Справа № 526/1197/16-ц
Провадження № 2/526/9/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Тищенко Л.І.

при секретарі Синепол С.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача по довіреності ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 по довіреності ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: територіальна громада в особі Березоволуцької сільської ради про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння та виселення,

в с т а н о в и в:

07 червня 2016 року до суду звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зпозовною заявою до Березоволуцької територіальної громади, ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю.

У позовній заяві позивачі вказували, що з 25.05.2004 року вони фактично проживають у будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1. У 2004 році за їх заявою було проведено газопостачання до вказаного житлового будинку та проводилася оплата комунальних платежів. У 2005 році на території зазначеного будинковолодіння вони побудували гараж розміром 4 х 3. У травні 2016 року їм стало відомо, що на вказане будинковолодіння претендує спадкоємець ОСОБА_6, який на момент смерті сам проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1.

Посилаючись на те, що вони добросовісно заволоділи будинковолодінням, яке знаходиться за вищевказаною адресою, відкрито та безперервно володіли цим нерухомим майном протягом дванадцяти років, тому просили визнати за ними право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_1 пред`явивзустрічний позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння та виселення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що після смерті його батька - ОСОБА_6, який одиноко проживав у власному будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1, він подав заяву про прийняття спадщини та в листопаді 2004 року отримав у Гадяцькій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на належний покійному батькові земельний пай. Після смерті ОСОБА_6, за пропозицією сім`ї ОСОБА_4, він погодився на продаж успадкованого ним домоволодіння, що знаходиться за вищевказаною адресою. 10 травня 2005 року ним було надано доручення ОСОБА_3 на ведення цивільної справи в суді терміном на три роки та інші необхідні документи. Відповідач ОСОБА_3, діючи на підставі його доручення, оформила на нього в судовому порядку право власності на спадкове господарство. Після цього вони мали вирішити питання про продаж вказаного нерухомого майна. Але протягом тривалого часу відповідачі вводили його в оману, а саме говорили про відсутність у них правовстановлюючих документів на його домоволодіння. Навесні 2016 року, він особисто вирішив знайти вказані документи. Звернувшись до Гадяцького районного суду, отримав копію рішення суду від 24.06.2005, яким за ним визнано право власності на спадкове будинковолодіння по АДРЕСА_1 20.05.2016 дане рішення суду було зареєстроване ним у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Увівши його в оману, подружжя ОСОБА_3 давно мало намір, користуючись його похилим віком та проживанням на значній відстані, незаконно заволодіти належним йому будинковолодінням. Для цього вони більше десяти років обманювали його, вказуючи на відсутність правовстановлюючих документів, а потім подали позов до суду про визнання за ними права власності, в якому умисно зазначили невірно його місце проживання - с. Березова Лука, при цьому знаючи, що він проживає у м. Рівне. Більше того, у первісному позові позивачі зазначили, що їм стало відомо про те, що він, як спадкоємець претендує на вказане майно, лише весною 2016 року, що спростовується копією виданого ним доручення від 10.05.2005, тому відповідачі достовірно знали, що не мають права на вказане майно, у зв'язку з чим, на думку позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть бути добросовісними набувачами.

Посилаючись на вищевикладене, у зустрічному позові ОСОБА_1 просив повернути з незаконного користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належне йому будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 та виселити їх з вказаного домоволодіння без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 12.07.2016 зустрічний позов об'єднаний в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.11.2016 прийнято відмову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від позову до Березоволуцької територіальної громади, ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник по довіреності ОСОБА_2 у судовому засіданні зустрічну позовну заяву підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові та просили повернути з незаконного користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належне позивачу будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідачів із нього, а також стягнути з відповідачів судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1102,40 грн та інші понесені ними судові витрати, зокрема витрати, пов'язані з явкою до суду та за видачу в електронному вигляді копій технічних записів судових засідань, розмір яких, за їх підрахунками, становить 7 600 грн.

Представник відповідачів за зустрічним позовом по довіреності ОСОБА_5 у судовому засіданні зустрічний позов ОСОБА_1 не визнав, суду пояснив, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на даний час не проживають у спірному будинковолодінні, про що надав довідку виконавчого комітету Березоволуцької сільської ради, тому даний позов на думку представника відповідачів є безпідставним та задоволенню не підлягає, як не підлягають до задоволення і клопотання позивача щодо відшкодування йому витрат, пов'язаних з явкою до суду та за видачу в електронному вигляді копій технічних записів судових засідань.

Представник третьої особи територіальної громади в особі Березоволуцької сільської ради у судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про можливість розгляду справи без представника сільської ради.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння та виселення підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 25.05.2004, про що свідчить довідка виконавчого комітету Березоволуцької сільської ради Гадяцького району № 200 від 31.05.2016.

Згідно розпорядження сільського голови № 02-06/2 «Про перейменування вулиць та провулків на території сільської ради» від 15.01.2016, вулицю АДРЕСА_1

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 10.05.2005 своєю довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Солодовник Н.С., уповноважував ОСОБА_3 вести від його імені справи у суді з усіма правами, які надано законом позивачу з правом підпису. Дана довіреність діяла до 10.05.2008.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 24.06.2005, яке набрало законної сили 25.07.2005, за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться АДРЕСА_1, у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А1, літньої кухні - Б, сараю - В, погребу - в, сараю-прибудови - в`, сараїв - Г, Д, Е, гаража - Ж, вбиральні - З, огорожі № 1-2, колодязя - № 3, розташованого на земельній ділянці площею 0,41 га фонду Березоволуцької сільської ради Гадяцького району.

Зі змісту вищевказаного рішення суду вбачається, що з позовом про визнання права власності на спадщину зверталась ОСОБА_3, як представник ОСОБА_1, що прямо вказує на те, що їй було відомо про наявність законного власника спірного домоволодіння.

Право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.05.2016 за реєстраційним № 04, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зі змісту довідки виконавчого комітету Березоволуцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 258 від 17.10.2016 слідує, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться домоволодіння (номер по господарського обліку - 01-0309-1), власником якого є ОСОБА_1 Погосподарський номер відкрито 04.10.2016, згідно поданої заяви ОСОБА_1 За даною адресою з 04.10.2016 зареєстрована дочка позивача - ОСОБА_8.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Березоволуцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 466 від 22.05.2017, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 06 січня 2017 року фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 в домогосподарстві дочки ОСОБА_9, але як пояснив позивач ключі від будинку йому не передано та в господарстві знаходяться речі відповідачів, а тому він позбавлений можливості користуватися своїм домогосподарством, в зв'язку з чим наполягав на розгляді його позовних вимог та їх задоволенні.

У судовому засіданні представник відповідачів підтвердив, що ключі від будинку відповідачами позивачу не передано, у зв'язку з тим, що він до них не звертався по цьому питанню та у разі звернення вони їх повернуть.

Згідно частин 1,3,6 статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.97 року №475/97-ВР, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, як власник домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, не зважаючи на те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з січня 2017 року не проживають у спірному будинку, позбавлений можливості користуватись своїм нерухомим майном, оскільки у нього відсутні ключі від будинку.

Позивач ОСОБА_1, як власник нерухомого майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ст. 391 Цивільного кодексу України.

Предметом такого позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном у тому числі шляхом виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника.

Відповідно до ч.1 статті 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 20.02.2017, яке набрало законної сили 03.04.2017, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову до Березоволуцької територіальної громади Гадяцького району, ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, зокрема будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 та договору купівлі-продажу вказаного будинку дійсним.

Оскільки, як було встановлено судом, між сторонами не досягнуто згоди щодо вирішення спору у добровільному порядку, жодних правочинів щодо спірного майна не укладено, відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми діями чинять позивачу перешкоди у користуванні власністю, тому суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_1 про виселення відповідачів підлягає до задоволення.

При подачі ОСОБА_1 зустрічного позову, ним відповідно до Закону України «Про судовий збір» у редакції, що діяла на момент подачі вказаного зустрічного позову, сплачено судовий збір в загальній сумі 1102,4 грн, що підтверджується квитанціями про сплату від 30.06.2016 № 404 (551,20 грн) та № 403 ( 551,20 грн), виданими ТВБВ № 10017/01 філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», як за дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме: про повернення з незаконного користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 та про виселення відповідачів з вказаного домоволодіння без надання іншого житлового приміщення.

У позовній заяві позивачем була заявлена вимога щодо повернення з незаконного користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належного йому будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідачів.

У ході розгляду справи інших позовних вимог позивачем заявлено не було, тому сума судового збору повинна складати за одну пред'явлену позовну вимогу у розмірі 551,20 грн.

Позивачем при подачі зустрічної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, суд вирішує питання про повернення надміру сплаченого судового збору.

За таких обставин сплачений позивачем судовий збір в розмірі 551,20 грн, згідно квитанції № 404 від 30 червня 2016 року, виданої ТВБВ № 10017/01 філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягає поверненню позивачу.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 551 грн 21 коп., тобто по 275 грн 60 коп. з кожного.

Згідно ст.79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, віднесено витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 ЦПК витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Відповідно до паспортних даних, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, яка діє за дорученням, зареєстровані у м. Рівне.

Згідно наданих позивачем проїзних документів, витрати, понесені позивачем та його представником для проїзду з м. Рівне до м. Гадяч Полтавської області, для участі у судових засіданнях по даній справі, складають 5903 грн 60 коп., які підлягають до стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1

Витрати за видачу в електронному вигляді копій технічних записів судових засідань, не входять до складу витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, передбачених ст. 79 ЦПК України, тому не підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 79, 85, 88, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: територіальна громада в особі Березоволуцької сільської ради про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння та виселеннязадовольнити.

Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути зі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані з явкою до суду, що становлять в загальній сумі 5903 грн 60 коп., з кожного по 2951 грн 80 коп.

Стягнутизі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користьОСОБА_1 судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі по 275 грн 60 коп. з кожного.

Повернути ОСОБА_1судовий збір, внесений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн 20 коп., сплачений згідно квитанції № 404 від 30 червня 2016 року, виданої ТВБВ № 10017/01 філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Л. І. Тищенко