Справа № 486/122/17
Провадження № 2/486/224/2017
17 травня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого Франчук О. Д.
при секретарі Деменко К.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія Автофінанс про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов'язання,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ Лізингова компанія Автофінанс про стягнення коштів у сумі 54 750 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.
В судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 51).
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час ім сіце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином (а.с. 50). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення про що зазначив в заяві.
Дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 24 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» було укладено договір фінансового лізингу № 009895. За умовами вказаного договору, ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» взяло на себе зобов'язання придбати предмет лізингу автомобіль «Lanos Standard», колір мокрий асфальт, у власність та передати його у користування ОСОБА_1 в строк та на умовах цього договору (а.с. 8 14).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пункт ч. 5 ст. 11 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.
ТОВ Лізингова компанія Автофінанс своє зобов'язання за зазначеним рішенням суду належним чином не виконала.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства, що виникають з кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таким чином, при розгляді зазначеної справи суд вважає правомірними посилання позивача щодо застосування до спірних правовідносин норми ст. 625 ЦК України.
Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума інфляції за період з 01.05.2014 року по 31.01.2017.2016 року становить 46 423, 54 грн, 3% річних 4080 грн. Суд погоджується з даним розрахунком. Відповідачем даний розрахунок не спростований.
Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 46 423, 54 грн інфляційних та 3% річних є обґрунтованими, доведеними матеріалами справі та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Як вбачається з договору фінансового лізингу № 009895, сторони не передбачили можливості відшкодування моральної шкоди за порушення цього зобов'язання.
Окрім того, для даного виду зобов'язання така компенсація не передбачена і актами цивільного законодавства.
Таким чином, відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної (немайнової) шкоди. Тому в задоволенні цих вимог необхідно відмовити.
Згідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача належать судові витрати, які складається з судового збору в сумі 640,00 грн. (а.с. 1).
Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області, шляхом подачі апеляційної скарги до Южноукраїнського міського суду, протягом десяти днів з дня його проголошення. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_3