Справа 688/515/17
№ 2/688/377/17
Рішення

Іменем України

23 травня 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Огородніка І.В.,

при секретарі - Гошовської О.О.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Власюк В.В., Куравський О.О.,

представника третьої особи - Яремова А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за позовом ОСОБА_1 до Полонського малого аграрно - промислово - будівельно - монтажного підприємства «Агропромбуд», третьої особи Полонський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про визнання права на отримання винагороди за договором відповідального зберігання та про стягнення винагороди за договором відповідального зберігання шляхом самостійної реалізації зберігачем майна, що зберігається.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Полонського районного суду від 14 липня 2004 року задоволено позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7, судовим рішенням керівництво Полонського малого аграрно-промислово - будівельйо-монтажного підприємства "Агропромбуд" зобов'язано звільнити складське приміщення площею 328,6 кв. м. по АДРЕСА_1. В цей же день видано виконавчий лист №2-749. Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 8 листопада 2004 року. Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції від 7 квітня 2006 року за виконавчим листом №2-749 від 14 липня 2004 року відкрито виконавче провадження №10749085.Ухвалою Полонського районного суду від 28 лютого 2007 року роз'яснено резолютивну частину рішення Полонського районного суду від 14 липня 2004 року, та зазначено, що керівництво Відповідача зобов'язане звільнити складське приміщення по АДРЕСА_1, з внутрішньою площею 328,6 кв. м., яке є власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_727 липня 2007 року Полонським районним судом задоволено заяву державного виконавця та винесено ухвалу про зміну способу і порядку виконання рішення Полонського районного суду від 14 липня 2004 року, зобов'язано Відповідача передати вказане складське приміщення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом примусового виселення.30 грудня 2008 року ухвалою Полонського районного суду роз'яснено рішення цього ж суду від 14 липня 2004 року, зокрема зазначено, що: кам'яне складське приміщення під АДРЕСА_1 внутрішньою площею 328,6 кв. м. та зовнішньою 378,8 кв. м., у якому розміщено три окремі приміщення, розташоване на земельній ділянці площею 0,0894 га по АДРЕСА_1, територія якої прилягає до земельних ділянок відповідача та Полонської міської ради, керівництво відповідача зобов'язано звільнити шляхом винесення належного йому майна, яке знаходиться в його окремих (трьох) приміщеннях;

при відмові добровільного виконання звільнення провести шляхом примусового виконання державним виконавцем в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».9 вересня 2009 року Шепетівським міськрайонним судом винесено ухвалу, де додатково роз'яснено рішення Полонського районного суду від 14 липня 2004 року, а саме зазначено, що складське приміщення підлягає звільненню керівництвом Відповідача шляхом винесення належного йому майна, яке там знаходиться на зберіганні.Усі зазначені судові рішення у встановленому законом порядку не скасовані, тому на даний час є чинними.

7 квітня 2010 року відділом Державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції у якості поклажодавця, та ОСОБА_1 як зберігачем, укладено Договір відповідального зберігання, відповідно до якого третя особа передала на зберігання позивачу майно вартістю 11 тис. 093 грн. 25 копійок, зазначене у акті опису та арешту майна від 7 квітня 2010 року серія АА №398346 та додатках до цього акту серії АА №381213, серії АА №381212, серії АА №381221, серії АА №381214, серії АА №381001, серії АА №381210, серії АА №381002, які є невід'ємними частинами договору. Вказане майно належить відповідачу.

Відповідно до пункту 1.2 договору, зберігання за договором є платним з покладенням понесених витрат зберігачем на боржника по виконавчому провадженню, яким був відповідач. Згідно з пунктом 2.5 договору, зберігач має право отримати винагороду за зберігання майна лише з реалізації майна боржника, яке перебуває на зберіганні, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Передавши майно на зберігання позивачу, Державна виконавча служба таким чином завершила виконавче провадження про виселення, винісши постанову про його закінчення. Зокрема 7 квітня 2010 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції Вовженяком Р. А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №10749085 за виконавчим листом №2-749 від 14 липня 2004 року. Просить суд визнати її право на отримання винагороди за договором відповідального зберігання від 7 квітня 2010 року, укладеним між нею та відділом Державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції.Стягнути з відповідача винагороду за договором відповідального зберігання від 7 квітня 2010 року, укладеним між мною та відділом Державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції, надавши її право на самостійну реалізацію майна, що зберігається, зазначеного у акті опису та арешту майна від 7 квітня 2010 року серія АА №398346 та додатках до цього акту серія АА №381213, серія АА №381212, серія АА №381221, серія АА №381214, серія АА №381001, серія АА №381210, серія АА №381002, які зазначені у пункті 1.1 вказаного договору.

У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали пред'явлений позов та просили суд задовольнити його в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, просили в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні зприводу вирішення даної справи поклалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 квітня 2010 року відділом Державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції у якості поклажодавця, та ОСОБА_1 як зберігачем, укладено договір відповідального зберігання, відповідно до якого поклажодавець передає а зберігач приймає на зберігання майно вартістю 11 тис. 093 грн. 25 копійок, зазначене у акті опису та арешту майна від 7 квітня 2010 року серія АА №398346 та додатках до цього акту серії АА №381213, серії АА №381212, серії АА №381221, серії АА №381214, серії АА №381001, серії АА №381210, серії АА №381002п.1.1 договору. Зберігання за цим договором є платним з покладенням понесених витрат зберігачем на боржника по виконавчому провадженню п.1.2 договору. Розмір винагороди зберігачу нараховується ним самостійно щомісячно в розмірі 5% вартості переданого на зберігання майна боржника, п.4.1 договору. Винагорода за зберігання майна надається зберігачеві лише за рахунок реалізації майна боржника яке перебуває на зберіганні відповідно до ст. 79 ЗУ «Про виконавче провадження» п.4.2 договору.

Суд погоджується із поясненням представника відповідача Власюка М.К., щодо неконкретизованих позовних вимог, а саме щодо суми винагороди яку позивач бажає стягнути. Крім того представник відповідача в судовому засіданні ствердив, що про укладення вищевказаного договору він не знав та зданим договором його не ознайомлювали.

Також, суд звертає увагу на п.4.2 договору де зазначено, що винагорода за зберігання майна надається зберігачеві лише за рахунок реалізації майна боржника яке перебуває на зберіганні відповідно до ст. 79 ЗУ «Про виконавче провадження», про будь-яке право позивача на самостійну реалізацію вищевказаного майна як у даному пункті так і в договорі в цілому не зазначено.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивачем не представлено належні та допустимі докази своїх позовних вимог, то в їх задоволенні суд вважає необхідним відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полонського малого аграрно - промислово - будівельно - монтажного підприємства «Агропромбуд», третьої особи Полонський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про визнання права на отримання винагороди за договором відповідального зберігання та про стягнення винагороди за договором відповідального зберігання шляхом самостійної реалізації зберігачем майна, що зберігається - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - у той же строк з дня отримання копії рішення, в апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя Огороднік І.В.