Єдиний унікальний номер 741/30/17
Провадження № 2-о/741/8/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 12 травня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

з участю заявника, її представника ОСОБА_1

та заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з цією заявою, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 65 років померла її баба по лінії батька - ОСОБА_4, яка на час смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) та 1/3 частину зазначеного житлового будинку. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла вона (заявник), так як її батько - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. З метою оформлення спадщини вона (заявник) зверталася до нотаріуса, який порекомендував їй звернутися до суду для встановлення факту належності ОСОБА_4 сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 та свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 27 липня 2000 року виконавчим комітетом Носівської міської ради, у зв'язку з тим, що прізвище власника у зазначених документах не співпадає з прізвищем у свідоцтві про смерть. Заявник стверджувала, що з 1985 року ОСОБА_4 проживала із ОСОБА_6 однією сім'єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на час його смерті ОСОБА_4 була непрацездатною (на пенсії), за станом здоров'я не могла самостійно себе обслуговувати, після інсульту була паралізована. Не менше одного року до дня смерті ОСОБА_6 ОСОБА_4 перебувала на повному його утриманні. Вона (заявник) не може документально підтвердити факт перебування ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_6

ОСОБА_3 просила встановити факти про те, що:

- сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_4, належав ОСОБА_4;

- свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, видане виконавчим комітетом Носівської міської ради Чернігівської області на ім'я ОСОБА_4, належало ОСОБА_4;

- ОСОБА_4 перебувала на утриманні ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, не менше одного року до його смерті.

У судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву з мотивів, які в ній зазначені, просили її задовольнити.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 визнала вимоги ОСОБА_3, зазначила, що не заперечує проти їх задоволення, оскільки обставини, викладені у заяві, відповідають дійсності.

Представник Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився, перший заступник міського голови подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_3, просив розгляд справи провести без участі їх представника.

Суд розглядає справу у відсутності представника Носівської міської ради Чернігівської області за наявними у справі доказами.

Вислухавши пояснення заявника, її представника, заінтересованої особи ОСОБА_2, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Енгельса, на її ім'я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, що підтверджується копією зазначеного сертифікату (а.с. 10) копією довідки відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 15 грудня 2016 року (а.с. 43).

Крім цього, ОСОБА_4 за життя набула право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 4 вересня 2000 року виконавчим комітетом Носівської міської ради Чернігівської області (а.с. 12).

У судовому засіданні встановлено, що при виготовленні та видачі вищезазначених правовстановлюючих документів було допущено помилки в написанні прізвища ОСОБА_4, а саме замість прізвища «ОСОБА_4» зазначено прізвище «ОСОБА_4».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, як спадкоємець ОСОБА_4 першої черги за правом представлення, прийняла спадищну після смерті своєї баби по лінії батька, що підтверджується копією спадкової справи № 93/2016 до майна померлої ОСОБА_4 (а.с. 26-43).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 в частині встановлення фактів належності правовстановлюючих документів підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту про те, що ОСОБА_4 перебувала на утриманні ОСОБА_6 не менше одного року до його смерті, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 44).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується повідомленнями Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 6 березня 2017 року (а.с. 53) та Носівської районної державної нотаріальної контори від 24 березня 2017 року (а.с. 56-58).

Таким чином, спадкоємство після смерті ОСОБА_6 здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року. При тому правові наслідки факту перебування особи на утриманні для отримання спадщини виникають в тому випадку, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали позання про те, що відповідно з 1990 та 1992 року знали ОСОБА_4, яка доводилася бабою заявнику. ОСОБА_4 співмешкала з ОСОБА_6, вела спільне господарство з ним. У 1998 році ОСОБА_4 захворіла, перенесла інсульт, була паралізованою. ОСОБА_6 доглядав за хворою, готував їй їжу, забезпечував матеріально. У 1999 році ОСОБА_6 захворів та помер. ОСОБА_4 народилася у 1940 році, була матір'ю п'яти дітей, у віці 50 років (з 1990 року) оформила пенсію.

Показання свідків суд визнає належними та допустимими доказами, оскільки вони добуті згідно чинного законодавства, узгоджуються з іншими доказами по справі, підтверджують обставини, на які посилається заявник.

Заявник позбавлена можливості в іншому порядку встановити факт перебування ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_6

Встановлення даного факту має для ОСОБА_3 юридичне значення, так як дозволить їй належним чином оформити за собою в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину вищезазначеного житлового будинку, яка належала померлому ОСОБА_6 та була успадкована після його смерті ОСОБА_4

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 в цій частині також підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 531 ЦК УРСР, ст.ст. 213, 215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_4, належав ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити факт, що свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, видане 4 вересня 2000 року виконавчим комітетом Носівської міської ради Чернігівської області на ім'я ОСОБА_4, належало ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити факт, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на утриманні ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, з 1990 року і по ІНФОРМАЦІЯ_3.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв