Номер провадження: 22-ц/785/3289/17
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 02.02.2017 року,

встановила:

22.08.2016 року представник ОСОБА_2, громадянки ОСОБА_6 Республіки Німеччина, ОСОБА_5, звернулася до суду з зазначеною позовною заявою та просила визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька - ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 народилася в сім'ї ОСОБА_7 та ОСОБА_5, які проживали АДРЕСА_3. Після розлучення у 1985 році ОСОБА_2 та ОСОБА_5 почали проживати окремо, матеріальної допомоги батько доньці не надавав. ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у Німеччині та проживає там постійно. Випадково у серпні 2016 року їй стало відомо, що ОСОБА_7 помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Після звернення до Сьомої одеської державної нотаріальної контори представнику позивача повідомлено, що нею пропущено 6 місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також про відсутність необхідних документів. Вважаючи, що строк для подання заяви пропущено ОСОБА_2 з поважної причини, оскільки вона мешкає в іншій державі і раніше з незалежної від неї причини не могла дізнатися про смерть батька, тому, що відповідач приховала цей факт від неї.

Не визнаючи позов та заперечуючи проти його задоволення, 28.09.2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом про усунення від права на спадкування ОСОБА_2, вказуючи, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, своєму батьку ОСОБА_7, який через похилий вік, тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 02.02.2017 року у задоволені первісного позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі. Скасовано заходи забезпечення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення судом норм процесуального та не правильне застосування матеріального права, просить рішення змінити, задовольнивши заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги, заходи забезпечення позову не скасовувати, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_2 строк пропущений з поважної причини, тому що лише зараз їй стало відомо про смерть батька, окрім того, на її утриманні знаходиться неповнолітня донька та чоловік - інвалід, вона мешкає в іншій державі і раніше з незалежної від неї причини не могла дізнатися про смерть батька, тому що ОСОБА_3 приховала це від неї, а також при зверненні до нотаріуса ОСОБА_3 умисно не повідомила про те, що ОСОБА_2 також є спадкоємцем. Крім того зазначила, що ОСОБА_7 не потребував матеріальної допомоги тому що після смерті у нього залишилися кошти та майно та він ніколи не звертався до ОСОБА_2 з проханням про допомогу та вона ніколи не ухилялася від допомоги батькові, тому що він сам був у змозі утримувати себе і свою дружину. Також вважає, що не відповідає дійсності висновок суду про те, що ОСОБА_2 не спілкувалася з батьком, оскільки вона спілкувалася з батьком по телефону, а також коли приїжджала у м.Одесу батько зустрічав її на своєму автомобілі.

ОСОБА_5 наголошує на тому, що судом передчасно скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну квартиру, оскільки в окреме провадження виділений позов про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину на автомобіль, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину автомобіля, квартири та грошових внесків, таким чином, на даний час на розгляді суду залишилась справа, яка стосується майнових вимог, у тому числі і квартири АДРЕСА_1, що у випадку задоволення позову зробить неможливим виконання рішення суду.

Рішення в частині відмови у задоволені зустрічного позову не оскаржено, а тому відповідно ст. 303 ЦПК України, в цій частині не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_2 (уроджена ОСОБА_8.), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є донькою ОСОБА_7 та ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим Іллічівським РАГС м. Одеси 23.10.1976 року (т. 1 а.с. 11)

Шлюб між ОСОБА_7, та ОСОБА_5 розірвано 15.05.1985 року рішенням суду за повторним позовом ОСОБА_5, на підставі якого відділом РАГС Малиновського РВК м. Одеси видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (т.1 а.с. 106).

05.12.1992 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10 уклали шлюб, про що Малиновським відділом РАГС м. Одеси видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 05.12.1992 року. Прізвище дружини змінено на «ОСОБА_7» (т. 1 а.с. 90).

Свідоцтвом про право власності на житло від 04.05.1999 року, виданим Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради згідно з розпорядженням органу приватизації від 04.05.1999 року №135523, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №3-13985, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_7 Вказане свідоцтво зареєстровано в «ОМБТІ та РОН» за № 312 пр. стор. 85 р. № 189 від 29.06.1999 року (т. 1 а.с. 92).

З кінця 1990 років ОСОБА_8 проживає у Німеччині.

Зі свідоцтва про шлюб, перекладеного з німецької мови, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 уклали шлюб 08.08.2008 року у м. Хаммерсбах, Німеччина, внаслідок чого дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_8» (т. 1 а.с. 12-13).

Під час перебування в м. Одесі з 09.07.2013 року по 23.07.2013 року ОСОБА_2 двічі спілкувалася з батьком ОСОБА_7 Більше вона не проявляла будь-якої ініціативи щодо спілкування з батьком до самої його смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 67 років, про що видано актовий запис 380 (т. 1 а.с. 73, 97, 126).

Витрати на лікування та поховання ОСОБА_7 були здійсненні ОСОБА_3

З відповіді, наданої ПАТ «Київстар» по номеру телефону ОСОБА_7 НОМЕР_6 щодо міжнародних зв'язків за період з 10.01.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року вбачається, що 27.04.2014 року ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_2 до Німеччини на номер НОМЕР_7. Тривалість з'єднання продовжувалась 39 секунд. Більше телефонних контактів за вказаний період між ними не було (т. 1 а.с. 179-181).

Під час перебування в м. Одесі з 25.07.2016 року по 10.08.2016 року ОСОБА_2 не дізналась про смерть батька - ОСОБА_7

Перед від'їздом, 09.08.2016 року, вона зателефонувала своєму хрещеному батьку ОСОБА_11, у якого спитала про батька. В цій розмові ОСОБА_11 не повідомив їй про смерть ОСОБА_7 Наступного дня зв'язку з ОСОБА_2 не було. ОСОБА_11 зателефонував матері ОСОБА_2, яка йому повідомила про від'їзд доньки до Німеччини, а він проінформував її про смерть ОСОБА_7

Ці обставини підтверджені поясненнями представників сторін та ОСОБА_3, показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, допитаних за клопотанням сторони первісного позивача і свідків ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_16, допитаних за клопотанням сторони первісного відповідача.

Про взаємовідносини і про спілкування ОСОБА_2 з ОСОБА_17 після 23.07.2013 року і до смерті ОСОБА_7 свідкам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 достовірно нічого невідомо. Свідок ОСОБА_13 також показала, що спілкувалась з ОСОБА_2 по Вайберу.

З показань свідка ОСОБА_14, сусідки подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_15, двоюрідної сестри ОСОБА_7 та ОСОБА_16, знайомої ОСОБА_7 протягом тривалого часу, судом встановлена наступна обставина. За життя ОСОБА_7 неодноразово заявляв, що донька від нього відмовилась, тому що він не хотів виконувати її вимогу переписати на неї квартиру. ОСОБА_3 любила ОСОБА_7, належним чином доглядала за ним, коли він хворів. ОСОБА_7 допомагав доньці, сплачував її навчання.

Після смерті ОСОБА_7 до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини № 894 від 29.06.2016 року звернулася ОСОБА_3, повідомивши нотаріуса, що крім неї інших спадкоємців немає (т. 1 а.с. 125 звор.).

На підставі зазначеної заяви згідно Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №44284941 заведено спадкову справу № 345/2016, номер у спадковому реєстрі 59153435. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №44284952 вбачається, що ОСОБА_7 заповіту або спадкового договору після своєї смерті не лишив (т. 1 а.с. 130 звор, т. 1 а.с. 31).

Листом Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 19.12.2016 року №16-09/475-20306 повідомлено, що на ім'я ОСОБА_7 обліковуються наступні компенсаційні рахунки: № НОМЕР_1, відкритий 29.04.1997 року, залишок коштів на якому становить 4838,40 грн., та № НОМЕР_9, відкритий 29.04.1997 року, залишок коштів на якому становить 2349,90 грн. (т.1 а.с. 283).

13.07.2016 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль «Тойота Королла», легковий седан, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_8, який належав спадкодавцю ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 137).

15.07.2016 року ОСОБА_3 продала вказаний автомобіль ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 213).

ОСОБА_2 з письмовою заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, що підтверджується матеріалами спадкової справи. 11.11.2016 року її представник звернулася до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України (далі ЦК), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У зв'язку з відсутності заповіту ОСОБА_7 право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 і 1262 ЦК.

Відповідно до ст. 1261, 1262 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

До спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_7 відносяться ОСОБА_3 та ОСОБА_2

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК).

Відповідно до ч. 1, 3 ст.1268 та ч.1 ст.1270 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину протягом шістьох місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно до ч. 1 с. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 сплинув 11.07.2016 року.

Після смерті ОСОБА_7 в установленому законом порядку спадщину прийняла лише ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, суд першої інстанції виходив з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виходячи з змісту статтей 1268-1272 ЦК, суд виокремлює норму спадкового права, яка регулює правовідносини щодо здійснення права на спадкування за законом повнолітнім спадкоємцем першої черги, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем.

Якщо зазначений спадкоємець бажає прийняти спадщину, то він має особисто подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Інакше такий спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщини і його суб'єктивне право на спадкування (правонаступництво), на отримання спадщини припиняється.

З цього правила передбачено виключення: у випадку надання письмової згоди спадкоємцями, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини або у разі задоволення судом позову зазначеного спадкоємця про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини з підстав пропущення строку для прийняття спадщини з поважної причини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Основною причиною пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 назвала незнання про смерть спадкодавця, яку відповідач приховала від неї.

Відповідно до ст.ст. 70-71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Іншого правового регулювання цих відносин, в тому числі міжнародним договором, не має.

Однією з загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України).

Знання про життя, стан здоров'я, потреби таких близьких людей, як батьки, що перебувають у похилому (літньому) віці, живуть в іншій країні, хоча б психологічна підтримка їх, є не тільки моральними, а й правовими зобов'язаннями дорослих дітей і перш за все тих, які мають бажання отримати спадщину після смерті батьків. Таке судження суду відповідає загальнолюдським моральним засадам, а також моралі українського суспільства і принципу справедливості, що є складовою засади верховенства права взагалі і цивільного зокрема.

Позивач, як єдина донька свого батька, особи похилого віку, не спілкувалась з ним більше двох з половиною останніх його років життя, вона не цікавилась його життям і не знала, що протягом останніх трьох років він хворів, неодноразово лікувався, переніс оперативні втручання. На переконання суду, у ОСОБА_2 за допомогою сучасних засобів зв'язку не було перешкод у спілкуванні з батьком, хоча зі своєю знайомою вона спілкувалась по вайберу. Якби таке спілкування відбувалося, якби ОСОБА_2 цікавилась життям батька через свого хрещеного батька, дружину ОСОБА_7, інших родичів та знайомих, то вона своєчасно дізналась би про смерть спадкодавця. Зазначені обставини безумовно свідчать, що ОСОБА_2 повинна була знати про смерть батька. Поважних причин, за яких ОСОБА_2 не могла знати про смерть ОСОБА_7, обставин, які унеможливлювали отримання нею такої інформації, немає, вони не названі стороною позивача і не встановлені судом.

Тому така обставина, як незнання про смерть спадкодавця, не є поважною причиною пропуску ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини, оскільки така причина не пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Інші причини на які посилається позивач, а саме, що відповідач приховала смерть батька, що вона мешкає в іншій державі, що має чоловіка-інваліда і неповнолітню доньку також судом не визнаються поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Ці обставини не знаходяться у прямому причинному зв'язку з неприйняттям спадщини, тому що сама ОСОБА_2 стверджує, що не знала про відкриття спадщини. Крім того, чинне законодавство не зобов'язує спадкоємця повідомляти інших спадкоємців про відкриття спадщини. ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса, коли закінчувався 6 місячний строк для прийняття спадщини. З урахуванням відношення ОСОБА_2 до ОСОБА_7 в останні роки його життя, ОСОБА_3 вважала, що донька не мала право на спадкування.

Проживання в іншій державі, наявність чоловіка-інваліда і неповнолітньої доньки, який виповнилось 15 років, також не є поважними причинами. По-перше, спадщину можна прийняти поштою відповідно до п. 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, в якому зазначається, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. По-друге, сама ОСОБА_2 в період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 11.07.2016 року не хворіла на тяжкі захворювання, не була в безпорадному або іншому стані, який би перешкоджав їй звернутися з заявою про прийняття спадщини, вона достатньо грамотна людина і мала матеріальну можливість приїхати до Одеси і після отримання інформації про смерть батька одразу прийняла заходи щодо прийняття спадщини. ОСОБА_2 працює, що свідчить про те, що вона не здійснює постійного догляду за чоловіком.

Інші доводи представників первісного позивача про реалізацію відповідачем власної квартири, про їхнє проживання в спірній квартирі не є правовими, такими, що мають значення для справи.

Позивач ОСОБА_2 не надала належних, допустимих і безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та чи є вони підставою для визнання їх поважними, хоча ч. 3 ст. 10 ЦПК встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, на підставі зібраних і належно оцінених доказів, встановлених судом фактичних обставин справи та переконання суду першої інстанції, ОСОБА_2 пропустила строк для прийняття спадщини не з поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Тому відсутні підстави для задоволення позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

При прийнятті рішення суд враховував аналогічні правові позиції, які міститься у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 року у справі № 6-85цс12, від 04.11.2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14.09.2016 року у справі № 6-1215цс16.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги зводяться до дублювання доводів позову, яким суд надав належну правову оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 3 03, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 02.02.2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева