Справа № 648/1088/17
Провадження № 2/648/570/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року с.м.т. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

секретаря - Когут Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що являється власниками будинку АДРЕСА_1. В будинку, крім нього з дружиною, ОСОБА_4, зареєстровано місце проживання відповідачів. Останні до членів його сімї не належать, в будинку ніколи не проживали. Відповідачі відмовляється добровільно знятися з реєстрації місця проживання. Посилаючись на ст.71 Житлового кодексу України, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у будинку без поважних причин більше шести місяців, просив визнати відповідачі такими, що втратили право користування зазначеним житлом та стягнути з них судові витрати.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.

Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Судом встановлено, що позивач являється власником будинку АДРЕСА_1. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності від 16 березня 1992 року.

Відповідно до ч.4 ст.156 Житлового кодексу УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1. Разом з ним проживає його дружина, ОСОБА_4. Крім того, у вказаному будинку з 19 грудня 2014 року та 23 серпня 2011 року зареєстровано місце проживання відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідно. Разом з цим, останні в зазначеному будинку не проживали з моменту реєстрації. Вони не являються членами сімї позивача. Вказане підтверджується актом обстеження домоволодіння від 7 березня 2017 року, довідками Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області за №.№.229, 223, 230, 226 від 7 березня 2017 року.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Така ж правова позиція Верховного Суду України викладена в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи, що відповідачі не являється членами сім'ї позивача, в належному йому будинку не проживають, суд приходить до висновку, що право позивача, як власника будинку, підлягає захисту, способом визначеним позивачем.

Положення ст.ст.71,72 Житлового кодексу УРСР, на які посилається позивач, регулюють відносини користування житловими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, враховуючи встановленні обставини, а саме, що будинок являється власністю позивача, договір оренди будинку з відповідачами не укладався, суд вважає, що до даних правовідносин зазначені положення закону застосуванню не підлягають. Разом з цим, враховуючи обґрунтування позову, встановлені фактичні обставини, суд вважає, що спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрат.

Враховуючи, що позивачем понесені витрати за сплачений судовий збір в суму 640 грн., вказані витрати підлягають стягненню з відповідачів на його користь.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 15, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223, 224-233 ЦПК України, на підставі ст.383, 391, 405 ЦК України, 71, 72, 156 Житлового кодексу УРСР, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 320 (триста двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 320 (триста двадцять) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Білозерським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд Херсонської області, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Бугрименко