АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/5856/16-ц Головуючий суддя І інстанції Нев'ядомський Д. В.
Провадження № 22-ц/790/2152/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Довгаль А.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Чабан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Харківської міської ради в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю департаменту територіального контролю на заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 11 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Харківська міська рада про визнання права власності та усунення перешкод, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Харківська міська рада про визнання права власності та усунення перешкод.

В обґрунтування позову зазначають, що з 06 березня 1991 року ОСОБА_1 перебуває у виконавчому комітеті міської ради на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і має право на першочергове одержання житлової площі як особа, яка має пільги у зв'язку з хронічною тяжкою формою хвороби.

Попередньо у 2013 році комітетом міської ради згадувалося про те, що квартири які будуть виділятися для громадян, які перебувають на обліку, можливо, будуть переобладнані із підсобних приміщень, які знаходяться у будинках по місту Харкову.

Дізнавшись про це, він як тяжко хворий та не маючи змоги надалі чекати разом зі своєю дружиною переобладнали підсобні приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а саме приміщення «1»- коридор, загальною площею - 8,8 м2 приміщення «2»- житлова кімната, загальною площею - 14,4 приміщення «3» - кухня, загальною площею - 13,6 м2 приміщення «4»- с/в, загальною площею - 3,8 м2

Роботи з реконструкції нежитлових приміщень виконано з розробкою Проекту та отримання дозволу від Департаменту містобудівництва, архітектури та генерального плану на початок будівельних робіт.

З метою підтвердження можливості подальшої безпечної експлуатації реконструйованої квартири було замовлено технічний висновок про стан будівельних конструкцій та можливість введення в експлуатацію квартири, згідно з яким стан будівельних конструкцій будівлі має задовільний стан, приміщення придатні для подальшої експлуатації, забезпечують їх надійність, та безпеку для життя та здоров'я користувачів. Стан приміщень відповідає вимогам діючих норм та правилам державних стандартів, будівельних, санітарних та протипожежних норм .

Реконструкцію вищевказаних приміщень виконано позивачем самочинно.

ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, чинить перешкоди у користуванні та оформленні прав на реконструйовану квартиру. Попередньо за врегулюванням спору вони звертались до Харківської міської ради, однак спір не вдалося вирішити.

Просять зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні реконструйованою квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання звільнити житлове приміщення та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру, яка складається з наступних приміщень: приміщення «1»- коридор площею - 8,8 м2, приміщення «2»- житлова кімната площею -14,4 м2, приміщення «З»- кухня площею - 13,6 м2, приміщення «4»- с/у, площею - 3,8 м2, а разом загальною площею - 40,6 м2 за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_3 та представник третьої особи Харківська міська рада в судове засідання не з'явились.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 11 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні реконструйованою за власний кошт та на підставі проектної документації та дозволу Департаменту градобудівництва, архітектури та генерального плану, квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання звільнити житлове приміщення.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на самочинно реконструйовану квартиру, яка складається з наступних приміщень: приміщення «1»- коридор площею - 8,8 м2, приміщення «2»- житлова кімната площею -14,4 м2, приміщення «З»- кухня площею - 13,6 м2, приміщення «4»- с/у площею - 3,8 м2, а разом загальною площею - 40,6 м2,та розташована за адресою: АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю департаменту територіального контролю просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що позивачем не надано доказів про наявність права власності та дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Передумовою для виникнення права власності, а отже і його визнання, є прийняття нерухомого майна в експлуатацію, що здійснюється шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації, що позивачем зроблено не було.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що здійснене будівництво відповідає будівельним, пожежним та санітарним нормам, а також неможливість реєстрації права власності на реконструйовані приміщення обмежує право позивачів розпоряджатися своїм майном, яке підлягає захисту.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Особа, яка здійснила самочинне будівництво об'єкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку статті 331 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним.

Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

З контексту частин третьої та четвертої статті 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.

Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості.

Отже, суд першої інстанції не врахував наведених вище вимог статей 331, 376 ЦК України та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачами права власності на самовільно збудований об'єкт нерухомості.

Саме до таких правових висновків щодо застосування статей 331, 376 ЦК України дійшов Верховний Суд України у постанові від 28 січня 2015 року (справа № 6-225цс14) та від 02 грудня 2015 року 6-1328цс15.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільно процесуального кодексу(далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Законодавством встановлено спеціальний режим правового регулювання відносин у сфері набуття права власності на новостворене нерухоме майно.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №923 від 8 жовтня 2008 року, прийняття в експлуатацію полягає у підтвердженні готовності об'єкта нового будівництва та реконструкції до експлуатації шляхом видачі інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю свідоцтва про відповідність об'єкту проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року Прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

У разі прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, побудованих без наявності дозволу на виконання будівельних робіт до 31 грудня 2009 р., особливості реєстрації декларації та її форма визначаються Мінрегіоном.

Прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифіката.

Згідно Закону України «Про архітектурну діяльність» державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно- будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Встановлення факту готовності об'єкту до експлуатації і видача свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил відноситься до виключної компетенції територіальної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Даних, що позивачі звернулись до компетентних органів для отримання дозвільної документації та введення об'єкта в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства матеріали справи не містять.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю департаменту територіального контролю - задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 11 липня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Харківська міська рада про визнання права власності та усунення перешкод - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради судовий збір у сумі 1212 грн.64 коп.( одна тисяча двісті дванадцять гривень шістдесят чотири копійки).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: