173137,69 грн. згідно рішення суду від 18.06.2014. Щодо аргументу відповідача про нарахування Банком процентів за кредитним договором до фактичної дати виконання рішення суду - 21.04.2015, суд вважає, що штучне збільшення суми боргу за рахунок нарахування процентів є несправедливим. Адже банк пред"явив виконавчий документ до виконання через півроку після винесення рішення суду. Оглядом матеріалів виконавчого провадження встановлено, що заява від банку до ДВС надійшла 04.02.2015 і незабаром боржник добровільно погасив борг. Згідно матеріалів виконавчого провадження № 46328756, сума боргу за виконавчим листом № 559/1151, виданим 14.08.2014 Дубенським міськрайонним судом, складає 174690, 07 грн. Виконавче провадження закрито в зв»язку з виконанням у повному обсязі. Різниця у 179 грн., яка виникла при розрахунку загальної суми заборгованості ніким не оспорювалась, передбаченої законом можливості виправити помилку у виконавчому документі стягувач не використав. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем виконано зобов»язання за виконавчим листом № 559/1151 у виконавчому провадженні № 46328756, тому підстав для здійснення відповідних нарахувань за договором пронадання споживчого кредиту немає, а посилання відповідача на допущену у виконавчому провадженні помилку в сумі заборгованості не заслуговує на увагу, оскільки будь-яких дій на її усунення банком вчинено не було.

Тому, суд вважає за необхідне визнати припиненим договір про надання споживчого кредиту № 0 від 04.06.2008, а також іпотеку квартири № 15 в будинку № 8, що знаходиться на вул. Д. Галицького в м. Дубно Рівненської області, оскільки згідно з ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 81, 95, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 598, 599, 604-609 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про захист прав споживача шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту припиненим, - задоволити.

Визнати припиненим договір про надання споживчого кредиту № 0 від 04.06.2008, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (адреса: пр. Московський, 60, м. Харків, ) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії СР № 09342, виданий Дубенським МВ УМВС України в Рівненській області 10.10.1995, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя: вул. Центральна, 19, с. Залужжя, Дубенського району Рівненської області).

Визнати припиненою іпотеку квартири № 15 в будинку № 8, що знаходиться на вул. Д. Галицького в м. Дубно Рівненської області.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: