Справа № 164/1382/16-ц Провадження № 22-ц/773/484/17 Головуючий у 1 інстанції: Ониско Р.В.
Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І. ,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

секретар Концевич Я.О.,

з участю пр-ка позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 16 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05.01.2009 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 16000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Підписавши заяву, відповідач погодилася на те, що разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку між ними складено договір про надання банківських послуг.

Відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань за вказаним договором, внаслідок чого у неї перед банком станом на 12.05.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 26136,05 грн., з яких 16216,83 грн. тіло кредиту, 4564,18 грн. проценти за користування кредитом, 5422,47 грн. пеня, 750 грн. штрафи, а також 250 грн. штраф (фіксована складова), 1220,76 грн. штраф (процентна складова). У рахунок погашення зазначеної заборгованості внесено кошти у розмірі 2538,19 грн..

Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 26136,05 грн. та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 16 лютого 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду до скасування з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав суду договору, згідно якого відповідач ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 16000 грн., а також не було подано заяви, якою відповідач дала згоду на встановлення кредитного ліміту в розмірі 16000 грн.. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг, які розміщенні на офіційному сайті позивача можна брати до уваги лише з 29.07.2009 року, а не з 05.01.2009 року дати написання заяви ОСОБА_2. Надані позивачем копії умов та правил без зазначення дати їх прийняття складені не державною мовою. А заборгованість по договору з кредитним лімітом 250 грн. відсутня.

Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, неправильно застосувавши норми матеріального права.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст.510 ЦК України).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи на підставі заяви відповідача ОСОБА_2 від 05.01.2009 року, яка підписана нею власноруч, банк надав позичальнику кредит у сумі 250 грн. (т.1 а.с.91-92).

Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), зазначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Фактично при укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Факт укладення між ПАТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_2 кредитного договору від 05.01.2009 року підтверджується письмовою заявою позичальника, підписаною уповноваженою банком особою та відповідачем, у якій містяться усі істотні умови вказаного виду договору, в тому числі сума кредиту, валюта кредиту, право банку змінювати кредитний ліміт, згода позичальника про її інформування про стан платіжної картки за допомогою e-mail або SMS та інші умови (т.1 а.с.92-93).

У заяві відповідачка підтвердила той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування у ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення у письмовій формі.

На підставі даного договору відповідач отримала грошові кошти у розмірі 250 грн. на картку № 153772.

Згідно п.п.3.1.1., 3.1.3. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні. По закінченню строку її дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо від клієнта не надійшло письмової заяви про закриття картрахунку або при виконанні інших умов договору (т.1 а.с.239-зворот).

Як вбачається із довідки банку відповідачу ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором вперше надана картка неодноразово продовжувалася банком на новий строк шляхом надання їй карток з новим строком дії (т.1 а.с.147).

Також відповідно до умов договору банком неодноразово змінювався кредитний ліміт, останнє збільшення якого до 16000 грн. мало місце 06.02.2015 року, що стверджується довідкою банку (т.1 а.с.146) і отримані кошти відповідач активно використовувала, що стверджується наданою позивачем випискою по рахунку (т.1 а.с.149-176, т.2 а.с.58-62).

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач свої зобов'язання щодо погашення кредиту належним чином не виконувала і станом на 12.05.2015 року загальна сума боргу за кредитним договором становить 26136,05 грн., з яких 16216,83 грн. тіло кредиту, 4564,18 грн. проценти за користування кредитом, 5422,47 грн. пеня, 750 грн. штрафи, а також 250 грн. штраф (фіксована складова), 1220,76 грн. штраф (процентна складова), у рахунок погашення якої внесено кошти у розмірі 2538,19 грн..

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення) (т.1 а.с.235).

Судом встановлено, що кредитним договором передбачено сплату процентів позичальником до дня повернення кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та передбачено штрафи за порушення строків погашення кредиту або сплати процентів і за необхідність звернення банку до суду (т.1 а.с.92-93).

Ні розмір заборгованості, ні термін її нарахування відповідачем не спростовано.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

У звязку із задоволенням позову та апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3138 грн. (1378 грн. за подання позовної заяви та 1760 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 16 лютого 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 05 січня 2009 року у розмірі 26136 грн. 05 коп. (двадцять шість тисяч сто тридцять шість грн. 05 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3138 грн. (три тисячі сто тридцять вісім грн.) судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді