АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/998/17 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Кравченко О.О.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 та Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування житловим приміщенням , -

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 була спільно придбана позивачем та відповідачем по справі. Згідно рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.08.2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи АТ «ОТП Банк», ОСОБА_6 про поділ майна подружжя і визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення 1/2 вартості сумісно придбаного автомобіля, вказана квартира була розподілена. Він став є співвласником 1/2 частини спірної квартир. Інша 1/2 частина цієї квартири належить відповідачу. Вказане рішення було зареєстровано 18.10.2012 року в КП «Харківське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний № П-3-15973, Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08.11.2012 року вказане рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 03.08.2012 року залишено без змін. Позивач зазначив, що спірна квартира купувалася для спільного проживання подружжя, однак шлюб між сторонами було розірвано 22.11.2011 року. На теперішній час в квартирі зареєстровані: позивач, відповідач та повнолітня донька відповідача - ОСОБА_4 Незважаючи на те, що позивач має право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, він позбавлений можливості користуватися належною йому часткою квартири, оскільки відповідач та її співмешканці перешкоджають позивачу у здійсненні прав власника, не впускають до квартири та не дають ключі.

Позивач просив визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: виділити позивачу житлову кімнату №4 площею 18 кв.м. (13,4 кв.м.), службові (підсобні) приміщення, площею 6,4 кв.м., балкон площею 1,5 кв.м., вбудовану шафу №6, площею 1,2 кв.м., а відповідачу виділити дві житлові кімнати №5 площею 10,2 кв.м. та №7 площею 12,7 кв.м., службові (підсобні) приміщення площею 11 кв.м., вбудовані шафи №9, площею 0,9 кв.м. та №10 площею 1 кв.м. відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 21.05.2013 року; співвласникам провести наступні переобладнання (роботи) в приміщенні цієї квартири згідно додатку А3 до висновку № 052 судової будівельно-технічної експертизи від 01.07.2015 року: зачинити дверні отвори між приміщенням житлової кімнати №4 та кухнею №3 і ванною кімнатою №8, розібрати вбудовану шафу №11 площею 0,4 кв.м., встановити перегородку у ванній кімнаті №8 та обладнати коридор №4а площею 1,9 кв.м., обладнати дверний отвір між приміщенням коридору №4а та кухнею №3, в житловій кімнаті №4 встановити перегородку, як зазначено в Додатку А3, і обладнати житлову кімнату №4 площею 13,4 кв.м. та коридор №4б, шириною 1,1 м. площею 4,6 кв.м., для проходу з коридору №1 в приміщення житлових кімнат №4, №5, №7 та до вбудованої шафи №6, в перегородці для виходу з житлової кімнати №4 в коридор №4б, обладнати дверний отвір; у спільному користуванні співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишити службові (підсобні) приміщення, загальною площею 17,4 кв.м., в тому числі кухню №3 площею 5,5 кв.м., вбиральню №2 площею 1,2 кв.м., ванну кімнату №8 площею 1,8 кв.м., коридор №1 площею 2,4 кв.м., коридор №4а площею 1,9 кв.м., коридор №4б площею 4,6 кв.м.; визначити позивачу частку майна, що є у спільній частковій власності, виділивши йому, з урахуванням площі службових (підсобних) приміщень, площі балкону, площі вбудованої шафи №6, у користування 22,5 кв.м. загальної площі квартири, що на 6,65 кв.м. менше, ніж припадає на його ідеальну долю. В користування відповідача, з урахуванням площі службових (підсобних) приміщень, площі вбудованих шаф №9 та №10, виділити 35,8 кв.м. загальної площі квартири, що на 6,65 кв.м. більше, ніж припадає на її ідеальну долю; змінити ідеальну долю позивача на 77/200 частини квартири, замість 1/2 частини, та ідеальну долю відповідача на 123/200 частини квартири, замість 1/2 частини. стягнути з відповідача, ідеальна доля якої збільшилась, на користь позивача грошову компенсацію за зменшення ідеальної долі у спільній власності у ринкових цінах в сумі 3910 доларів США, еквівалентної 86 137,30 грн.; вселити позивача у житлову кімнату №4 площею 18 кв.м. (13,4 кв.м.) квартири АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача та усіх спільно проживаючих із нею осіб не перешкоджати в користуванні власністю та надати позивачу ключі від квартири та відкрити відокремлений особовий рахунок на житлову кімнату № 4 площею 18 кв.м. (13,4 кв.м.) у квартирі АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14.11.2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи № 052 від 01.07.2015 року, виділено у користування: ОСОБА_3 - житлову кімнату №4, площею 13,4 кв. м., службові (підсобні) приміщення площею 6,4 кв.м., балон, приведеною площею 1,5 кв.м. та вбудовану шафу №6 , площею 1,2 кв.м.; ОСОБА_1 - житлові кімнати №5, площею 10,2 кв. м. та №7, площею 12,7 кв.м., службові (підсобні) приміщення площею 11,0 кв.м. та вбудовані шафи №9, площею 0,9 кв.м. та №10, площею 1,0 кв.м.; у спільному користуванні співвласників залишити: кухню №3, площею 5,5 кв.м., вбиральню №2, площею 1,2 кв.м., ванну кімнату №8, площею 1,8 кв.м., коридор №1, площею 2,4 кв.м., коридор №4а, площею 1,9 кв.м., коридор №4б, площею 4,6 кв.м. Зобов'язано співвласників провести наступні переобладнання згідно додатку А3 до висновку судової будівельно - технічної експертизи № 052 від 01.07.2015 року: зачинити дверні отвори між приміщенням житлової кімнати №4 та кухнею №3 і ванною кімнатою №8; розібрати вбудовану шафу№11, площею 0,4кв.м; встановити перегородку у ванній кімнаті №8 та обладнати коридор №4а, площею 1,9 кв.м. (площа ванної кімнати №8 стане становити 1,8 кв.м.); обладнати дверний отвір між приміщенням коридору №4а та кухнею №3; в житловій кімнаті №4 встановити перегородку, і обладнати житлову кімнату №4, площею 13,4 кв.м та коридор №4б, шириною 1,1м, площею 4,6 кв.м, для проходу з коридору №1 в приміщення житлових кімнат №4, №5, №7 та до вбудованої шафи №6, в перегородці для виходу з житлової кімнати №4 в коридор №4б, обладнати дверний отвір. Переобладнання виконати відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва» за проектом організації, яка має ліцензію на виконання такого виду робіт, та погодженим з установами згідно з чинним законодавством. Перерозподілено частки у спільній частковій власності та визнано за ОСОБА_3 право власності на 77/200 частин квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_1 - право власності на 123/200 частин квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію за зменшення частки у праві власності на квартиру у розмірі 86 137, 30 грн. Вселено ОСОБА_3 у житлову кімнату №4 квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_1 не здійснювати перешкод у користуванні ОСОБА_3 житловою кімнатою №4 квартири АДРЕСА_1 та приміщеннями, що знаходяться у спільному користуванні співвласників, та надати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1. В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1 331, 80 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (судовий збір у розмірі 861, 37 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають істотне значення для вірного вирішення справи та на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначив, що в спірній квартирі крім співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ще мешкає їх повнолітня донька з співмешканцем та співмешканці позивача та відповідача. Стосунки, які склались між відповідачем та її співмешканцем, відповідно до положень ст.74 СК України можливо віднести до шлюбних. У зв'язку з чим згідно положень ч.1, ч.2 ст.64 ЖК України треті особи, що мешкають разом з наймачем користуються правами нарівні з наймачем. Таким чином, судом першої інстанції не було взято до уваги, що у спірній квартирі мешкає шість осіб. Визначаючи певний порядок користування, суд першої інстанції,не врахував той факт, що за запропонованим експертом варіантом порушені ідеальні частки співвласників. Виділивши ОСОБА_1 у користування дві кімнати площею 10,2 кв.м. та 12, 7 кв.м., суд першої інстанції не прийняв до уваги, що у спірній квартирі, ще мешкає ОСОБА_4 і згідно ст. 47 ЖК України її право на визначену житлову площу порушується. Експертиза проведена особою, яка не мала право на проведення судових експертиз.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

По справі встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності. 1/2 частина належить ОСОБА_3, та інша 1/2 частина - ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 15).

Згідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24.12.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6821, та зареєстрованого 15.01.2008 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А., встановлено, що ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 72-73).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.08.2012 року по справі № 2-3229/11 було розподілено між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 спільне сумісне майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1.1/2 частину вартості спільного сумісного майна - автомобіля SSANGYONG, реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі 41 184 грн. (т. 2 а.с. 7-9).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08.11.2012 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.08.2012 року змінено, та доповнено резолютивну частину рішення вказівкою, що інша 1,2 частина квартири АДРЕСА_1 належить в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя на праві власності ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 10-14).

Згідно довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс»№ 626 від 15.02.2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 18).

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.01.2015 року, яке згідно до відмітки суду набрало законної сили, по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення безпідставно отриманих коштів за зобов'язанням позовні вимоги позивача було задоволено частково та стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3, ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 658 520,16 грн., та судовий збір в рівних частках з ОСОБА_3, ОСОБА_5 в розмірі 3654 грн. (т. 2 а.с. 27-30).

Ухвалюючи рішення по даній справі суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 316, 317, 321, 358 ЦК України, визначив порядок користування квартирою АДРЕСА_1 відповідно до єдиного запропонованого експертом варіанту. Виходячи з положень ст.ст. 319, 391 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про вселення позивача до спірної квартири та зобов'язання відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням. Відмовляючи у задоволені вимоги позивача про зобов'язання всіх спільно проживаючих з відповідачем осіб не перешкоджати у користуванню ним спірним житловим приміщенням, суд першої інстанції виходи з того, що позивач не конкретизував свої позовні вимоги стосовно кола осіб щодо яких просить вирішити позовні вимоги та не визначив їх у якості відповідачів у справі, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості вирішувати позовні вимоги позивача в цій частині. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги позивача щодо відкриття відокремленого особового рахунку на житлову кімнату №4 у квартирі АДРЕСА_1, суд виходив з того, що позовні вимоги позивача в цій частині також не підлягають задоволенню, та заявлені передчасно. Так, позивачем не надано доказів звернення з зазначеним питанням до відповідних органів та осіб, та факту порушення його прав з боку будь-яких осіб при вирішенні зазначеного питання.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Сторонами у справі зазначалося, що ними під час спільного проживання у спірній квартирі було здійснено переобладнання житлового приміщення, фактичний стан спірної квартири після зазначених переобладнань відповідає інформації вказаній у технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_1 від 21.05.2013 року ( т. 1 а.с. 70- 71).

Судом першої інстанції для вирішення позовних вимог про встановлення порядку користування спірною квартирою була призначена по справі судова будівельно-технічна експертиза в ТОВ «Міський центр експертиз».

Відповідно до висновку № 52 судової будівельно-технічної експертизи від 01.07.2015 виконати розподіл квартири АДРЕСА_1 між співвласниками, технічно не можливо, у зв'язку з тим, що квартира розташована на другому поверсі, має одну кухню, один санвузол і один вихід. Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, згідно якого: ОСОБА_3 буде виділена житлова кімната № 4, площею 20,3 кв.м., а ОСОБА_5 - кімнати № 5, площею 10,8 кв.м. та № 7, площею 13,8 кв.м., а інші приміщення залишені у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_5, відповідно до часток співвласників, не можливо, у зв'язку з тим, що житлова кімната № 4 - прохідна, не ізольована. Через житлову кімнату № 4 здійснюється вхід до житлових кімнат №5, №7 та в кухню № 3.

Згідно п.5 висновку експертизи № 52 варіантів визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників ( ОСОБА_3 - 1/2 частка, ОСОБА_5 - 1/2 частка) та вимог нормативно - правових актів не існує.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту від 21.05.2013 можливо тільки виконавши часткові перепланування які зазначені в дослідницькій частині та зображені на схемі, яка додається.

Наданий варіант порядку користування квартирою АДРЕСА_1 не відповідає часткам співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у праві власності на вказану квартиру, що становлять по 1/2 частці у кожного. Варіантів визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників (ОСОБА_3 - 1/2 частка, ОСОБА_5 - 1/2 частка) та вимог нормативного-правових актів не існує.

Після визначення, згідно висновку експертизи, порядку користування квартирою АДРЕСА_1 ідеальна частка ОСОБА_3 буде складати - 77/200 частини квартири (22,5:58,3), замість 1/2 частина або 100/200 частини. Ідеальна частка ОСОБА_5 буде складати - 123/200 частини квартири (35,8:58,3), замість 1/2 частини або 100/200 частини. У зв'язку зі змінами ідеальних часток співвласників, грошова компенсація, яку повинен сплатити співвласник, доля котрого збільшилася, буде складати 3910 доларів США.

У висновку наведений один можливий варіант порядку користування квартирою АДРЕСА_1 з відступом від ідеальних часток співвласників (т.1 а.с. 187-208).

Для визначення порядку користування спірною квартирою експертом запропоновано здійснити наступні переобладнання згідно додатку А3 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 052 від 01.07.2015 року: зачинити дверні отвори між приміщенням житлової кімнати №4 та кухнею №3 і ванною кімнатою №8; розібрати вбудовану шафу№11, площею 0,4кв.м; встановити перегородку у ванній кімнаті №8 та обладнати коридор №4а, площею 1,9 кв.м. Площа ванної кімнати №8 стане становити 1,8 кв.м; обладнати дверний отвір між приміщенням коридору №4а та кухнею №3; в житловій кімнаті №4 встановити перегородку, і обладнати житлову кімнату №4, площею 13,4 кв.м та коридор №4б, шириною 1,1м, площею 4,6 кв.м, для проходу з коридору №1 в приміщення житлових кімнат №4, №5, №7 та до вбудованої шафи №6. В перегородці для виходу з житлової кімнати №4 в коридор №4б, обладнати дверний отвір. Переобладнання виконати відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва» за проектом організації, яка має ліцензію на виконання такого виду робіт, та погодженим з установами згідно з чинним законодавством.

Цивільно-правовим наслідком визначення порядку користування квартирою, як об'єкту спільної власності, є визначення розміру частки кожного зі співвласників у праві власності на спільне майно, припинення спільної сумісної власності та визначення у користування співвласника майна частини, що припадає на його частку.

Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі, якщо неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири.

Тобто, порядок користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі.

Виділяючи у користування позивачу ОСОБА_3 кімнату площею 13,4 кв.м. в спірній квартирі, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що таким розподілом значно зменшено площу користування, яка припадає на його ідеальну частку. Виділивши у користування відповідачу ОСОБА_1 дві кімнати житловою площею 10,2 кв.м., 12,7 кв.м., суд першої інстанції збільшив площу користування, яка припадає на її ідеальну частку.

Прийняв рішення про визначення порядку користування квартирою суд фактично поділив квартиру в натурі, перерозподілив частки у справі власності, зобов'язав провести переобладнання. Таке рішення суду не відповідає як вимогам чинного законодавства, так і роз'ясненням вказаного пленуму Верховного Суду України. З матеріалів справи (технічний паспорт, тощо) видно, що встановити порядок користування квартирою у відповідності з частками у праві власності неможливо, оскільки у квартирі наявні прохідні кімнати. Ці обставини при ухвалені рішення судом не були прийняті до уваги.

Згідно з довідкою № 626 від 15.02.2013 року у спірній квартирі зареєстровані та мешкають ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Встановлення визначеного судом порядку користування квартирою призведе до порушення прав співвласника, оскільки на теперішній час відповідач ОСОБА_1 мешкає з співмешканцем, з яким у неї склались шлюбні відносини. У спірній квартирі, також мешкає третя особа по справі - ОСОБА_4, і при визначені порядку користування спірною квартирою суд не були враховані права право члена сім»ї наймача, який проживає разом з ним, користуватися нарівні з наймачем усіма правами і нести усі обов'язки.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користуватися займаними приміщеннями.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла мають право займати житлові приміщення, які визначаються їх власником.

Чинним законодавством передбачено, що надання співвласнику у користування частини майна повинно ґрунтуватись на встановленні відповідності між розміром частки співвласника у праві спільної власності та часткою того майна, надання якого вимагає у користування такий співвласник. Лише за домовленістю співвласників може бути допущено відступ від засад відповідності між розміром частки у праві та розміром частки у майні.

З матеріалів справи не вбачається, що між співвласниками спірної квартири існує певна домовленість щодо зміни розміру їх часток.

У даному випадку, встановити порядок користування спірною квартирою із дотриманням прав кожного із співвласників на володіння, користування та розпорядження відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності неможливо.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що задоволенню не підлягають і інші позовні вимоги, зокрема про вселення в кімнату 4 спірної квартири та зобов'язання відповідача не перешкоджати у користуванні цією кімнатою. Тому, враховуючи вищевказані обставини судова колегія вважає рішення суду таким, що підлягає скасуванню у повному обсязі з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -