У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С., Ковальчук Н.М. , секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 4 квітня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача- Мазурка А.А., перевіривши матеріали справи, колегія суддів

встановила:

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 4 квітня 2017 року провадження у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 1.1. про стягнення боргу за кредитним договором закрито.

В поданій на вказану ухвалу суду апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" покликається на її незаконність в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права.

Вказує, що позивач звернувся саме до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі саме Генеральної Угоди від 10.07.2015 року, укладеної між сторонами, тому висновки суду першої інстанції що даний спір має вирішуватися в порядку господарського провадження є помилковим та не грунтується на нормах діючого законодавства.

Просить скасувати ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки договірні відносини у позивача виникли з відповідачем, як із фізичною особою-підприємцем.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як роз'яснено в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», що у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу на підставі укладеної з нею Генеральної угоди про реструктуризацію боргу і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 10.07.2015року.

Відповідно до Преамбули угоди, її метою є створення сприятливих умов для виконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань по кредитному договору № б/н від 22.08.2013 року (договір № 1), № SAMDN8767 від 28 січня 2008 (договір № 2), № б/н від 11 лютого 2013 року (договір № 3), №RОВО/6441886 від 20 грудня 2013 року (договір № 4), а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток.

Умовами Генеральної угоди сторони визначили, що внаслідок домовленості про реструктуризацію заборгованості за кредитними договорами № № 1. 2. 3. 4. узгоджений розмір заборгованості позичальника перед банком становить 76 391.01 грн. та передбачили порядок її погашення шляхом сплати обумовленої суми кредиту. Підписання даної Генеральної угоди не являється рішенням про анулювання заборгованості позичальника(п. 1.8 Генеральної угоди).

Із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ОСОБА_1 1.1. зареєстрована як підприємець з 13.02.2012року, якою заяву про відкриття поточного рахунку у банку підписано 11.02.2013 року.

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що сторонами у правовідносинах, що виникли із договорів кредиту є юридична особа та фізична особа - підприємець є передчасним, оскільки договір №2 укладений до реєстрації відповідачки як підприємця, а щодо решти договорів - він зроблений на припущеннях, так як самі договори у матеріалах справи відсутні.

Окрім цього, суд першої інстанції не звернув уваги на умови пункту 2 Генеральної угоди, відповідно до яких позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в розмірі 70 891,01грн. з видачею платіжної картки (підпункти 2.1,2.3) та положення ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно яких споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли із договору, укладеного 10.07.2015року між юридичною особою та ОСОБА_1, як фізичною особою і не носять господарсько-правовий характер, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що даний спір повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства та безпідставно закрив провадження у справі, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст.307, ст.ст.311, 313, 314, 315,325 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 4 квітня 2017 року скасувати, справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3