АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/4296/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Цокол Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Поливач Л.Д., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», поданою представником Міщенком Андрієм Леонідовичем, на заочне рішення Печерського районного суду м.Києва від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним Договору фінансового лізингу №003538, що укладений 23 березня 2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_3; стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» 100000 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 23 березня 2016 року між сторонами укладено Договір фінансового лізингу №003538, умови договору - непрямий лізинг, предмет лізингу транспортний засіб, договірна ціна предмета лізингу 17500 доларів США (сплата у гривнях за обмінним курсом на день сплати). Перед підписанням договору ОСОБА_3 сплачено 100000 грн., його запевнили, що автомобіль буде передано у його користування протягом 7 днів.

Проте, у зазначений термін автомобіль у користування передано не було та його повідомили, що за умови доплати суми коштів у розмірі 360000 грн. буде вирішено питання про передачу автомобіля.

04 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» із заявою про відмову від договору та повернення сплачених коштів, проте листом від 18 травня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

Посилаючись на викладені обставини звернувся до суду із позовом про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Як на підстави недійсності договору посилається на те, що його введено в оману, лізингодавець здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки ОСОБА_3 запевнили, що вартість автомобіля становитиме 17500 доларів США, у зв»язку із чим він і погодився на укладення договору, проте у договорі вказана ціна 27355,06 доларів США; ОСОБА_3 не мав можливості уважно ознайомитися із умовами договору, додаток №3 до договору сторонами не підписано, а додатки №№ 1 та 2 не відображають достовірної інформації про фінансові послуги; лізингодавець не має ліцензії на надання послуг фінансового лізингу; умови договору вносять дисбаланс у права сторін, оскільки не передбачено повернення сплачених 100000 грн., а також на відміну від лізингодавця, для лізингоодержувача встановлена неустойка в умовах, які не є порушеннями; предмет лізингу не охарактеризовано детальними технічними ознаками, що не дає можливості визначити його індивідуально.

Заочним рішенням Печерського районного суду м.Києва від 21 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено, вирішено визнати недійсним Договору фінансового лізингу №003538, що укладений 23 березня 2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_3; стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_3 100000 грн. та 1551,20 грн. у рахунок відшкодування судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість позовних вимог; відповідність умов договору волі сторін та вимогам закону; відсутність порушень у сфері послуг з фінансового лізингу; необґрунтованість висновку суду про необхідність нотаріального посвідчення договору, оскільки правила лізингу врегульовано конкретними нормами закону.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, умови договору є несправедливими, а договір є недійсним, оскільки нотаріально не посвідчений.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Установлено, що 23 березня 2016 року між сторонами укладено Договір фінансового лізингу №003538, умови договору - непрямий лізинг, предмет лізингу транспортний засіб, ціна предмета лізингу 27355,06 доларів США (сплата у гривнях за обмінним курсом на день сплати). 23 березня 2016 року ОСОБА_3 на виконання умов цього договору сплачено 100000 грн. на користь ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО».

Відповідно до умов додатку 1 до цього договору вартість предмета лізингу становить 27355,06 доларів США; авансовий платіж - 13677,53 доларів США (50% вартості предмета лізингу); щомісячний платіж - 1139,79 доларів США; адміністративний платіж - 2735,51 доларів США (10 % вартості предмета лізингу); комісія за передачу - 820,65 доларів США (3 % вартості предмета лізингу).

На виконання договору 23 березня 2015 року ОСОБА_3 сплачено на користь ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» 100000 грн.

Згідно із ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов»язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату ( лізингові платежі).

Відповідно до ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст.628 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

Відносини, що виникають у зв»язку із договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Відповідно до частин 1-6 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», слід дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

Із змісту оспорюваного договору убачається істотний дисбаланс у правах та обов»язках сторін. Так, відповідно до п.п. 10.14 (штраф за дострокове погашення лізингових платежів), 12.1 (повернення лізингоодержувачу, яким лізингові платежі не сплачені та не отримано предмет лізингу, у випадку розірвання договору за його ініціативою 60% авансового внеску, а 40% утримується як штраф за дострокове розірвання договору), 12.2 (у разі розірвання договору за ініціативою лізингодавця останнім утримується 10% авансового платежу, а адміністративний платіж поверненню не підлягає), 12.5 (пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за несвоєчасну сплату лізингових платежів та штраф у розмірі 3% від суми заборгованості за таке саме несвоєчасне внесення лізингових платежів), 12.6 (штраф у розмірі 3% від загальної вартості предмета лізингу за неналежне його утримання та використання),12.7 (штраф у розмірі 5% від вартості предмета лізингу за створення представникам лізингодавця перешкод в інспектування предмета лізингу), 12.11 (штраф у розмірі 10% від вартості предмета лізингу з урахуванням амортизації за затримку його повернення лізингодавцю), 12.14 (штраф у розмірі 10% від вартості предмета лізингу у разі необґрунтованої відмови лізингоодержувача прийняти предмет лізингу).

В сукупності із іншими умовами договору убачається, що відповідальність лізингоодержувача чітко врегульована положеннями договору, в деяких умовах її вона є подвійною; у випадку розірвання договору та неотримання предмету лізингу лізингоодержувач все одно несе відповідальність; окрім того, деякі положення містять відповідальність лізингоодержувача у питаннях, які не є порушеннями. Отже, такі умови за своїм змістом є несправедливими.

Згідно із п.4.3 договору разом з підписаним актом приймання-передачі предмету лізингу, лізингодавець передає лізингоодержувачу графік сплати лізингових платежів (додаток 3 до договору), який сторони зобов»язані підписати до моменту підписання акта приймання-передачі предмета лізингу.

Таким чином, на момент укладення договору фінансового лізингу лізингоодержувач був позбавлений можливості ознайомитися з обсягом своїх грошових зобов'язань та графіком лізингових платежів, що свідчить про невизначеність загального обсягу грошових зобов'язань лізингоодержувача.

Окрім того, відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальніположення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цимпараграфом та законом. Довідносин, пов'язаних з лізингом, застосовуютьсязагальні положення про купівлю-продажта положення про договір поставки, якщоінше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажутранспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного суду України у справах №6-2766цс15, №6-330цс16.

Апеляційна скарга не мітить обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції або про порушення норм матеріального та процесуального права, натомість зводиться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», подану представником Міщенком Андрієм Леонідовичем, відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м.Києва від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді Л.Д. Поливач

Є.В.Болотов