Справа № 465/2911/15 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/1314/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача(адвоката) ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Затишне», ОСОБА_4, за участю третіх осіб: ЛМКП «Львівводоканал», ПАТ «Львівгаз», ПАТ «Львівобленерго», Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про зобовязання до вчинення дій,-

в с т а н о в и л а:

В квітні 2015р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом про зобовязання до вчинення дій, в якому з урахуванням поданих уточнень(т.1 а.с.164-166) просив: зобовязати відповідача ОСОБА_4 забрати з кухні двоспальний диван, а на звільнену площу негайно повернути кухонні меблі, польську газову плитку і новий двохкамерний холодильник; зобовязати ОСОБА_4 відновити знищену стінну шафу на кухні до первинного стану з деревяними полицями і дверима на всю стіну висотою 3,5 м.; зобовязати ОСОБА_4 негайно повернути 2-х метрову чавунну ванну і відновити її нормальне функціонування з високим душовим приладом, умивальником; визнати нікчемним акт ЛКП «Затишне» №45 від 09.10.2015 року та визнати бездіяльність посадовців ЛКП «Затишне» протиправною; зобовязати ЛКП «Затишне» розділити особовий рахунок квартири АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відповідно до фактичного розміру використовуваної площі квартири.

В обґрунтування позову зазначив, що він та відповідач ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Проте, у фактичному користуванні ОСОБА_4 знаходиться на 5,5 кв. м. площі більше, а відтак останній повинен сплачувати за житлово-комунальні послуги в більшому розмірі, який відповідає фактичній площі. Також вказує, що ОСОБА_4 самочинно демонтував ванну, умивальник, вивіз із квартири кухонні меблі, польську газову плитку і новий двохкамерний холодильник.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_4 забрати з кухні двохспальний диван, а на звільнену площу кухні негайно повернути кухонні меблі, польську газову плитку і новий імпортний двохкамерний холодильник.

Зобовязано ОСОБА_4 відновити знищену стінну шафу на кухні до первинного стану з деревяними полицями і дверима на всю стіну висотою 3,5 м..

Зобовязано ОСОБА_4 негайно повернути 2-х метрову чавунну ванну і відновити її нормальне функціонування з високим душовим приладом, умивальником.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачену суму судового збору у розмірі 248,6 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі, зазначив, що рішення є незаконним, необґрунтованим, та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального. Зокрема, звертає увагу суду на те, що висновок суду першої інстанції про існування «двохметрової ванни, шафи вбудованої висотою 3,5 м., польської газової плити» ґрунтується на підставі пояснень позивача та допиту свідків, що є неналежними доказами у справі. Одночасно судом не враховано документи, які є в матеріалах справи та, які суперечать показам позивача та свідків, зокрема не враховано інформацію, зазначену в технічному паспорті квартири АДРЕСА_2, в якому вказано висоту приміщення 3 м. Тому, висновок суду про зобовязання відновити вбудовану шафу висотою 3, 5 м. суперечить технічному паспорту квартири в частині визначення висоти приміщення та висоти шафи. Крім того, вважає неналежними доказами у справі покази свідків щодо встановлення наявності спірних побутових приладів, так як свідки не можуть знати точних розмірів речей, які знаходяться у квартирі. Вказує на те, що факт наявності «польської газової плитки і нового двох-камерного холодильника» не підтверджено матеріалами справи, оскільки в таких відсутні документи, які б підтверджували їх придбання, а також технічні паспорти, де було б вказано марки приладів, їх конкретні назви, серійні номера та ін. Вказує на те, що позивач не проживав у квартирі, що підтверджується довідкою ПАТ «Львівгаз» про відсутність в квартирі газу з 2002 року по 2014 рік. Вважає, що спір виник у звязку з неприязними стосунками, які склалися між позивачем і відповідачем, оскільки позивач мав намір успадкувати частину квартири після смерті батька відповідача, який проживав у квартирі. Із врахуванням наведеного, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача ОСОБА_2 на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд керуючись ст..ст.321,355,358 ЦК України, виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_4 забрати з кухні двохспальний диван, а на звільнену площу негайно повернути кухонні меблі, польську газову плитку і новий двохкамерний холодильник, відновити знищену стінну шафу на кухні до первинного стану з деревяними полицями і дверима на всю стіну висотою 3,5 м., негайно повернути 2-х метрову чавунну ванну і відновити її нормальне функціонування з високим душовим приладом, умивальником є підставними, оскільки відповідачем без згоди другого співвласника було проведено ремонт та замінено ванну, умивальник, меблі та побутову техніку в приміщенні кухні.

Проте погодитись із вказаним висновком колегія суддів не може із наступних підстав.

Відповідно д ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 є співвласниками квартири №6, яка знаходиться за адресою: м. Львів вул. Котляревського,48 та зареєстровані в ній.(т.1 а.с.5)

Як вбачається із довідки ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Львівській області від 16 квітня 2014р. №58-8/2417 09 листопада 2010р. у м. Львові на вул .Котляревського,48/6 була пожежа.(т.1 а.с.33)

Як вбачається із довідки УЕГГ м. Львова ПАТ «Львівгаз» №18448, подача газу по вул.. Котляревського,48/6 була припинена 13.08.2002р., а відновлено 21.10.2014р.(т.1 а.с.35)

Висновок суду першої інстанції про існування "двохметрової ванни, шафи вбудованої висотою 3,5 м, польської газової плити" не відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3, висота приміщень становить 3 метри. Відтак, позовна вимога про зобовязання ОСОБА_4 відновити знищену стінну шафу на кухні до первинного стану з деревяними полицями і дверима на всю стіну висотою 3,5 м. є безпідставною, оскільки суперечить технічному паспорту квартири.

Також, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності кухонних меблів, польської газової плити і нового двох-камерного холодильника у спірній квартирі.

Судом безспірно встановлено факт пожежі 09 листопада 2010р. у м.Львові на вул..Котляревського,48/6.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд в обґрунтування своїх висновків покликався на покази позивача та свідків, які не є належними доказами наявності побутових речей у спірній квартирі.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 307, 309, 313, ч.2 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Затишне», ОСОБА_4, за участі третіх осіб: ЛМКП «Львівводоканал», ПАТ «Львівгаз», ПАТ «Львівобленерго», Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про зобовязання до вчинення дій відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_5