Провадження № 2/161/604/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Луцької міської ради, треті особи ОСОБА_4, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно, --

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивували тим, що 16.04.2000 помер їхній батько ОСОБА_6 Після його смерті залишилась спадщина, що складається з частки у житловому будинку №2 по провулку 1-ий Малоомелянівський в м. Луцьку. Після своєї смерті ОСОБА_6 заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця є дружина померлого ОСОБА_4 та його сини позивачі у справі. ОСОБА_4 не претендує на спадкове майно. За відсутності правовстановлюючих документів на будинок позивачі позбавлені можливості оформити право власності на спадкове майно.

Просили суд визнати за ними право власності на спадкове будинковолодіння, по 1/4 частки за кожним, після смерті батька ОСОБА_6

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити з підстав викладених в заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Заяви про розгляд справи у відсутності представника Виконавчого комітету Луцької міської ради не надходило.

Від приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позову не заперечувала.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ № 195003 (а.с. 12), спадкодавець ОСОБА_6 помер 17 квітня 2000 року.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №398269 (а.с. 9) вбачається, що ОСОБА_6 та Лащук (після укладення шлюбу - Гаврилюк) ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 19 вересня 1987.

За час перебування в шлюбі, на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ОСОБА_1 народних депутатів № 531 від 28.12.1989 року, ОСОБА_6 отримав у безстрокове користування під будівництво індивідуального житлового будинку, земельну ділянку в м. Луцьку на масиві «Львівський», 116 (а.с. 19).

Судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_6 у встановленому законом порядку здійснив будівництво житлового будинку загальною площею понад 200 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться на масиві «Львівський», 116 у м. Луцьку.

Законність будівництва вказаного майна та наявність його в натурі підтверджена матеріалами справи (а.с. 13-26, 79-86).

З довідки ЖКП №2 від 23.12.2016 № 01-08/787 встановлено, що рішенням Луцької міської ради від 18.12.1990 №96 номерація будинку № 116 по мас. Львівський перейменовано на будинок №2 по провулку 1-ий Малоомелянівський (а.с. 32).

З технічного паспорта на обєкт нерухомого майна в м. Луцьк, провулок 1-ий Малоомелянівський, 2 вбачається, що будинковолодіння складається з житлового будинку «А-2», ганку «а4», сараю «Б-1», огорожі «1,2» (а.с. 79-86).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сімю України.

Відповідно до ст.ст. 22, 23 КпШС України, чинного на момент отримання у користування земельної ділянки та проведення будівництва житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Оскільки житловий будинок №2 по провулку 1-ий Малоомелянівський був побудований під час перебування ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, то він належав їм на праві спільної сумісної власності.

Виходячи з рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, на момент смерті ОСОБА_6 йому як спадкодавцю та його дружині ОСОБА_4 належало по 1/2 частині будинковолодіння кожному.

Отже, після смерті спадкодавця ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку , який знаходиться за адресою: м. Луцьк, провулок 1-ий Малоомелянівський, буд. 2.

Спадкування після смерті ОСОБА_6 здійснюється за законом, оскільки заповіт від його імені не посвідчувався, та застосовуються норми матеріального права, які регулювали правовідносини щодо спадкування в ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_4 та сини ОСОБА_2, ОСОБА_3

Кожному із спадкоємців в частині спадкового майна, яке залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_6 належить право на 1/6 частину.

Твердження позивачів про те, що спадкоємець ОСОБА_4 дружина померлого ОСОБА_6, відмовилася від частки у спадковому майні та не претендує на нього не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах спадкової справи заведеної до майна померлого ОСОБА_6 міститься особиста заява ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 56).

Факт родинних відносин позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 з спадкодавцем підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 10,11).

Статтями 548, 549 ЦК УРСР установлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном він визнається таким, що прийняв спадщину.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також третя особа ОСОБА_4, прийняли спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6, який помер 16 квітня 2000 року, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, однак своїх спадкових прав належним чином не оформили через відсутність правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесено постанову про відмову в чиненні нотаріальної дії (а.с. 31).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про те, що за позивачами слід визнати право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_6, який помер 16 квітня 2000 року, а саме за кожним по 1/6 частині житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: м. Луцьк, провулок 1-ий Малоомелянівський, буд. 2.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 534, 548, 549 ЦК Української РСР, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті батька ОСОБА_6, який помер 16 квітня 2000 року, а саме за кожним по 1/6 частині житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: м. Луцьк, провулок 1-ий Малоомелянівський, буд. 2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій