КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/213/15-ц
Провадження № 2/488/71/17 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

30.11.2017 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

В складі : судді Лазаревої Г. М.,

при секретарі Бондар Є. В., Чуб Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 «про поділ спільного майна подружжя», зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 «про визнання майна особистою приватною власністю»

В С Т А Н О В И В:

20.01.2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на ті обставини, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 2010 р. В 2012 р., тобто під час шлюбу придбали за спільні кошти спільне майно - квартиру АДРЕСА_1. Посилаючись на ст. ст. 69, 70, 71 СК України просила поділити нерухоме майно, а саме вказану квартиру між нею та відповідачем по 1/2 частці кожному.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 зазначив, що шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано 20.03.2015 р., вважає, що спірна квартира не може бути визнана спільною сумісною власністю подружжя, виходячи з того, що вона була придбана виключно за кошти належні йому особисто, а не кошти спільні з відповідачем, а саме 27.02.2006 р. до реєстрації шлюбу з відповідачем ним була придбана ціла квартира АДРЕСА_2, яка 03.10.2012 р. була продана ним за суму еквівалентну 22000 доларів США.

14.10.2012 р. ним була придбана спірна квартира за суму еквівалентну 29000 США.

Грошова сума на покупку спірної квартири складається з : 2000 доларів США - від продажу квартири АДРЕСА_2.

- 200 доларів США взяті в борг,

- 800 доларів США особисті заощадження позивача.

Посилався на п.п. 1-3 ч.1 ст. 57 СК України, відповідно до якої особистою приватною власністю дружини, чоловіка є : 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, відповідні положення п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року

На підставі зазначеного просив визнати цілу квартиру АДРЕСА_1 об'єктом його особистої приватної власності.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 підтримала заявлені довірителем позовні вимоги, вимоги зустрічного позову не визнала, посилаючись на обствани, викладені в первісному позові, а саме придбання спірної квартири за спільні сумісні кошти сторін, що вказано в договорі про купівлю спірної квартири, представник ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги довірителя на підставах зазначених в позові, у задоволенні первісного позову просила відмовити, посилаючись на підстави викладені в зустрічному позові, а саме ті обставини, що спірна квартира була придбана ОСОБА_3 на належні особисто йому кошти.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

Сторони надали копію свідоцтва про шлюб ( який було укладено між ними в квітні 2010р.), копію рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.03.2015 р. про розірвання шлюбу, копію рішення суду від 04 червня 2014 в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4, копію договору купівлі - продажу квартири за адресою : АДРЕСА_1, від 14.10.2012 р., за яким покупцем вказаної квартири є ОСОБА_3, вказана ціна квартири - 124794 грн. 00 коп., Відповідно до п. 6 договору : покупка вищезгаданої квартири за цим договором вчиняється за сумісні кошти покупця з його дружиною ОСОБА_2 і за її письмовою заявою про згоду передається у їх спільну сумісну власність; Договір купівлі-продажу квартири від 03.10.2012 р., продавцем за яким вказаний ОСОБА_3, як вбачається з тексту договору відчужувана квартира АДРЕСА_2 належить особисто продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 03 березня 2006 року. Ціна квартири зазначена 81464 грн. Як вбачається з копії розписки ОСОБА_3 03.10.2012 р. взяв в борг у ОСОБА_5 на придбання квартири 25000 грн. 10.07.2013 зазначений борг було повернуто, копію трудової книжки ОСОБА_3, витяг з рахунку у ПАТ "ПриватБанк" ОСОБА_3, з даними про його доходи за період з 08.11.2011 р. по 18.05.2013 р., відповідно до якого заробітна плата складає в даний період від 800 грн. до 3000 грн. в середньому. Надані : довідка про доходи ОСОБА_2 за період з 01.01.2010 р. по 31.05.2014 р. на суму 515071 грн., відповідно до якої доходи ОСОБА_2 В за вказаний період були близько 9000 грн. щомісяця з початку 2010 р. і по лютий 2012 р., доходи за березень 2012 р. складають понад 32000 грн., за період з січня 2013 р. по травень 2014 р. її доходи складали більше 10000 грн. щомісяця, витяг з рахунку у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на ім'я ОСОБА_2, з якого вбачається, що 12.10.2012 р. було здійснено дострокове розторгнення ощадного депозиту та видано ОСОБА_2 12536,39 грн., дані про рух коштів по рахунку ОСОБА_2 за період з 01.04.2010 р. по 01.09.2012 р. у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", відповідно до якого за вказаний період ОСОБА_2 було витрачено з її особистих доходів понад 160000 грн.

Відповідно до ст. ст. 60, 69 ч.1, 70 ч.1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, у разі поділу майна частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 57 СК України ч.1 3 майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до п. 23 ППВС України від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" : "Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання, Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами. якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що рівень доходів ОСОБА_2 під час шлюбу з ОСОБА_3 був значно вищий від його доходів, а також були значно вищими витрати. Так як зазначене майно відповідно до ст. 60 СК є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, то вбачається правоміність вимог ОСОБА_2 щодо рівнозначного поділу квартири.

Суд погоджується з доводами позивачки ОСОБА_2 про те, що на обставину придбання спірної квартири за спільні сумісні кошти вказує договір купівлі- продажу спірної квартири від 14.10.2012 р. Відповідно до п. 6 договору покупка вищезгаданої квартири за цим договором вчиняється за сумісні кошти покупця з його дружиною ОСОБА_2 і за її письмовою заявою про згоду передається у їх спільну сумісну власність.

Оскільки відповідно до ст. 64 СК України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, то з зазначених вище обставин вбачається наявність договору між подружжям про про придбанняя квартири за спільні сумісні кошти, тому факт наявності даних коштів не потребує іншого доведення.

Посилання ОСОБА_3 на ту обставину, що не звернув увагу на дане положення договору не спростовують змісту останнього.

Обствини, на які посилався ОСОБА_3 щодо придбання спірної квартири за його власні кошти, таким чином не знайшли свого підтвердження.

З вказаних підстав вбачає доцільним відмовити у зустрічному позові та задовольнити первісний позов.

Крім того, про обгрунтованість заявлених вимог свідчить та обставина, що на теперішній час встановлений в рішенні суду мінімум аліментів стягнутих на утримання спільної дитини сторін не забезпечує встановленого на теперішній час 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, так як були стягнуті під час дії законодавства про мінімум аліментів на дитину в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 8, 10,11, 60, 212-215, 224 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 "про поділ спільного майна подружжя" задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною влпсністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судового збору 623 грн. 97 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Г.М. Лазарева