АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2608/17 Головуючий 1 інст. Поліщук Т.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Каплоух Н.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и в:

20 вересня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22 березня 2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк».

05 квітня 2015 року позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06 квітня 2015 року.

Спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 05 квітня 2015 року по 05 жовтня 2015 року.

Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 01 лютого 2016 року була направлена претензія кредитора до Третьої Харківської державної нотаріальної контори.

13 лютого 2016 року позивачем було отримано відповідь Третьої Харківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк».

12 липня 2016 року до спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно з яким позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 6 433,06 грн., яка складається з наступного: 6284,50 грн. заборгованість за кредитом; 148,56 грн. заборгованість за відсотками.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у повному обсязі, а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалося на неповне зясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, незастосування норм закону, які підлягають застосуванню, неналежне дослідження письмових доказів, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 22 березня 2007 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору (а.с. 7-13).

05 квітня 2015 року ОСОБА_3 помер (а.с. 17).

Після його смерті відкрилася спадщина, яку в передбаченому законом порядку та строк прийняли спадкоємці за законом, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом сумісного проживання та реєстрації разом з ним.

Згідно з відповіддю Третьої Харківської державної нотаріальної контори від 13 лютого 2016 року спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 25).

На час смерті позичальника залишилася не виплаченою заборгованість за кредитним договором, яка відповідно до розрахунку банку складає 6433 грн. 06 коп. (а.с. 3-6).

Про смерть ОСОБА_3 банк дізнався у січні 2016 року, що підтверджується копією претензії кредитора за вихідним № SAMDN0207 від 24 січня 2016 року, в якій ПАТ «ПриватБанк» заявив про свої вимоги до спадкоємців, які приймуть спадщину (а.с. 24).

13 лютого 2016 року позивачем було отримано відповідь з Третьої Харківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки позбавляється права вимоги.

Стаття 1282 ЦК України передбачає, такий обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора: спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

В матеріалах справи відсутні докази про наявність у спадкодавця боржника ОСОБА_3 майна, на яке в рахунок погашення боргу відповідно до статті 1282 ЦК України можливо накласти стягнення.

За запитом апеляційного суду, юридичний департамент Харківської міської ради надав відповідь, що згідно наявних архівних реєстраційних матеріалів на квартиру АДРЕСА_1 станом на 31 грудня 2012 року КП «Харківське МБТІ» ХМР право власності зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХДНК ОСОБА_5 19 березня 2002 року, реєстровий № 438.

До матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_2 додано ксерокопію договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХДНК ОСОБА_6 20 березня 2002 року, реєстровий № 1225, згідно з яким право власності на вищевказану квартиру перейшло від ОСОБА_4 до ОСОБА_1.

Крім того, відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України за № 31/20 на запит апеляційного суду вбачається, що відомостей про зареєстровані транспортні засоби на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутні.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що позивачем всупереч положень статті 60 ЦПК України не було надано до суду доказів про склад спадкового майна боржника.

Не було надано таких доказів і суду апеляційної інстанції, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_7