Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1655/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначав, що сторони по справі мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

24.12.2004 року у зв'язку з припиненням між сторонами шлюбних відносин та ведення спільного господарства, було укладено нотаріальний договір, яким встановлено розмір та строки сплати позивачем на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини. Розмір аліментів було встановлено на рівні 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Протягом усього часу позивачем сумлінно виконувались взяті на себе зобов'язання по утриманню сина на тих умовах, які були закріплені нотаріальним договором.

Однак, 01.09.2005 року позивач одружився вдруге. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 став батьком ще двох дітей. Малолітні діти, дружина позивача, яка не працює та доглядає за дітьми, а також дитина дружини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на сьогоднішній день проживають разом багатодітною сім'єю за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог чинного законодавства та моральних засад суспільства, позивач повинен утримувати вищезазначених осіб, забезпечувати матеріально всіх своїх дітей. Тож, вважає, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з нього на утримання ОСОБА_5 (прізвище якого було змінено за ініціативою його матері на ОСОБА_3) має бути зменшено до 550 грн. на місяць. Таке зменшення розміру аліментів на утримання однієї дитини на рівні з утриманням ще трьох, не буде зменшувати її гарантованих державою прав на прожитковий мінімум, як для дитини відповідного віку.

Зазначена вимога ґрунтується на тому, що матеріальний та сімейний стан позивача на теперішній час значно змінився, з 23.03.2015 року його було звільнено з основного місця роботи ТОВ «Майстер-Буд», з 01.11.2016 року він працевлаштувався до Благодійної організації «БФ «Карітас Запоріжжя» з випробувальним терміном, є інвалідом 3 групи, знаходиться на пенсії. Він є батьком багатодітної сім'ї та має на утриманні ще трьох неповнолітніх дітей, які проживають разом із ним та другою дружиною.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просив суд розмір аліментів, які він зобов'язаний сплачувати за договором про сплату аліментів, що посвідченим приватним нотаріусом 24.12.2004 року, на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всього заробітку (доходу) зменшити до 550 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за аліментами, розірвання договору про утримання дитини та стягнення аліментів за рішенням суду, протягом часу розгляду справи розмір позовних вимог за зустрічним позовом було збільшено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2017 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 було залишено без розгляду в частині вимог про розірвання договору про сплату аліментів та стягнення аліментів за рішенням суду.

Продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за аліментами (а.с. 108).

В обґрунтування зустрічного позову в частині стягнення заборгованості ОСОБА_3 зазначала, що обов'язки по сплаті аліментів виконувалися відповідачем, але не у повному обсязі, тому просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі 2 147,17 грн. та судовий збір.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Змінено розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_4 на підставі Договору про сплату аліментів, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, від 24.12.2004 року на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всього заробітку (доходу) та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 550 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором про сплату аліментів, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, від 24.12.2004 року у розмірі 2 147,17 грн. та судовий збір в сумі 551,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині задоволення первісного позову, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення первісного позову скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Як зазначалося вище, згідно апеляційної скарги ОСОБА_3 оскаржує рішення суду лише в частині задоволення первісного позову, тому колегія суддів відповідно до принципу диспозитивності не робить висновків щодо неоскарженої частини рішення суду першої інстанції щодо задоволення зустрічного позову ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 34).

24.12.2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було укладено договір про сплату аліментів, посвідчений приватним нотаріусом Бургазли І.І та зареєстрований в реєстрі за № 6260 (а.с. 5). Відповідно до п. 2 вказаного договору ОСОБА_4 зобов'язаний щомісячно сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від свого заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4, позивач за зустрічним позовом змінила прізвище на «ОСОБА_3» (а.с. 38).

Також, були внесені зміни до актового запису про народження ОСОБА_5, змінено прізвище ОСОБА_5 на «ОСОБА_3» (а.с. 35-36).

01 вересня 2005 року ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_10, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 став батьком ще двох дітей, - ОСОБА_11 та ОСОБА_12, обидві дитини народилися ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 7, 8).

Відповідно до довідки № 01/4-93 від 06.04.2016 року ОСОБА_13 разом із ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2, виданого комітетом у справах сім'ї та молоді Запорізької міської ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_13 мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. Діти: ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11 (а.с. 15).

Згідно посвідчення № 0751 ОСОБА_4 та ОСОБА_13 мають статус багатодітної сім'ї (а.с. 15зв.).

Як видно з довідки Благодійної організації «БД «Карітас Запоріжжя» № 17/11 від 17.11.2016 року ОСОБА_4 займає посаду адміністратора проекту у Благодійній організації «БД «Карітас Запоріжжя» з 01.11.2016 року (а.с. 11).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_4 працював у ТОВ «Майстер-Буд» з 25.06.2012 року по 23.03.2015 року, у Благодійній організації «БД «Карітас Запоріжжя» з 01.11.2016 року по 30.12.2016 року (а.с. 79-80).

ОСОБА_4 є пенсіонером по інвалідності 3 групи загального захворювання, що підтверджено копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 13) та довідкою до акта огляду МСЕК від 09.06.2010 року про встановлення ОСОБА_4 3 групи інвалідності безстроково (а.с. 14).

Відповідно до довідки № 1565 від 05.04.2016 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в УПФУ у Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, розмір якої за шість місяців з листопада 2015 року по квітень 2016 року включно склав 6 919,00 грн. (а.с. 12).

Згідно довідки № 79 від 11.01.2017 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в УПФУ у Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, розмір якої за шість місяців з серпня 2016 року по січень 2017 року включно склав 7 614,00 грн. (а.с. 81).

ОСОБА_3 з 30.09.2016 року не працює, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 50).

Відповідно до довідки Запорізького міського центру зайнятості від 06.01.2017р. ОСОБА_3 перебуває на обліку як безробітна в Запорізькому МЦЗ з 04.10.2016р., за період з жовтня по грудень 2016 року включно отримала допомогу у розмірі 16 129,04 грн. (а.с. 106).

ОСОБА_7 згідно довідки № 57 від 04.06.2016 року має діагноз: плоскостопість 2 ступеня, ВСД (а.с. 49).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення в частині вимог первісного позову, суд першої інстанції виходив із доведеності наявності передбачених законом обставин, які є підставою для зміни розміру аліментів. Так, суд зазначив, що з часу укладання договору про сплату аліментів, а саме з 24.12.2004 року, суттєво змінився матеріальний та сімейний стан позивача, погіршився стан його здоров'я, він одружився, під час другого шлюбу у нього народилося двоє дітей, його сім'я має статус багатодітної, яких він утримує, ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи, почав проходити курси стаціонарного лікування, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання. ОСОБА_4 виконує обов'язок по сплаті аліментів за договором щомісячно, однак не у повному обсязі, у зв'язку із тим, що розмір аліментів за договором є для позивача завеликим. Суддійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зміни раніше встановленого розміру аліментів. Проте, висновок суду про те, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку (доходу), є помилковим, оскільки ОСОБА_4 має регулярний дохід, одержує його у грошовій формі, а саме, щомісячно отримує пенсію.

Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, колегія суддів визначає, виходячи з того, що за ст. 180 СК України батьки мають рівні обов'язки з утримання дитини, та враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України для визначення розміру аліментів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визначення розміру та способу стягнення аліментів необхідно змінити, зменшити розмір стягнутих аліментів з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісячно.

Крім того, на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню з ОСОБА_4 документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, понесені при подачі скарги до апеляційного суду у розмірі 606,32 грн. (а.с. 130).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2017 року у цій справі змінити в частині визначення розміру та способу стягнення аліментів, зменшити розмір стягнутих аліментів з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 606 (шістсот шість) 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: