Справа № 569/345/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар Прокопчук Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права на неї,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач), діючи через представника ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), в якому просить припинити право відповідача на 1/4 частку у праві спільної часткової власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та визнати її право на цю частку на підставі сплати нею на користь відповідача грошової компенсації ринкової вартості цієї частки.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 серпня 2015 року померла ОСОБА_5, до складу спадщини якої ввійшло право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2. 02 червня 2016 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого нею успадкована 1/2 частка вказаної квартири, а ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по 1/4 частці. Згідно договору купівлі-продажу від 16 грудня 2016 року вона купила у ОСОБА_6 її частку у праві власності на спірну квартиру. Таким чином, право власності на квартиру АДРЕСА_3 є спільно частковим, в якому 3/4 частки належить їй, а 1/4 відповідачу. Вона вселилась в квартиру та проживає в ній, натомість відповідач проживає разом з батьками, має інше житло. Враховуючи, що частка відповідача є незначною, квартира неподільна, відповідач проживає разом з батьками, тому припинення права відповідача на частку у праві спільної часткової власності на квартиру із компенсацією їй ринкової вартості цієї частки не може завдати їй істотної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з мотивів у ньому наведених та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала, просила його задовольнити. Вказала, що відповідач ознайомлена із висновком експерта, вона погоджується на отримання компенсації у розмірі вказаному у висновку. На даний час відповідач має інше житло, проживає у квартирі, де їй також належить 1/4 частки, а тому припинення її права власності на 1/4 частки спірної квартири не завдасть істотної шкоди її інтересам, а навпаки дозволить покращити її житлові умови.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №180450, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 29 серпня 2015 року, ОСОБА_5 померла 28 серпня 2015 року (а.с.5).

Згідно заповіту, посвідченого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою Рівненської області 16 травня 2014 року, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все її майно, яке на день смерті буде належати їй за законом, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, заповіла: 1/2 частку вищевказаного майна ОСОБА_3; 1/2 частку вищевказаного майна ОСОБА_4 та ОСОБА_6, в рівних частках кожному (а.с.6).

Відповідно до виписки з матеріалів інвентаризаційної справи для спадкування від 25 квітня 2016 року №1040 виданої КП «РМ БТІ» згідно матеріалів технічної інвентаризації, обєкт нерухомого майна квартира №56, ЖБК «Прогрес», по вул. Набережній, 2 в м. Рівне, зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради 07 листопада 2006 року, на підставі розпорядження міського голови №2051-р від 02 листопада 2006 року (а.с.6 зворот).

Як слідує з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 червня 2016 року спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 є ОСОБА_6, яка успадкувала 1/4 частку у спадщині, ОСОБА_4, яка успадкувала 1/4 частку у спадщині та ОСОБА_3, яка успадкувала 1/2 частку у спадщині. Спадщина, на яку в указаних вище частках видано це свідоцтво, складається з квартири №56, що знаходиться в м. Рівне по вул. Набережній, буд. №2, ЖБК «Прогрес» (а.с.7).

16 грудня 2016 року ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_3 купила належну ОСОБА_6 на праві приватної спільної часткової власності 1/4 частку квартири №56, що знаходиться в м. Рівне по вул. Набережній, буд. №2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16 грудня 2016 року (а.с.11).

Таким чином, співвласниками квартири №56, що знаходиться в м. Рівне по вул. Набережній, буд. №2 є ОСОБА_3 (3/4 частини квартири) та ОСОБА_4 (1/4 частини квартири), що також слідує з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №60519545 від 02 червня 2016 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №76104604 від 16 грудня 2016 року (а.с.14-15, 12).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За правилами ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Однак надання у володіння зазначеної частки в натурі можливе лише за умови, що майно є подільним у відповідності до ч. 2 ст. 183 цього Кодексу. Якщо надання частки в натурі є неможливим, співвласник вправі вимагати від інших співвласників матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року № 6-68цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З аналізу ч. 2 ст. 365 ЦК України випливає, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації не вимагається, а позивачу необхідно не лише довести обставини, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України, а й внести розмір цієї компенсації на депозитний рахунок суду.

Згідно висновку експерта №170410/2_ЗО судової будівельно-технічної експертизи 1/4 частини ринкової вартості квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 становить 172 522 грн., які позивач згідно квитанції №0.0.794338662.2 від 26 червня 2017 року перерахували на рахунок суду, цим же дослідженням встановлено, що поділ в натурі квартири, на дві окремі ізольовані квартири відповідно до розміру часток у праві власності на цю квартиру її співвласників ОСОБА_3 (3/4) та ОСОБА_4 (1/4) неможливий.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначала про незначну частку відповідача у спільній власності та неможливість її виділення в натурі. Крім того, позивач вказувала про наявність у відповідача у власності іншого житла, у якому вона проживає, що свідчить про те, що припинення права власності ОСОБА_4 на частку в спірній квартирі не завдасть їй істотної шкоди. Дані обставини повністю визнані в судовому засіданні представником відповідача, відтак на підставі ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Таким чином, враховуючи, що частка відповідача у праві спільної часткової власності на квартиру є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім'ї, оскільки відповідач володіє на праві спільної часткової власності іншим житлом, в якому і проживає, а також враховуючи те, що відповідач визнала позов в повному обсязі та погодила вартість частки у спільному майні, відповідно до висновку проведеної у справі експертизи, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом з тим, в судовому засіданні представник позивача просив в разі задоволення позову при ухваленні рішення питання про стягнення на користь ОСОБА_3 судових витрат не вирішувати, тому суд не здійснює розподіл судових витрат в даній справі.

Керуючись статтями 358, 365 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права на неї задовольнити.

Припинити право ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5 з виплатою їй грошової компенсації вартості цієї частки в сумі 172 522 (сто сімдесят дві тисячі пятсот двадцять дві) гривні 00 копійок, яка внесена ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду згідно квитанції №0.0.794338662.2 від 26 червня 2017 року.

Визнати право власності ОСОБА_3 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в Апеляційний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 27 вересня 2017 року.

Суддя О.О. Першко