Справа № 370/104/16-ц Головуючий у І інстанції Косенко А. В.
Провадження № 22-ц/780/308/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 17.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Коцюрби О.П .,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне Акціонерне Товариство «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач, ОСОБА_2А.), в якому просили стягнути з останнього 610390 грн. 95 коп. заборгованості за кредитним договором № K3F1AU00055699. Також просили стягнути судові витрати у розмірі 9155 грн. 86 коп. зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між позивачем та відповідачем 17 квітня 2007 року було укладено кредитний договір № K3F1AU00055699 (далі кредитний договір).

Згідно кредитного договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 85244 грн. 61 коп. на термін до 17 квітня 2014 року.

Вказують на те, що позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 85244 грн. 61 коп. на термін, що встановлений у договорі.

Проте відповідач у порушення умов кредитного договору, свої зобовязання належним чином не виконав. В результаті чого станом на 18.12.2015 року має прострочену заборгованість 867295 грн. 43 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 89650 грн. 00 коп.; заборгованості за відсотками 192701 грн. 25 коп.; заборгованість по комісії 7757 грн. 10 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань 577187 грн. 08 коп.

Від вищевказаної суми заборгованості позивач відняв 2566904 грн. 48 коп., які були задоволені рішенням Макарівського районного суду Київської області від 31 липня 2012 року.

У результаті чого просять суд стягнути з відповідача 610390 грн. 95 коп. як заборгованості за кредитним договором № K3F1AU00055699, що укладений 17 квітня 2007 року.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 10 липня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із висновком суду апелянт подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

За приписами ст. 1 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що 17 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № K3F1AU00055699, згідно якого позивач зобовязався надати позичальникові кредитні кошти шляхом: перерахування на відкритий в ВАТ «Райффайзен банк Аваль» поточний рахунок № НОМЕР_1 TOB "украв то-ЗАЗ-сервіс на строк з 17 квітня 2007 року по 17 квітня 2014 рік включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 85244,62 грн. (вісімдесят п'ять тисяч двісті сорок чотири грн. 62 коп.) на наступні цілі: купівля автомобіля в розмірі 79860,00 грн., реєстрація обтяження рухомого майна 34 грн., а також у розмірі 31864,14 грн: на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3.,2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00% (798,60 грн.) від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з 17 по 21 число кожного місяця.

Відповідно до умов Договору, Відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість. Достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що , що позивач посилається на те, що нібито надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому Кредитним договором. Проте доказів, надання коштів не надав. У матеріалах справи відсутнє будь - яке підтвердження отримання ОСОБА_2 грошових коштів від Публічного Акціонерного Товариства «Приват Банк».

Крім того, судом першої інстанції так і колегією суддів апеляційного суду встановлено, що між апелянтом та відповідачем вже існує рішення між тими самими сторонами про той самий предмет, що підтверджується рішенням Макарівського районного суду Київської області від 31 липня 2012 року, справа № 2 - 1391/11.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Отже колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції проте, що позивачем необґрунтовано заявлено вимоги про стягнення заборгованості та не доведено обставини, на які позивач посилається, тому, що має місце стягнення за кредитним договором № K3F1AU00055699 від 17 квітня 2007 року де було задоволено заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 31 липня 2012 року, справа № 2 - 1391/11, яке набрало законної сили.

А тому, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: