Справа № 349/588/17
Провадження № 22-ц/779/1587/2017
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

суддів Максюти І.О., Василишин Л.В., Томин О.О.,

секретаря Турів О.В.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Рогатинської міської ради про визнання незаконним рішення, зобовязання передати у власність земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рогатинського районного суду, ухваленого суддею Рибієм М.Г. 07 вересня 2017 року в м.Рогатині Івано-Франківської області,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до відповідача із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу від 11 жовтня 2010 року, укладеного з ЗАТ «Галтекс-Холдінг», набула права власності на нежитлову будівлю №6 по вул. Угрина Безгрішного в м.Рогатин Івано-Франківської області, яка розташована на земельній ділянці площею 0,578 га, з кадастровим номером 26244:101:00:01:072:0021. Право свого користування земельною ділянкою попередній власник ЗАТ «Галтекс-Холдінг» не оформляв. У зв'язку із переходом права власності на нерухоме майно з 2011 року неодноразово зверталася до Рогатинської міської ради із заявами щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації для відведення зазначеної земельної ділянки, однак всупереч вимог чинного законодавства всі її заяви залишені без розгляду та без належного реагування. 10.02.2017 року звернулася до Рогатинської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання її у власність. Рішенням Рогатинської міської ради № 579 від 23.02.2017 року у задоволенні заяви відмовленоу звязку з невідповідністю заяви землевпорядній документації.

Просила визнати незаконним рішення Рогатинської міської ради від 23.02.2017 № 579 про відмову ОСОБА_4 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки із кадастровим номером 26244:101:00:01:072:0021 площею 0,0578 га з цільовим призначенням для іншої житлової забудови, що знаходиться по вул. Угрина Безгрішного, 6, в м. Рогатині; зобовязати Рогатинську міську раду за результатом розгляду заяви від 10.02.2017 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передати їй у власність зазначену земельну ділянку; визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Рогатинського районного суду від 07 вересня 2017 року в позові відмовлено

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що спірні правовідносини, з правовою природою яких не визначився суд першої інстанції, зупинившись виключно на помилці, допущеній при написанні заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки, є відносинами щодо оформлення прав на земельну ділянку, яка знаходиться під обєктом нерухомого майна, придбаного нею у спосіб, визначений законом. Адже право на земельну ділянку вже існувало та виникло одночасно з придбанням нерухомого майна, а на цій стадії слід тільки оформити таке право, що є імперативним обовязком відповідача. Тому висновок суду про те, що якщо у власності ЗАТ «Компанія «Галтекс-Холдінг» (попередній власник нерухомого майна) не перебувала земельна ділянка , на якій розташована будівля, а тому відсутні підстави для визнання її права власності на цю земельну ділянку, є таким, що суперечить нормам чинного законодавства. Судом не вказано в судовому рішенні в чому полягала неправомірність дій позивачки, спрямована на реалізацію законних прав на набуття прав на земельну ділянку, а також не наведено жодних невідповідностей вимогам закону самого проекту землеустрою та жодної правової норми, яка б передбачала обовязковість передання спірної земельної ділянки виключно в орендне користування, а не у власність.

Апелянт звертає увагу суду на те, що відповідно ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку в порядку, встановленому ст.186-1 ЗК України. Поданий на затвердження відповідача проект землеустрою повною мірою узгоджується із усіма передбаченими спеціальною нормою Земельного кодексу вимогами і чинне законодавство не передбачає жодних відмінностей між проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.Тому заява про затвердження проекту землеустрою підлягала до задоволення Рогатинською міською радою, відмова якої була незаконною та абсолютно не аргументованою. Просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши апелянта та її представника, позивача та його представників, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обгрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає не в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.116,118,120 Земельного кодексу України, встановивши, що ОСОБА_4 не дотрималася порядку безоплатної приватизації, визначеного ст.118 ЗК України, оскільки предметом її заяви від 21.07.2015 року, яка передувала розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, було надання земельної ділянки у оренду, а не у власність, а також недовелаправо власності на земельну ділянку попереднього власника, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 11.10.2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та ЗАТ «Компанія «Галтекс-Холдінг», зареєстрованого в реєстрі №4514, набула право власності на нежитлову будівлю № 6 по вул.Угрина Безгрішного в м. Рогатині, яка розташована на земельній ділянці площею 0,578 га з кадастровим номером 26244:101:00:01:072:0021 (пункт 1.1 Договору). (а.с.25,26 т.1)

29 липня 2013 року виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою вул. Угрина Безгрішного, м.Рогатин, Івано-Франківська область на імя ОСОБА_4 (а.с.10-15 т.1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №73976043 від 25.11.2016 року підставою виникнення права власності на житловий будинок за адресою: вул. Угрина Безгрішного, 6, в м. Рогатині є договір купівлі продажу від 11.10.2010 року, серійний номер 4514, технічний паспорт від 29 липня 2013 року, декларація про готовність обєкта до експлуатації, серія та номер: ІФ №850, виданий інспекцією ДАБК в Івано-Франківській області 03.10.2013 року (а.с.28 т.1).

Отже, житловий будинок введений в експлуатацію і на нього зареєстровано право власності як на об»єкт нерухомого майна за позивачем .

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру № НВ - 015 від 21.12.2015 року про земельну ділянку площею 0,0578 га, що розташована по вул. У.Безгрішного, 6, в м. Рогатині, інформація про зареєстроване право на цю земельну ділянку в Державному земельному кадастрі відсутня. Інформація про документацію із землеустрою , на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки - проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 12.10.2007 року. Дата реєстрації земельної ділянки відділом Держгеокадастру у Рогатинському районі - 17.12.2015 року. Цільове призначення земельної ділянки землі житлової і громадської забудови (а.с.29-31 т.1 ).

20 січня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Рогатинської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. У.Безгрішного,6, загальною площею-0,0578 га та надати зазначену ділянку в оренду (а.с.16-18 т.1).

05 травня 2016 року між ОСОБА_4 та Рогатинською міською радою укладено договір № 1 про відшкодування втрат бюджету Рогатинської міської ради від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки площею 0,0578 га, терміном дії до державної реєстрації договору оренди землі або отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку (пункт 6 договору) (а.с.32 т.1).

10 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Рогатинської міської ради із заявою про затвердження, поданого Рогатинській міській раді 20.01.2016 року проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки в м. Рогатині по вул. УгринаБезгрішного, 6 для обслуговування житлового будинку та передання цієї земельної ділянки їй у власність (а.с.33-34 т.1).

На підставі договору від 24 вересня 2015 року ПП «Західний континент» виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу ОСОБА_4 в м.Рогатин по вул.У.Безгрішного, 6 на території Рогатинської міської ради Рогатинського району Івано-Франківської області загальною площею 0,0578 га 02.07 для іншої житлової забудови. (а.с. 41-85 т.1)

У проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки міститься копія заяви ОСОБА_4 міському голові м. Рогатина ОСОБА_5 від 21.07.2015 року про надання дозволу згідно з ст. 123 ЗК України на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування викупленої будівлі по вул. Угрина Безгрішного, 6, з метою надання в оренду, орієнтовною площею 0,06 га, повідомлення органу місцевого самоврядування про розроблення проекту землеустрою, довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками, землекористувачами, матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування, відомості про обчислення площі земельної ділянки, копії правовстановлюючих документів на об»єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, викопіювання з кадастрової карти (плану) та інші графічні матеріали земельної ділянки тощо.

Із висновку відділу містобудування та архітектури Рогатинської райдержадміністрації про наявні обмеження по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м.Рогатині земельна ділянка знаходиться в зоні садибної житлової забудови згідно генерального плану населеного пункту м.Рогатин. Висловлена вимога про розробку детельного плану території (а.с.60 т. 1)

У матеріалах справи містяться відомості про виконання позивачем вимог відділу містобудування та архітектури щодо розробки детального плану території індивідуального житлового будинку і копія матеріалів детального плану міститься у матеріалах справи, виготовлений на підставі листа-замовлення від 26.10.2015р. (а.с.137-150 т.1)

У ході розгляду справи апеляційним судом надавався час сторонам для мирного врегулювання спору з огляду на те, що представники відповідача вважали можливою передачу земельної ділянки в оренду позивачу, однак органом місцевого самоврядування прийнято рішення від 14 грудня 2017 року № 886 про розгляд заяви ОСОБА_4 щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після виконання вимог висновку відділу містобудування та архітектури Рогатинської РДА від 16.10.2015 року № 66/01-20. (а.с.6 т.2)

Відповідно до висновку № 139/6-25 від 30.11.2015 року відділ Держземагентства в Рогатинському районі Івано-Франківської області погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0578 га для іншої житлової забудови за адресою: Рогатинський район, Рогатинська міська рада, в межах населеного пункту м. Рогатина по вул. У. Безгрішного, 6. Умови відведення земельної ділянки заначено оренда (а.с.59 т. 1).

Рішенням Рогатинської міської ради №579 від 23.02.2017 року ОСОБА_4 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки для обслуговування житлового будинку в м. Рогатині по вул. Угрина Безгрішного, 6, та переданні цієї земельну ділянку їй у власність через невідповідність землевпорядній документації (а.с.36 т. 1)

Встановлено, що відмова у задоволенні заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання у власність для обслуговування житлового будинку в м. Рогатині по вул. Угрина Безгрішного, 6, зумовлена невідповідністю поданої заяви землевпорядній документації, яка полягала у тому, що заявниця просила передати земельну ділянку у власність, а відповідно до даних відділу Держземагенства у Рогатинському районі та експлікації земельних угідь цю земельну ділянку можливо передати не у власність, а тільки в користування на умовах оренди. Це ж саме зазначено в п. 11 висновку від 30.11.2015 р. № 139/6-25 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відділу Держземагенства у Рогатинському районі.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Окрім того, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України , особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Такі правові висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року № 6-2225цс16, 12 жовтня 2016 рок № 2099 цс16, 13 квітня 2016 року 6-253цс16.

Із договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, укладеного між ЗАТ «Галтекс-Холдінг» та ОСОБА_4 11 жовтня 2010 року встановлено, що на момент укладення зазначеного договору нежитлова будівля, яка знаходилася у власності ЗАТ «Галтекс-Холдінг» на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 03.06.2010 року, право власності на яке було зареєстровано в Івано-Франківському ОБТІ за № 471 в книзі 3 та підтверджувалося витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 26306531, реєстраційний номер: 30595816, розташована на земельній ділянці площею 0,0578, кадастровий номер 26244:101:00:01:072:0021.

Отже, з наведеного виходить, що на момент укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі земельна ділянка була сформована площею, яка відповідає площі, зазначеній у землевпорядній документації позивача ОСОБА_4.

Сторони у судовому засіданні не заперечують, що попереднім власником нежитлової будівлі ЗАТ «Галтекс-Холдінг» з Рогатинською міською радою не укладався договір оренди земельної ділянки, а також земельна ділянка не передавалась у власність, а була лише у користуванні попереднього власника без оформлення прав на землю.

Таким чином, враховуючи сформованість земельної ділянки на момент укладення договору купівлі-продажу та користування нею попереднім власником, наступний власник набув права на отримання цієї земельної ділянки в оренду або у власність.

При тому жодного значення той факт, що позивач не погоджувала з органом місцевого самоврядування реконструкцію об»єкта нерухомості і переобладнання його у житловий будинок, оскільки компетентним органом ДАБІ такий об»єкт нерухомості введений в експлуатацію.

У відповідності до ст.ст. 116, 118, 122 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціонів.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх в користування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав на земельну ділянку після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Однак, приймаючи до уваги, що після 16.10.2015р. детальний план території був розроблений на підставі замовлення від 26.10.2015р., що підтверджується матеріалами справи, тому колегія суддів дійшла висновку про безпідставність відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Разом з тим особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України).

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Європейським Судом з прав людини у рішенні «Серявін проти України» зазначено, що стаття 1 Першого протоколу по суті, гарантує право власності і містить три окремі норми: перша норма, що сформульована у першому реченні частини першої та має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння своїм майном; друга, що міститься в другому реченні частини першої цієї статті, стосується позбавлення особи її майна і певним чином це обумовлює; третя норма, зазначена в частині другій, стосується, зокрема, права держави регулювати питання користування майном. Однак ці три норми не можна розглядати як "окремі", тобто не пов'язані між собою: друга і третя норми стосуються певних випадків втручання у право на мирне володіння майном і, отже, мають тлумачитись у світлі загального принципу, проголошеного першою нормою . Будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних

прав конкретної особи.

Відповідач не навів обґрунтованих підстав, які б свідчили про будь-які перешкоди, які б свідчили про неможливість надання у власність позивачу земельної ділянки. Разом з тим матеріали справи свідчать про ухилення від розгляду заяв позивача. про що ухвалювались відповідні судові рішення, відмови у задоволенні заяв позивача з мотивів непредставлення необхідних документів, хоча такі документи виготовлені позивачем та представлені на розгляд відповідачу.

Судом встановлено, що земельна ділянка призначена для іншої житлової забудови, цільове призначення її не змінювалося, будь-які об»єкти інфраструктури на спірній земельній ділянці, розміщення яких могло бути перешкодою для передачі її у власність, відсутні, навколишні земельні ділянки ідентичні за цільовим призначенням спірній, однак відповідач ухиляється від вирішення питання про передачу земельної ділянки у власність, хоча таке питання відноситься до його компетенції.

Таким чином, підстави для задоволення позову в частині визнання права власності на земельну ділянку на підставі рішення суду відсутні, оскільки порядок набуття права власності на землю передбачений зазначеними положеннями Закону, відноситься до виключної компетенції органів місцевого самоврядування.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків про недотримання порядку позивачем щодо отримання у власність земельної ділянки.

Отже, судом першої інстанції не враховані зазначені обставини та помилково відмовлено у задоволенні позову .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права щодо неповного з»ясування обставин справи. По справі слід ухвалити нове рішення про задоволення позову частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383,384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Рогатинського районного суду від 07 вересня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення Рогатинської міської ради від 23.02.2017 № 579 про відмову ОСОБА_4 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із кадастровим номером 26244:101:00:01:072:0021 площею 0,0578 га з цільовим призначенням для іншої житлової забудови, що знаходиться по вул. Угрина Безгрішного, 6, в м. Рогатині.

Зобовязати Рогатинську міську раду за результатом розгляду заяви від 10.02.2017 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вирішити питання про передачу ОСОБА_4 у власність земельної ділянки із кадастровим номером 26244:101:00:01:072:0021 площею 0,0578 га з цільовим призначенням для іншої житлової забудови, що знаходиться по вул. Угрина Безгрішного, 6, в м. Рогатині.

У задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2017 року.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_6

ОСОБА_7