справа № 166/1141/17
провадження № 2/166/334/17
13 грудня 2017 року смт. Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Лозицького С.О.
за участю секретаря Заєць Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати аліментів,-
ОСОБА_1В.(надалі-Позивач) звернулася в Суд з позовом до ОСОБА_2 (надалі-Відповідач) про заміну розмірів аліментів на утримання дітей та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати аліментів.
Позовні вимоги мотивує тим, що 17 грудня 2010 року було розірвано шлюб між Позивачем та Відповідачем.
Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 29.04.2011 року по справі № 2/0313/132/11 з Відповідача на користь Позивача було стягнуто аліменти на утримання дітей: сина - ОСОБА_3 та дочки - ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 25 березня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 26.08.2016 року по справі № 166/1014/16-ц збільшено розмір стягнення аліментів з Відповідача на її користь на утримання дітей з 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на стягнення аліментів, у розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, з дня звернення до суду з 12 вересня 2016 року і до повноліття дітей.

Ратнівським РВДВС ГТУЮ у Волинській області 23.11.2016 року було відкрито виконавче провадження № 52956768 щодо виконання виконавчого листа № 166/1014/16-ц про стягнення з Відповідача аліментів на її користь.

Відповідач аліменти сплачує несвоєчасно та не в повному обсязі, чим порушує, в першу чергу, право дітей на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

На даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у звязку з тим, що вони постійно хворіють, потребують постійного лікування, особливого

догляду та проведення процедур з оздоровлення, що підтверджується відповідними виписками з історій хвороби, виписними епікризами та консультаційними висновками спеціалістів.

Позивачу важко забезпечувати дітям належне лікування та оздоровлення. Оскільки відповідач є працездатною особою, систематично працює на сезонних роботах, в тому числі за кордоном, на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей немає, вважає, що він може сплачувати аліменти у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісяця. Просить також стягнути неустойку (пеню) з Відповідача за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати аліментів.

В судове засідання позивач надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явися по невідомій суду причині, хоча своєчасно був повідомлений про дату час і місце розгляду справи, а тому суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення.

За таких обставин суд відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України з письмової згоди позивача постановляє заочне рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Так, Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 17 грудня 2010 року розірвано, згідно свідоцтва серії 1-ЕГ №030573.

Згідно свідоцтв про народження, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сторони у справі.

Відповідно до рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 26.08.2016 року по справі № 166/1014/16-ц збільшено розмір стягнення аліментів з Відповідача на користь Позивача на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, з дня звернення до суду з 12 вересня 2016 року і до повноліття дітей.

Матеріалами справи підтверджено, що діти сторін знаходяться на утриманні позивачки, постійно хворіють, потребують постійного медичного лікування, особливого

догляду та проведення процедур з оздоровлення, що слідує з виписок із медичних карт, виписок з історій хвороб, консультаційних висновків спеціаліста та фіксальних чеків.

Згідно довідки Комунального закладу «Ратнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 25.09.2017 року № 200 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться на «Д» обліку з діагнозом: вроджена вада розвитку товстого кишківника: Хвороба Гіршпрунга, супракоротка форма зі стійким порушенням функції евакуації кишківника, хронічними закрепами, енкопрезом. Больовий абдомінальний синдром. Стан після сфінктероміоектомії но Лінну.

Згідно довідки Комунального закладу «Ратнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 201 від 25.09.2017 року ОСОБА_4 знаходиться теж на «Д» обліку в КЗ «Ратнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: функціональна диспепсія. Церебрастенічний синдром. Двобічна плоскоступість.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачає ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З матеріалів справи встановлено, що матеріальне становище відповідача задовільне, він не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сімї та інших осіб, яких він зобовязаний утримувати.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Неустойка у формі пені - це спосіб забезпечення будь-якого грошового зобовязання, незалежно від підстави його виникнення.

Як розяснено в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення.

Суд вважає, що у виникненні заборгованості є вина відповідача, оскільки він є працездатним за віком та станом здоровя, обізнаний про свій обов'язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, на користь інших осіб аліментів не сплачує, інших будь-яких зобовязань за виконавчими листами не має.

А тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме: довідки-розрахунку по аліментах Ратнівського районного відділу ДВС від 01.09.2017 року стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 розпочато за період з 12.9.2016 року по 01.09.2017 року нараховано 13920 грн., з яких відповідачем всього сплачено 10700 гривень.

Проте, суд частково не погоджується із розрахунком пені, виконаним позивачем, так як відповідачем частково сплачувались аліменти в сумі 10 700 гривень.

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така-ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-94цс-15 від 1 липня 2015 року:

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до ч.2 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає:

2016 рік: вересень 2016 року: нарахована сума аліментів 720 грн. сплачена сума аліментів 1000 грн. х пеня (1%) х 30 днів -пеня відсутня; жовтень 2016 року: нарахована сума аліментів 1200 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. (з урахуванням 280 грн. за вересень)х пеня (1%) х 31 день = 285,2 грн. - сума неустойки (пені); листопад 2016 року: нарахована сума аліментів 1200 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 360 грн. - сума неустойки (пені); грудень 2016 року: нарахована сума аліментів 1200 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 360 грн. - сума неустойки (пені); Всього за 2016 рік - 1005,2 грн.

2017 рік: січень 2017 року: нарахована сума аліментів 1200 грн. сплачена сума аліментів 5200 грн. х пеня (1%) х 31 день -пеня відсутня; лютий 2017 року: нарахована сума аліментів 1200 грн. сплачена сума аліментів 0 грн.(з урахуванням 680 гривень за січень), х пеня (1%) х 28 день = 145,6 грн.- сума неустойки (пені); березень 2017 року: нарахована сума аліментів 1200 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день -372 грн.- сума неустойки (пені); квітень 2017 року: нарахована сума аліментів 1200 грн. сплачена сума аліментів 2000 грн. х пеня (1%) х 30 день = пеня відсутня; травень 2017 року: нарахована сума аліментів 1200 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 день = 372 грн. - сума неустойки (пені); червень 2017 року: нарахована сума аліментів 1200 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 день = 360 грн. - сума неустойки (пені); липень 2017 року: нарахована сума аліментів 1200 грн. сплачена сума аліментів 2500 грн. х пеня (1%) х 31 день = пеня не нараховується; серпень 2017 року: нарахована сума аліментів 1200 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х х пеня (1%) х 31 день = 372 грн. - сума неустойки (пені); Всього з 01.01.2017 року по 01.09.2017 року 1621,6 гривень.

Отже, загальна сума неустойки (пені), яка підлягає стягненню із відповідача становить 2626,8 гривень.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене, відповідач не подав суду доказів про те, що несплата аліментів була зумовлена незалежною від нього обставиною, або була наслідком тяжкої хвороби чи іншої не переборної сили. Доказів про сімейний чи матеріальний стан, які б могли бути підставою для зменшення вказаного розміру неустойки (пені) відповідач суду також не подав.

За таких обставин підставною є вимога Позивача про зміну розміру аліментів на утримання дітей та стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати аліментів.

Враховуючи інтереси дітей на користь яких стягуються аліменти, їх стан здоров'я, які мають захворювання і потребують періодичного лікування, матеріальне становище та обставини викладені вище, Суд дійшов висновку, що з Відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей на користь Позивача у твердій грошовій сумі по 950 гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати аліментів в сумі 2626,8грн., частково задовольнивши позов.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., оскільки Позивач звільнена від їх сплати, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60, 212,213,215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.84, 180-184, 191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 26 вересня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі по 950 (дев'ятсот п'ятдесят) гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 03 жовтня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 12.09.2016 року по 31.08.2017 року в сумі 2626(дві тисячі шістсот двадцять шість) гривень 80 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Заочне рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя Лозицький С.О.