ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Євграфової Є.П.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Битківська селищна рада, до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_6, до якої приєдналася Битківська селищна рада, на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 9 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що на підставі рішення п'ятнадцятої сесії Битківської селищної ради третього демократичного скликання від 21 грудня 2000 року йому у постійне користування надано земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, у тому числі земельну ділянку в урочищі «Звір» площею 0,1871 га, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0591 га ріллі та земельна ділянка площею 0,1280 га сінокосу.

На підставі рішення Битківської селищної ради від 12 січня 2002 року ОСОБА_6 надано у постійне користування земельні ділянки в АДРЕСА_1, а саме земельну ділянку № 1 площею 0,1327 га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельну ділянку № 2 площею 0,1959 га ріллі біля житлового будинку для ведення особистого підсобного господарства, що є суміжними із земельною ділянкою, якою користується позивач.

Відповідач самовільно визначила межу між суміжними земельними ділянками, встановила металеві стовпи та зайняла частину земельної ділянки, яка належить на праві користування позивачу, у зв'язку із чим останній позбавлений можливості в'їзду на територію своє земельної ділянки. Крім цього, відповідач побудувала без належних документів житловий будинок, який він просить знести.

На підставі викладеного позивач просив зобов'язати ОСОБА_6 не чинити йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,1871 га в АДРЕСА_1; демонтувати металеві конструкції, самовільно встановлені ОСОБА_6 на земельній ділянці площею 0,1871 га, яка передана йому у користування, і зобов'язати відповідача знести самовільно побудований житловий будинок на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 9 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2016 року, позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою площею 0,1871 га в АДРЕСА_1, і демонтувати металеві конструкції, самовільно встановлені нею на вказаній земельній ділянці.

У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_6 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що висновки судів у частині вирішення позовних вимог про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та демонтування металевих конструкцій незаконні. Доводів про необґрунтованість судових рішень у іншій частині касаційна скарга не містить.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суди виходили з того, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою, що надана йому, у зв'язку із чим зобов'язано ОСОБА_6 демонтувати металеві конструкції, які вона самовільно встановила, оскільки вони перешкоджають проїзду до земельної ділянки позивача; у іншій частині у задоволенні позову відмовлено з підстав недоведеності.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції, зважаючи на наступне.

Судами встановлено, що у 1998 році Битківською селищною радою народних депутатів погоджено межі земельних ділянок, переданих ОСОБА_3 для ведення підсобного господарства та обслуговування будівель, у тому числі земельної ділянки в урочищі «Звір» площею 0,1871 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,0591 га ріллі та земельної ділянки площею 0,1280 га кормових угідь, та перенесено їх у натуру (на місцевість).

На підставі рішення п'ятнадцятої сесії Битківської селищної ради третього демократичного скликання від 21 грудня 2000 року земельну ділянку в урочищі «Звір» площею 0,1871 га надано ОСОБА_3 у постійне користування.

Рішенням Битківської селищної ради від 12 січня 2002 року ОСОБА_6 надано у постійне користування земельні ділянки в АДРЕСА_1, а саме земельну ділянку № 1 площею 0,1327 га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельну ділянку № 2 площею 0,1959 га ріллі біля цього житлового будинку для ведення особистого підсобного господарства.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є суміжними землекористувачами.

З акта комісії Битківської селищної ради від 5 травня 2012 року судами встановлено, що відповідно до геодезичних обмірів земельних ділянок сторін ОСОБА_6 користується 0,01 га землі, яка за нею не облікована.

Такі ж обставини встановлені постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2012 року, залишеною у цій частині без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року, у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Битківської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області і ОСОБА_6 Цією постановою також встановлено, що фактичні розміри земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_6 як суміжних землекористувачів не відповідають розмірам земельних ділянок, що їм надані за відповідними рішеннями. На підтвердження зазначеного позивачем надано топографічну зйомку земельних ділянок, за відомостями якої у фактичному користуванні позивача перебувають земельні ділянки площею 0,1822 га (у користування передано земельні ділянки площею 0,1871 га), у користуванні відповідача - земельні ділянки площею 0,3374 га (у користування передано 0,3286 га).

Факт встановлення відповідачем металевих конструкцій за межами наданих їй у користування земельних ділянок, що унеможливлює проїзд до земельних ділянок позивача, суди встановили з листа Битківської селищної ради від 2 червня 2015 року № 02-20/258, долучених до справи фотокарток та інших письмових доказів, показів допитаних свідків, що представником ОСОБА_6 не спростовано.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно з ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, зокрема, визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши порушення суміжним землекористувачем, яким є ОСОБА_6, права ОСОБА_3 на користування його земельними ділянками, поновив це право, зобов'язавши відповідача демонтувати належні їй металеві конструкції.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, оскаржувані судові рішення у справі ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки яких доводами касаційної скарги не спростовані, тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 9 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О.Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова Є.П. Євграфова С.О.Карпенко Г.І.Мостова