Провадження № 2/638/5343/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

при секретарі Романової О.В.

за участю :

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства « Харківські теплові мережі » « Про визнання дій протиправними та зобовязання виключити нараховану суму боргу за послуги з теплопостачання», -

встановив:

03.11.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визначити дії КП «Харківські теплові мережі» по нарахуванню боргу 3000 грн. безпідставними та неправомірними і зобовязати відповідача виключити на майбутнє зазначену суму при нарахуванні оплати за послуги з теплопостачання, оплату судового збору покласти на відповідача з перерахуванням його у подальшому в рахунок оплати за послуги теплопостачання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 серпня 2013 року Дзержинський районний суд м. Харкова, на підставі заяви комунального підприємства «Харківські теплові мережі» видав судовий наказ про стягнення з нього заборгованості за опалення та гарячу воду в розмірі 633 грн. 27 коп. (справа №638/13277/13-ц, провадження № 2-н/638/3987/13).

17 січня 2014 року вказану суму було сплачено, при цьому сплачував суми впродовж 2013 р. згідно тарифних розцінок, діючих на той час зазначених в квитанціях. Після виконання судового наказу від 29.08.2013 він кожного місяця сплачував за тепло та гарячу воду згідно нарахувань діючих тарифів і жодної копійки заборгованості не допускав, що підтверджується квитанціями про сплату. Незважаючи на рішення суду від 29.08.2013 та його виконання, відповідач на протязі більш ніж 4 років безпідставно вважає його боржником та продовжує виписувати в квитанціях про сплату начебто боргу, який на даний час на думку відповідача становить 3000 гривень. Неодноразові звернення до абонентської служби залишились без належного реагування та пояснень.

Таким чином, на думку позивача, відповідач безпідставно, через тиск, шляхом повідомлень через квитанції про сплату комунальних послуг, намагається на протязі 4 років стягнути 3000 гривень, що на мій погляд є не правомірними діями, та тягнуть за собою погрозу припинення виплат субсидії, він пенсіонер, не працює, зайвих коштів не має.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, при цьому посилалась на свої письмові заперечення.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахування відповідачем позивачу щомісячної оплати послуг за послуги теплопостачання у зв'язку з чим нарахування заборгованості по цим послугам, яка на думку позивача відсутня.

Разом з тим, згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦПК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Таким чином, оскарження дій відповідача лише щодо факту нарахування оплати за послуги теплопостачання та зобовязати відповідача їх виключити у майбутньому - не передбачено чинним законодавством в якості захисту прав.

Зазначені вимоги та надані позивачем документи, можуть бути визнані лише в якості доказів при вирішенні іншого спору, де були б заявлені вимоги про стягнення з позивача заборгованості за отримані послуги теплопостачання, але такі вимоги не були заявлені відповідачем при розгляді даної справи.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства « Харківські теплові мережі » « Про визнання дій протиправними та зобовязання виключити нараховану суму боргу за послуги з теплопостачання », - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: І.В.Семіряд