РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1125/17

пр. № 2/759/2325/17

24 травня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня пред'явлення позову 29.12.2016 та до досягнення дочкою повноліття, посилаючись на ті підстави, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання та виховання.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 35).

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 часини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 37).

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28.10.2011 зареєстрованого у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1904. (а.с. 6).

Від даного шлюбу у подружжя є спільна дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини. (а.с. 8)

Оскільки, з травня 2016 року сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, позивач звернулась до суду з позовами про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень житла, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи,які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України та погодження сторін, щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991; п. 17 постанови ПВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»; ст.ст. 180-184, 191, 192, 197 СК України; ст.ст. 10, 11, 14, 57, 60, 61, 88, 179, 212, 214, 218, 224 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судові витрати по справі у розмірі 551 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: