Ухвала

іменем україни

18 квітня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Висоцька В.С., розглянувши касаційну скаргуОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 25 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,

встановив:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно договору дарування від 7 жовтня

2013 року вона подарувала ОСОБА_2 належну їй квартиру АДРЕСА_1, яка є її єдиним житлом. Зазначала, що уклала даний договір внаслідок помилки, оскільки при його укладенні, вважала, що укладає договір довічного утримання. Так, як до укладання цього договору, так і після вона залишилася проживати в даній квартирі. Через похилий вік та стан здоров'я розраховувала на постійну допомогу від відповідача як матеріальну, так і побутову.

Ураховуючи наведене, просила визнати недійсним договір дарування, укладений 7 жовтня 2013 року між нею та ОСОБА_2

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25 січня 2017 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 7 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В., зареєстрований за № 436.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Крім того, заявник ставить питання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Як на підставу пропуску строку заявник посилається на те, що судом апеляційної інстанції було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали, а копію повного тексту ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 25 січня 2017 року отримано його представником лише

28 березня 2017 року.

Ураховуючи конкретні обставини, а саме наведена заявником обставина, яка підтверджена письмовим доказом, ускладнювала можливість подачі касаційної скарги у визначений процесуальним законом строк, що є поважною причиною пропуску строку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним договір дарування квартири, суди правильно застосували положення ст.ст. 203, 229, 717 ЦК України, на підставі наданих сторонами доказів (ст. 212 ЦПК України) та прийшов до вірного висновку, що при укладенні договору дарування квартири, позивач помилялася щодо природи цього договору, прав та обов'язків сторін, що має істотне значення, оскільки продовжила проживати у спірній квартирі та передала квартиру у власність відповідачу, сподіваючись на умови її довічного утримання. Судом ураховано похилий вік позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1, стан здоров'я, ІІ група інвалідності та те, що спірна квартира є її єдиним житлом.

Із матеріалів касаційної скарги, ухвалених судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Центрального районного суду м. Миколаєва

від 28 листопада 2016 року та ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 25 січня 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.С.Висоцька