Справа № 303/4944/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.,

суддів : Куштана Б.П., Кожух О.А.

при секретарі: Костюк Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду від 17 березня 2017 року про відмову у прийнятті заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду від 17 березня 2017 року в прийнятті заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовлено та повернуто заяву зі всіма додатками до неї заявнику.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану ухвалу та передати дане питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Матеріалами справи встановлено, що у серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.08.2015 року на підставі заяви ОСОБА_2 було вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 на праві власності: млинзавод, розташований на вулиці Леніна, б/н, с. Ракошино, Мукачівського району Закарпатської області, в межах заявленої ціни позову.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12.10.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договорами позики від 19.10.2013 року в розмірі 577881,50 грн. та 521600,00 грн. в рахунок стягнення відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 15% позики від 19.10.2013 року. Також вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 14 грудня 2015 року дане рішення суду залишено без змін.

З поданої заяви вбачається, що належний ОСОБА_3 млинзавод та земельна ділянка за вказаною адресою 29 грудня 2016 року продано з прилюдних торгів та придбано ОСОБА_1, якому видано відповідне свідоцтво та здійснено за ним державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

В п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року зазначено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (ч. 4 ст. 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Встановлено, що на момент розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, нерухоме майно, на яке було накладено арешт ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.08.2015 року, належало відповідачу ОСОБА_3

Апелянт ОСОБА_1 набув право власності на арештоване нерухоме майно тільки у грудні 2016 року, тобто після завершення розгляду зазначеної вище цивільної справи. Крім того, ОСОБА_1 участь в розгляді даної цивільної справи не приймав.

З врахуванням того, що застосовані судом заходи забезпечення позову можуть бути скасовані лише за заявою особи, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, а стосовно ОСОБА_1 такі заходи не застосовувались, він не був стороною чи третьою особою, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, по якій вжито заходи забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо наявності підстав для відмови у прийнятті заяви про скасування заходів забезпечення позову.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду від 17 березня 2017 року про відмову у прийнятті заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий :

Судді :