Справа № 128/1063/17
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Ганкіної І.А.

при секретарі: Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини, про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини, про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що 15 квітня 1994 року Вінницькою районною державною адміністрацією було видано свідоцтво на право власності на житло, а саме: на квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_5 та членам її сімї: ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1. В даній квартирі постійно проживав позивач з бабусею та дідусем. 25 серпня 2011 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Однак, ніхто із членів сімї не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В даній квартирі залишилися проживати позивач з дідусем. 24 червня 2015 року дідусь позивача ОСОБА_6 помер. Після його смерті ніхто із спадкоємців за законом не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді часток квартири, яка розташована по вул. Молодіжній, 10 в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області. Спадкоємцями за заповітом майна покійної ОСОБА_5 є відповідно до заповіту ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Спадкоємцем по закону майна покійного ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_2. Інших спадкоємців на спірне майно не має. Позивачем було прийнято спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, в тому числі, розпорядився речами померлих, з 2016 року робить поточний ремонт будинку, що належав спадкодавцям на праві власності, а також здійснення догляду за будинком. Із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини позивач в свій час не звертався, оскільки вважав достатньою підставою фактичне прийняття спадщини. На початку 2017 року виникла необхідність оформити документи щодо спірного майна і являючись спадкоємцями першої та другої черг після смерті батьків, позивач ОСОБА_1, його брат ОСОБА_3 та їхня мати ОСОБА_2 звернулися до державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва їм було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності на квартиру не визначено частки кожного із співвласників. В процесі звернення до нотаріуса та отримання відповіді на сімейній нараді усі спадкоємці дійшли до спільного рішення оформити вищезазначене майно, а саме: 1/2 квартири, яка розташована по вул. Молодіжній, 10 в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області на ОСОБА_1, так як він постійно проживав у спірному житлі до смерті спадкодавців, на момент їх смерті та після цього.

З огляду на вищевикладене позивачі звернулись з даним позовом до суду, яким просить визнати право власності на спадкове майно.

В судове засідання сторони не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача - за довіреністю ОСОБА_7 позов свого довірителя підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Змін та доповнень не має.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області - при вирішенні питання покладаються на розсуд суду.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_8 не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

15 квітня 1994 року Вінницькою районною державною адміністрацією було видано свідоцтво на право власності на житло, а саме: на квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_5 та членам її сімї: ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1 (а.с.7).

25 серпня 2011 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом серії І-АМ №217429 про смерть, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 73 (а.с.6).

24 червня 2015 року дідусь позивача ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом серії І-АМ № 319675 про смерть, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 75 (а.с.5).

Спадкоємцями за заповітом майна покійної ОСОБА_5 є відповідно до заповіту від 24.02.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 12 - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.12).

Спадкоємцем по закону майна покійного ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (а.с.11).

Оформити спадкові права ОСОБА_2 та ОСОБА_1В,, ОСОБА_3 в нотаріальному порядку не мають можливості, що підтверджується Постановами про відмову у вчинені нотаріальної дії, державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 27.02.2017 року за вих. № 409/02-31 та від 28.02.2017 року за № 410/02-31 (а.с.8-9).

Відповідно до висновку про вартість майна загальна вартість спадкового майна станом на 03.04.2017 року складає 89 447 грн (а.с.13).

Інших спадкоємців немає. Заповіт не вчинявся.

За ст. 549 ЦК УРСР 1963 р., як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини: фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. При цьому, під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як зазначено у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними,тому частки кожного з співвласників на земельну ділянку є рівними, а тому за позивачем ОСОБА_9, як за іншим співвласником також має бути визначено право на певну ідеальну частку у праві власності на земельну ділянку, так як поділити її в даний час натурі неможливо, оскільки інший учасник спільної сумісної власності помер, а в іншому разі, буде неможливо зареєструвати своє право власності належним чином.

Оскільки, при розгляді даної цивільної справи знайшов своє підтвердження факт того, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, померлої 25 серпня 2011 року та після смерті ОСОБА_6, померлого 24 червня 2015 року, то з метою забезпечення реалізації спадкових прав позивача, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про який просять позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за позивачем право власності, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1222, 1225, 1261, 1267, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 158, 174, 197, 212 215, 256 ЦПК України, суддя,-

Вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт, того, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, померлої 25 серпня 2011 року та після смерті ОСОБА_6, померлого 24 червня 2015 року.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в спільній сумісній власності у квартирі, яка розташована по вул. Молодіжній, 10 в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, становить по 1/4 частці на кожного.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно в прядку спадкування, а саме на 1/2 частки квартири, яка розташована по вул. Молодіжній, 10 в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.А. Ганкіна