Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємця ОСОБА_7 про стягнення невиплаченої орендної плати за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 4,39 га, яка розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

01 березня 2009 року між ним та ОСОБА_7 був укладений договір оренди землі, за умовами якого він передав відповідачу в оренду спірну земельну ділянку площею 4,39 га строком на 5 років. Строк дії договору оренди закінчився 03 березня 2014 року. Станом на момент укладення спірного договору оренди грошова оцінка земельної ділянки не була визначена, однак за умовами договору орендна плата повинна вноситись орендарем у розмірі, не меншому ніж 1,7 % від грошової оцінки земельної ділянки.

Позивач вказував, що у 2013 році вартість земельної частки (паю) на території Малоперещепинської сільської ради складала 113 937 грн 60 коп., тому орендна плата за 2013 рік мала бути сплачена відповідачем у розмірі 6 903 грн 16 коп., однак ОСОБА_7 сплатив йому лише 1 600 грн. Крім того, умовами п. 14 договору оренди передбачається сплата орендарем пені у разі несвоєчасного внесення орендної плати у розмірі 0,3 % від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_6просив суд стягнути з відповідача 5 303 грн 16 коп. невиплаченої орендної плати та 2 879 грн 62 коп. пені за прострочення виплати орендної плати, у загальному розмірі 8 182 грн 78 коп.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 8 182 грн 78 коп. заборгованості із орендної плати, із яких: 5 303 грн 16 коп. - невиплачена орендна плата та 2 879 грн 62 коп. - пеня за прострочення виплати орендної плати. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 4,39 га, розташованої на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на землю НОМЕР_1, зареєстрованим 17 липня 2002 року в Малоперещепинській сільській раді за №168.

01 березня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір оренди землі, згідно з яким указану земельну ділянку передано відповідачу в оренду на 5 років. Вказаний договір 04 березня 2009 року зареєстрований у Новосанжарському виїзному офісі Полтавського кущового реєстраційного офісу Полтавської регіональної філії ДЗК за №95.

Згідно п. п. 9,11 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі не менше 1,7 % від грошової оцінки земельної ділянки протягом серпня-грудня поточного року.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації (п. 10 договору оренди землі).

Пунктом 13 договору оренди передбачено перегляд розміру орендної плати 1 раз на 3 роки у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами та в інших випадках, передбачених законом; а пунктом 36 договору визначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

03 серпня 2013 року позивачем направлено на адресу відповідача заяву про відмову від продовження договору оренди землі, яку ОСОБА_7 отримав 06 серпня 2013 року.

За інформацією відділу Держземагенства у Новосанжарському районі Полтавської області від 18 серпня 2014 року № 2689/04-31, вартість земельної частки (паю) на території Малоперещепинської сільської ради з урахуванням коефіцієнта індексації 3,20 та застосуванням коефіцієнта 1,756 складає 113 937 грн 60 коп.

Судами також встановлено, що відповідно до відомостей по розрахунку з пайовиками за 2013 рік, 06 серпня 2013 року ПП ОСОБА_7 виплачено ОСОБА_6 1 600 грн.

Згідно із розрахунком, що надано відповідачем, орендна плата ОСОБА_6 за період з січня по серпень 2013 року включно складає 1 291 грн 28 коп., із розрахунку 161 грн 41 коп. за місяць (а. с. 27).

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що заявлені ОСОБА_6 вимоги про стягнення невиплаченої орендної плати ґрунтуються на розрахунках, в яких значення відсотка від грошової оцінки земельної ділянки взято 6,2 %, а не 1,7 %, як передбачено п. 9 договору, до якого зміни у встановленому законом порядку не вносилися. У зв'язку з цим суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6

Із висновками апеляційного суду погоджується колегія суддів.

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» (у редакції станом на дату укладення договору оренди землі), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»).

Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності

фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін (ч. 2 ст. 23 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно п. 36 договору оренди, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку.

Правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи на підставі оцінки кожного здобутого доказу окремо та усіх доказів у їх сукупності з дотриманням правил, передбачених ст. ст. 185, 187, 189, 212 ЦПК України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідно до п. 9 договору оренди орендна плата ОСОБА_6 за період з січня по серпень 2013 року мала бути виплачена у розмірі 1,7 % від грошової оцінки земельної ділянки, оскільки зміни до договору оренди щодо розміру орендної плати 6,2 % від грошової оцінки земельної ділянки у письмовій формі не вносилися.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими, на законність рішення апеляційного суду не впливають.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик