АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Писанець В.А.
№ 22-ц/796/6124/2017 Доповідач - Борисова О.В.
справа №2-3189/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та за апеляційною скаргою представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року про задоволення скарги по справі за скаргою ОСОБА_4 про визнання бездіяльності державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України АртемчукаТараса Володимировича неправомірною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою в якій просила:

визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В., які виражені у відсутності винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №44204242 у зв'язку з повним виконанням рішення суду за виконавчим листом №2-3189/12, який видав Печерський районний суд м. Києва 19.03.2014 року, - протиправною бездіяльністю;

зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження №44204242 у зв'язку з повним виконанням ОСОБА_4 рішення суду за виконавчим листом №2-3189/12, який видав Печерський районний суд м. Києва 19.03.2014 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2017 року скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Визнано бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. щодо невинесення постанови про завершення виконавчого провадження №44204242 неправомірною.

Зобов'язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. виконати дії, передбачені ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні №44204242.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4

Зазначала, що відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Відповідно до ст.26 ЦПК України у справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі є заявники, інші заінтересовані особи, їхні представники.

Таким чином, ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження №44204242, відносно якого ОСОБА_4 була подана вказана скарга. А тому, суд вирішуючи питання щодо визнання дій державного виконавця неправомірними повинен був залучити ОСОБА_1 як зацікавлену особу. Ігнорування судом процесуальних прав апелянта призвело до ухвалення неправомірного та невірного по суті рішення.

Вказувала, що представником апелянта до суду було подано заяву про залучення ОСОБА_1, як заінтересованої особи до участі у справі за скаргою ОСОБА_4, проте судом було проігноровано вказану заяву, не залучено до участі у справі ОСОБА_1 та не повідомлено останнього про час та дату розгляду вказаної справи.

Посилалась на те, що як значено в рішенні Печерського районного суду від 10.09.2013 року по справі № 23189/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, відшкодування збитків та моральної шкоди, за яким видано виконавчий лист від 19.03.2014 року №2-3189/1210947, загальна сума стягнення з ОСОБА_4 складає саме 155553,89 грн. Відповідно до виписки з розрахунку ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» за період з 01.12.2016 року по 26.12.2016 року на рахунок ОСОБА_1 в рахунок сплати заборгованості зараховано лише 148500 грн. Оскільки заборгованість погашена не повністю то відсутні й підстави для закриття відповідного виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника.

Також, не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні скарги відмовити.

Посилалася на те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №44204242 відкрите на підставі виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва №2-3189/12 від 19.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 155553,89 грн.

До відділу надійшла заява ОСОБА_4 від 08.12.2016 року про закінчення виконавчого провадження до якої було додано копії квитанцій від 07.12.2016 року про сплату на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1, відкритий в ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості за виконавчим документом, тобто безпосередньо на рахунок стягувача, а також боржником сплачено на рахунок Міністерства юстиції України виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

Оскільки до відділу повідомлення від стягувача про повне фактичне виконання виконавчого документу не надходило, 15.12.2016 року державний виконавець, керуючись ст.ст.18, 19 Закону України «Про виконавче провадження» направив запит стягувачу про підтвердження надходження грошових коштів у загальному розмірі 155553,89 грн.

Представник стягувача ОСОБА_2 звернулась із заявою від 27.12.2016 року в якій просила не закривати виконавче провадження, оскільки згідно довідки ПАТ «Креді АгрікольБанк» залишок коштів на рахунку станом на 26.12.2016 року складав 345,32 грн.

Представником боржника подано заяву від 12.01.2017 року з додатками з яких вбачалося, шо 14.12.2016 року та 19.12.2016 року частину сплачених на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 відкритий в ПАТ «Креді Агріколь Банк», шо належить ОСОБА_1 грошових коштів у загальному розмірі 155553,89 грн. списано Печерським районним ВДВС м. Києва при примусовому виконанні виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2015 року у справі № 757/22518/14 про стягнення з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 134458,80 грн. (виконавче провадження № 47369511). Відповідно до розпоряджень державного виконавця Печерського районного ВДВС м. Києва грошові кошти в розмірі 134458,80 грн. перераховано на рахунок стягувача ОСОБА_4

За таких обставин державний виконавець прийшов до висновку, що ОСОБА_4 виконано вимоги виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2014 року у справі № 2-3189/12 про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 155553,89 грн. шляхом перерахування цих грошових коштів на його рахунок, відкритий в банківській установі, частина яких в подальшому направлена на погашення заборгованості самого ОСОБА_1

Після з'ясування всіх вказаних обставин державним виконавцем відповідно п.9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» 15.02.2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Копії якої направлено сторонам виконавчого провадження, а оригінал виконавчого листа до суду.

Отже, державним виконавцем неупереджено та своєчасно вчинено всі процесуальні дії зумовлені Законом України «Про виконавче провадження» до прийняття постановлення ухвали Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2017 року по даній справі.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представників заінтересованих осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець в порушення вимог ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» постанову про закінчення виконавчого провадження не виніс, а тому скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, відшкодування збитків та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 13576,25 грн., інфляційні втрати в розмірі 7299,50 грн., 3% річних в розмірі 11538 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2013 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_8 та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 суму основної заборгованості в розмірі 278600 грн., 3% річних в сумі 13595,89 грн., а всього 292195,89 грн. та судовий з бір в розмірі 2922 грн.

19.03.2014 року на виконання рішення суду видано виконавчий лист.

12.03.2015 року головний державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження №44204242 та прийнято до виконання виконавчий лист №2-3189/12 виданий 19.03.2014 року Печерським районним йсдом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 155553,89 грн.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст.386 ЦПК України визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Згідно з роз'ясненнями, які викладені в п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6 у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74-77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

В п.17 вищевказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Відповідно до ч.4 ст.74 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбачені абзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 03.02.2017 року було подано до суду першої інстанції заяву в якій остання просила залучити ОСОБА_1 до розгляду справи №2-3189/12 за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця Артемчука Т.В. в якості заінтересованої особи.

Проте, судом першої інстанції при розгляді скарги ОСОБА_4 не було вирішено вказане клопотання та не залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_1, який є стягувачем за вказаним виконавчим документом та не повідомлено належним чином останнього про розгляд справи за скаргою ОСОБА_4 про визнання бездіяльності державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. неправомірною та зобов'язання вчинити дії, чим фактично порушив право ОСОБА_1 на участь в судовому засідання та позбавив його можливості подати до суду свої доводи та заперечення щодо розгляду скарги, що є також порушенням ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2017 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судом було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та апеляційну скаргу представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: