Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 27 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є власником 23/25 частини будинку АДРЕСА_1. Власником 2/25 частини вказаного будинку є ОСОБА_5, який ніколи в зазначеному будинку не проживав.

Зазначала, що частка у праві власності ОСОБА_5 у спірному будинку є незначною, не може бути виділена в натурі, при цьому між співвласниками склались неприязні стосунки, у зв'язку із чим спільне користування вказаним нерухомим майном є неможливим.

Беручи до уваги зазначене, просила припинити право спільної часткової власності ОСОБА_5 на 2/25 частини у праві власності на зазначений будинок, визнати за нею право власності на вказані 2/25 частини, стягнути з неї на користь ОСОБА_5 грошові кошти вартості частки в розмірі, визначеному відповідним висновком експертизи.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від

27 вересня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Припинено право ОСОБА_5 на 2/25 частики будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/25 частки будинку

АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 вартість 2/25 частки будинку АДРЕСА_1, в сумі

31 845 грн шляхом видачі їх з рахунку територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що наявні підстави, передбачені ст. 365 ЦК України, для припинення права власності ОСОБА_5 на 2/25 частки у спірному будинку, оскільки його частка є незначною, виділ в натурі чи спільне користування є неможливими, при цьому у спірному будинку ОСОБА_5 ніколи не проживав, зареєстрований та проживає за іншою адресою, а тому вказане припинення частки у праві власності не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Дані висновки судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною; 2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Зі змісту вищевказаної статті випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пп. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 15 травня 2013 року № 6-37цс13 та від 02 липня 2014 року № 6-68цс14, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для усіх судів України.

Враховуючи, що частка ОСОБА_5 у спірному будинку становить лише 2/25 частини, згідно з висновком судової будівельно-оціночної експертизи № 08/16 від 22 червня 2016 року виділ в натурі часток співвласників є неможливим, вартість 2/25 частини житлового будинку становить 31 845 грн, яка була внесена позивачем на депозитний рахунок суду, при цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 у спірному будинку ніколи не проживав, а зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що з урахуванням зазначених обставин справи та характеристик спірного житлового будинку, припинення права власності ОСОБА_5 на 2/25 частки будинку, з виплатою йому грошової компенсації ринкової вартості такої частки, не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Суди попередніх інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин, надали оцінку наявним в матеріалах справи доказам, законно та обґрунтовано дійшли висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О.Писана