АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3203/17 Головуючий І інстанції - Горчакова О.І.
Справа: № 644/440/17 Доповідач Хорошевський О.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

ОСОБА_1

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерний банк «Укргазбанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Служба у справах дітей Індустріального району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») в особі Харківської обласної дирекції Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 30.04.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №17/08-4, згідно з яким банк надав останній кредит на споживчі цілі.

На забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором, 13.04.2008 року сторони уклали договір іпотеки №17/08-4, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6, згідно з яким ОСОБА_4 передав в іпотеку банку належну йому, на праві власності, квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.08.2014 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором 17/08-4 від 30.04.2008 року в сумі 61025,30 доларів США та 194040,46 грн. пені - звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 17/08-4 від 30.04.2008 року: квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2009 року, ОСОБА_4, в межах вартості іпотечного майна.

На момент укладення договору іпотеки відповідачі не були зареєстровані в квартирі за вказаною адресою (а.с. 21). Вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» про добровільне звільнення квартири не отримують (а.с. 23, 24).

Тому, посилаючись на ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, ПАТ АБ «Укргазбанк» просить суд виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 з вказаної квартири, а також стягнути з відповідача, ОСОБА_2, на його користь судові витрати по справі у сумі 1600 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 рокуу задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким: зняти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України; виселити відповідачів з спірної квартири без надання іншого житлового приміщення; стягнути з ОСОБА_2 понесені по справі судові витрати за подачу апеляційної скарги на користь позивача.

Пояснює, що в процесі виконавчого провадження по зверненню стягнення на предмет іпотеки було встановлено, що в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_3, які на момент укладання договору іпотеки зареєстровані там не були. Реєстрація малолітньої ОСОБА_3 була здійснена 10.01.2012 року без згоди на це іпотекодержателя.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ОСОБА_3 не мала права власності на предмет іпотеки та права користування предметом іпотеки на момент укладання договору іпотеки, а отже, права неповнолітньої дитини не порушені.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції помилково дійшов висновку про особливий та винятковий характер обставин, чим ускладнив та зробив неможливим виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.08.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, чим порушив норми процесуального та матеріального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що квартира, передана в іпотеку, була придбана не за рахунок кредитних коштів, а отже згідно діючого законодавства можливість виселення з неї осіб без надання іншого постійного житла відсутня.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 30.04.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №17/08-4, згідно з яким банк надав останній кредит на споживчі цілі (а.с. 5-7).

На забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором, 13.04.2008 року сторони уклали договір іпотеки №17/08-4, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6, згідно з яким ОСОБА_7 передав у іпотеку банку, належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 10-13).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.08.2014 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором 17/08-4 від 30.04.2008 року в сумі 61025,30 доларів США та 194040,46 грн. пені звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 17/08-4 від 30.04.2008 року - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2009 року ОСОБА_4, в межах вартості іпотечного майна (а.с. 16).

На момент укладення договору іпотеки відповідачі не були зареєстровані в квартирі за вказаною адресою (а.с. 21). Вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» про добровільне звільнення квартири у порядку, передбаченому ст .40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України не отримували (а.с. 23, 24).

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений, або інший погоджений сторонами строк, добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Позовна заява (а.с. 2-4) та апеляційна скарга (а.с. 75-77) містить вимогу ПАТ АБ «Укргазбанк» про виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення, що підсумовуючи вище викладене неможливо зробити, оскільки в іпотеку передано квартиру, яку було одержано у власність не за рахунок кредитних коштів.

Матеріали справи не містять клопотання про надання іншого постійного житла ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при виселенні відповідачів зі спірної квартири.

Посилання апеляційної скарги на те, що на час укладення договору іпотеки позивачі не були зареєстровані у спірній квартирі не можуть бути взяті до уваги, оскільки на час вирішення спору ці особи користуються житловим приміщенням на законних підставах

Оскільки доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК України підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

ОСОБА_1