АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Колесник О.М.
№22-ц/796/6614/2017 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.,

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_1, зацікавлені особи: державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хільченко РоманВолодимирович, ОСОБА_3 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дарницького районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Хільченка Р. В. від 24 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві за виконавчим провадженням № 50824380, Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького районного ВДВС м. Кит ГТУЮ у м. Києві Хільченка P.В. щодо пропущення строку на надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документа, щодо невиконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 серпня 2014 року, у строк, передбачений ч. 2 ст. 30 Закону № 606-XIV, зобов'язати державного виконавця фактично виконати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року та стягнути з виконавчої служби внесені та документально підтвердженні судові витрати на правову допомогу в розмірі 2 560 гри. 00 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хільченка Романа Володимировича від 24.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві за виконавчим провадженням №50824380 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 485 844 грн. 96 коп. - суми боргу за договором позики, 107 671 грн. 18 коп. - процентів за користування позикою, 43 246 грн. 84 коп. - трьох 3% -річних від простроченої суми, 636 762 грн. 98 коп. - неустойки (пені), 3 654 грн. - судового збору, а всього - 1 277 179 грн. 96 коп.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ХільченкаРомана Володимировича щодо пропущення строку на надіслання стягувачу ОСОБА_1 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.06.2016 року, щодо невиконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 .08.2014 року, у строк, передбачений ч. 2 ст.30 Закону №606-IV.

Зобов'язано старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хільченка Романа Володимировича фактично виконати рішення Дарницького районного суду м. Києва віл 19.06.2014 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13.08. 2014 року.

У задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу із Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві - відмовлено.

Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині відшкодування судових витрат, стягувач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її в цій частині та постановити нову про стягнення на його користь понесені та документально підтвердженні судові витрати на правову допомогу в розмірі 2 560 грн. 00 коп., посилаючись на те, що ухвала в цій частині є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що на підтвердження витрат на правову допомогу, до скарги заявника був доданий договір про надання правової допомоги із ТОВ «Харківський центр правової допомоги» з доданою до нього калькуляцією-рахунком про перелік наданих в рамках розглядуваної справи робіт (послуг) з надання правової допомоги, а також квитанція до прибуткового касового ордера про сплату послуг з надання правової допомоги у визначеному договором та додатком до нього розмірі в сумі 2 560 грн. 00 коп.

Крім того, суду надано копію Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зі змісту якої вбачається, що основним видом економічної діяльності підприємства є діяльність у сфері права (код 69.10), наказ по підприємству про визначення співробітника юриста Кузьменко Олени Ігорівни, відповідальною за надання заявнику правової допомоги, та копія диплому цієї особи про набуття нею вищої освіти за спеціальністю «Правознавство».

Зазначив, співробітнику ТОВ «ХЦПД» юристу Кузьменко О.І., яка була відповідальна по підприємству за надання йому правової допомоги, знадобилося саме дві години на ознайомлення з первісним матеріалом (документами) та їх аналіз та ще дві години на підготовку тексту скарги та додатків до неї та її примірників й доданих до неї документів відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, що підтверджується калькуляцією-рахунком, яка була Додатком № 1 до Договору № 01-113/12-16 про надання допомоги від 13 грудня 2016 року та квитанцією до прибуткового ордеру № 01-14/12-16 від 14 грудня 2016 року.

Вважає, що доводи суду першої інстанції про те, що представником скаржника не надавалось йому правової допомоги у судовому засіданні та окремих процесуальних діях, поза межами судового засідання є абсолютно необґрунтованими і спростовуються доданими до скарги письмовими документами.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині відшкодування судових витрат, суд виходив з того, що представником скаржника не надавалося правової допомоги ОСОБА_1 у судовому засіданні, окремих процесуальних діях поза судовим засіданням, відомості про ознайомлення представником з матеріалами справи відсутні.

Колегія суддів згоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що 13 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Харківський центр правової допомоги» було укладено договір № 01-13/12-16 про надання правової допомоги, згідно якого ТОВ «ХЦПД» зобов'язалось через своїх співробітників надавати йому правову допомогу зі складання скарги на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві та представництва під час звернення до суду та розгляду в суді цієї скарги. (а.с.28-29).

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (стаття 388 ЦПК). Розподіл таких судових витрат здійснюється судом незалежно від того, чи оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, оскільки відповідно до частини другої статті 4 3акону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У матеріалах справи міститься Акт приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 14.12.2016 року, згідно якого виконавець виконав роботу, вартість якої становить 2 560 грн. 00 коп.

Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордера № 01-14/12-16 ОСОБА_1 сплатив 2 560 грн. 00 коп. на підставі договору про надання правової допомоги від 13 грудня 2016 року № 01-13/12-16 (а. с. 34).

Наразі, суд першої інстанції вірного висновку дійшов про відмову у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки відомості про участь представника у судовому засіданні відсутня, справа розглянута за одне судове засідання, заявником не надано доказів , що вартість оплачених послуг є об'єктивною з огляду на те, що на ознайомлення з первісним матеріалом та складання скарги витрачено чотири години, і цей час є необхідний для особи, яка є кваліфікованим юристом та фахівцем у галузі права.

Отже, колегія дійшла висновку, що постановлена судом першої інстанції ухвала у частині вирішення питання про стягнення судових витрат є законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 218,312-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2017року в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення з Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді