Провадження №2-зз/263/19/2017
У Х В А Л А

27 вересня 2017 року Суддя Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: СУ ФР ГУ ДФС у Донецькій області про скасування постанови у кримінальній справі про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

26.09.2017 року до Жовтневого районного суду м.Маріуполя від ОСОБА_2, на підставі ст.154 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», надійшла заява, в якій заявник просить суд скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1, накладений постановою слідчого податкової міліції від 22.07.2003 року у кримінальній справі №116-6217.

Юридичною адресою вказаного органу - СУ ФР ГУ ДФС у Донецькій області є: Донецька область, м.Маріуполь, Лівобережний район, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114.

Враховуючи наведене вказана заява ОСОБА_2 не підлягає розгляду Жовтневим районним судом міста Маріуполя.

Крім того заявнику слід визначити, за яким судочинством треба вирішувати у даному випадку питання щодо скасування арешту майна.

За нормами ЦПК України, можливе вирішення зазначеного питання із урахуванням положень ст.ст.154, 383 ЦПК України, в порядку позовного провадження, або можливо в порядку КПК України, враховуючи наступне.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст. 3 КПК України 1960 року, ст. 5 КПК України). За загальним правилом, якщо інше не передбачено перехідними положеннями, після набуття відповідними змінами чинності підлягають застосуванню нові процесуальні норми, незалежно від того, коли було розпочато провадження у справі.

Арешт на майно у кримінальній справі був накладений постановою слідчого, під час дії КПК України у редакції 1960 року, на даний час обмеження залишається до прийняття остаточного рішення по кримінальній справі.

У судовому провадженні, яке здійснюється відповідно до КПК України 1960 року, при надходженні від учасників процесу клопотань, зокрема щодо арешту майна, суд має керуватися положеннями КПК України 1960 року.

Положення розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року не уповноважують суд розглядати скарги та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року.

Відповідно до п. 9 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Кримінальним процесуальним Кодексом України 1960 року був встановлений вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства, постанова про накладення арешту на майно до таких процесуальних рішень не відносилася.

Основними способами захисту прав за КПК України 1960 року визначено оскарження рішення слідчого (прокурора) про арешт майна до суду (ст. ст. 234, 236 КПК України 1960 року); оскарження арешту прокурору (ст. 235 КПК України 1960 року). Прокуратура у порядку нагляду має обов'язок та повноваження скасовувати рішення слідчого.

Главою 22 КПК України 1960 року передбачено, що у судовому порядку скарга на накладення арешту на майно може бути розглянута судом лише під час попереднього судового розгляду або розгляду справи по суті.

За наявності передбачених законодавством підстав необхідно користуватися правом на судове

оскарження постанови про порушення кримінальної справи (стаття 236-7 КПК України). У разі скасування судом постанови про порушення кримінальної справи та набуття відповідною постановою суду законної сили, всі постанови слідчого про арешт майна втрачають силу, а вилучене майно підлягає поверненню законним володільцям (стаття 326-8 КПК України 1960 року).

Таким чином заява ОСОБА_2 підлягає повернення заявнику, що не позбавляє його права повторного звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись загальними положеннями, ст.ст.154, 383 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: СУ ФР ГУ ДФС у Донецькій області про скасування постанови у кримінальній справі про накладення арешту на майно повернути заявнику ОСОБА_2

Роз'яснити, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 ( п'яти) днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя..

Суддя: П.І. Папаценко