АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3667/10 Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/73/К/17 Троян Н.А.
Категорія № 27 (І ) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

при секретарі: Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3,ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договром,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2010 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ( надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3,ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №220772-сrеd про надання кредитних коштів у сумі 24000 грн. на строк до 08 квітня 2010 року із сплатою 30 % річних за користування кредитом за умовою щомісячного погашення кредитної заборгованості рівними частками.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 й ОСОБА_4 укладені окремі договіри поруки за №220772/1, №№220772/2, відповідно. За умовами яких, вони зобов'язалися у разі невиконання або порушення виконання Боржником зобов'язань за Кредитним догором погасити заборгованість по кредитному договору солідарно із відповідачем.

У зв'язку із неналежним виконанням боржником та поручителями умов кредитного договору утворилась заборгованість, яку Банк просить суд стягнути з відповідачів солідарно. Після уточнення позовних вимог у липні 2010 року позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, станом на 17 червня 2010 року у сумі 7875,83грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5792,59 грн. заборгованість за відсотками - 1271,20 грн., а також штрафи 500 грн. - фіксована частина, та 312 грн. - штраф процентна складова та судові витрати.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2010 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3,ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2008 року у розмірі 7875,83 грн., та судові витрати -70,53 грн. та 120 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року відповідачу ОСОБА_2 відмовлено в задовленні заяви про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справита порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вважає, що судом не повідомлено його належним чином про час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості надати заперечення проти позову. Банком не надано доказів направлення на адресу поручителя ОСОБА_2 письмової вимоги про погашення заборгованості.

Крім того, судом не враховано, що строк дії поруки припинено, оскільки договір поруки укладено 11 квітня 2008 року, а із вимогою про стягнення боргу в судовому порядку Банк звернувся у квітні 2010 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі не виконували і мають заборгованість у розмірі 7875,83 грн., яка підлягає солідарному стягненню з них на користь позивача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №220772-сrеd про надання кредитних коштів у сумі 24000 грн. на строк до 08 квітня 2010 року із сплатою 30 % річних за користування кредитом, з умовою щомісячного погашення кредитних коштів рівними частками по 1344,66 грн., щомісячно згідно графіку, який є додатком до Договору ( а.с.7-9).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладений 11 квітня 2008 року договір поруки за №220772/1. За умовами договору ОСОБА_2 зобов'язався у разі невиконання або порушення виконання боржником ОСОБА_3 зобов'язань за Кредитним догором погасити заборгованість по кредитному договору солідарно. ( а.с.11).

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений 11 квітня 2008 року ще один договір поруки за №220772/2 між банком та ОСОБА_4, за умовами якого, вона зобов'язалася у разі невиконання або порушення виконання боржником ОСОБА_3 зобов'язань за Кредитним догором погасити заборгованість по кредитному договору із ним солідарно. ( а.с.11на звороті).

Проте в порушення умов вказаного договору відповідачі взяті на себе зобов'язання в повному обсязі не виконали, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 17 червня 2010 року у сумі 7875,83грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5792,59 грн. заборгованість за відсотками - 1271,20 грн., а також штрафи 500 грн. - фіксована частина, та 312 грн. - штраф процентна складова ( а.с.26).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з п.п.2.2.3.3.3 Кредитного договору, позичальник зобов'язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом та відсотками у строки згідно Графіку погашення, які визначені в Додатку №1, яке є невідємною частиною даного Договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Аналогічне право позивача вимагати дострокового повернення кредиту закріплене і у п.5.10 Кредитного договору.

Проаналізувавши обставини справи та наявні у матеріалах справи докази на підтвердження часткового погашення заборгованості за кредитом (а.с.26), колегія суддів погоджується з розрахунком заборгованості по кредиту станом на 17 червня 2010 року у розмірі 7875,83 грн. ( а.с.26).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скраги в частині припинення дії договору поруки за умови не звернення кредитора до поручителя із письмовою вимогою про повернення кредитних коштів протягом 6 місяців з дня виникнення заборгованості до кожного з чергових платежів, оскільки вони спростовуються письмовими матеріалами справи.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Така правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 у справі 6-20 цс14, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Виходячи з положення другого речення ч.4 ст.559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом 6 міс. з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням ( якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України.

Як видно з графіку заборгованості за кредитним договором заборгованість по черговим платежам виникла з 11 грудня 2009 року, останне погашення за кредитним договором здійснено 31 березня 2010 року ( а.с.26).

Отже вперше прострочена заборгованість по черговим платежам виникла у боржника ОСОБА_3 у грудні 2009 року, згідно зі штампу вхідної кореспонденції суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом також до поручителя ОСОБА_2 06 квітня 2010 року, тобто у межах 6 місчного строку, передбаченого ст.554, тобто Банком не пропущено строк передбачений законодавстваом для звернення до суду із вимогою до поручителя.

Згідно з ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.1 договору поруки № 220772-1, ОСОБА_2 зобов'язався відповідати перед банком за виконання ОСОБА_3 всіх свої зобов'язань, у тому числі щодо повернення коштів у вигляді кредиту, оплати процентів за користування кредитом, оплати неустойок, відшкодування збитків та інших платежів ( а.с.11).

Отже, порука ОСОБА_2 по кредитному договору №220772-сrеd укладеному у квітняі 2008 року ОСОБА_3 не припинилась, тому поручитель відповідає у повному обсязі заборгованості за кредитним договором. Отже, в оскаржуваній частині рішення суду відповідає вимогам законодавства, висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній часині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

В.П. Зубакова