Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/718/16-ц Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 39 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Якухно О.М.,.

при секретарі судового

засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23 вересня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Житомирської міської ради, в якому просила встановити факт прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме 28/100 ід.ч. будинку АДРЕСА_1. Зазначила, що її матері ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину належало 28/100 житлового будинку АДРЕСА_1. Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач прийняла спадщину в порядку ст.1268 ЦК України. Проте, при оформленні спадщини, 14.09.2015 року вона отримала відмову приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Виходячи із наведеного, просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 23 вересня 2016 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального законодавства, просить скасувати згадане рішення та постановити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначає, що є власником ? частини будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, а його брат ОСОБА_5 є власником іншої ? частини цього будинку. Вказує, що спірний будинок був побудований у 2009 році, тобто після смерті матері позивачки - ОСОБА_4, а будинок, в якому 28/100 ід.частин належали померлій, на час постановлення рішення суду 1-ї інстанції зруйновано.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 07 вересня 1940 року і рішення нарсуду м.Житомира від 01 жовтня 1970 року та відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28 лютого 2007 року №1023 ОСОБА_4 належало на праві власності 28/100 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1 (а.с.8, 48,49).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с.7). На день смерті спадкодавець була зареєстрована разом із позивачкою за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9).

Звернувшись до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_2 отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.15).

У зв'язку із наведеними обставинами ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - 28/100 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка за нормами ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4, а відтак вона як спадкоємець першої черги та за відсутності інших претендентів на спадщину має право на спадкування належних спадкодавцю 28/100 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1.

Погодитись із такими висновками суду першої інстанції неможливо, мотивуючи наступним.

Як вище зазначалось, спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто після набуття чинності з 1 січня 2004 року новим Цивільним кодексом України, яким встановлено порядок прийняття спадщини.

Так, за змістом положень ст.ст.1268-1269 ЦК прийняття спадщини здійснюється шляхом подання нотаріусу відповідної заяви, а також внаслідок постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Іншого способу прийняття спадщини, в тому числі і шляхом встановлення відповідного факту, законом не передбачено. Наведені в мотивувальній частині судового рішення посилання на роз'яснення п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», є недоречними, оскільки ці роз'яснення стосуються норм ЦК УРСР в редакції 1963 року, які не поширюються на спірні правовідносини.

Виходячи із наведеного, та із врахуванням письмової відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій із підстав відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення даного позову.

Що стосується вирішення спору в частині визнання за позивачкою права власності на спадкове майно, то колегія суддів вважає таке.

Відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28 лютого 2007 року №1023 ОСОБА_4 належало на праві власності 28/100 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1 Із матеріалів справи вбачається, що на підставі договорів дарування від 15.12.2001 року власником 37/100 частин будинку є ОСОБА_7, а власником 35/100 частин будинку - ОСОБА_8, яка в подальшому приватизувала земельні ділянки під садом та належною їй частиною будинку, та здійснила реконструкцію належного їй житла (а.с.50-53). Отже, вказані особи були співвласниками спірного будинку у визначених частках.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 25 травня 2012 року по цивільній справі №2-2592/12 за позовом ОСОБА_8 до КП «Житомирське обласне державне комунальне підприємство по технічній інвентаризації» Житомирської обласної ради про припинення права власності на частину житлового будинку та визнання права власності на одноквартирний будинок задоволено і припинено право власності на частини спірного будинку за ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у зв'язку із їх знищенням, та визнано за ОСОБА_8 право власності на одноквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 276,4 кв.м з урахуванням проведеної реконструкції (а.с.50-51).

Оформивши право власності на одноквартирний житловий будинок АДРЕСА_1, 16 листопада 2012 року, ОСОБА_8 подарувала його в рівних частках своїм синам, в тому числі і апелянту ОСОБА_3 (а.с.73), а відтак, згідно правовстановлюючих документів, які ніким не оспорені, вони є власниками спірного житлового будинку в цілому /1/2+1/2/.

Незважаючи на те, що в подальшому, рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20 квітня 2015 року згадане рішення скасовано та ухвалено нове - про відмову у задоволенні позову, власниками спірного будинку на час розгляду справи в суді були і на даний час залишаються ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (а.с.62).

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_5 та його представники пояснили, що житловий будинок, у якому матір позивачки мала право власності, є знищеним. У 2009 році ОСОБА_8 було зведено новий житловий будинок. Ці обставини, зокрема, підтверджуються записами у технічному паспорті на житловий будинок (а.с.10-11) та не заперечується представником позивача.

Не з'ясувавши фактичні обставини справи, не притягнувши до участі у справі співвласників спірного житлового будинку, суд першої інстанції вирішив права і обов'язки осіб, які не приймали участі у справі, та дійшов передчасного висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. На стадії апеляційного розгляду справи, суд позбавлений можливості усунути вказані недоліки, які були допущені під час розгляду справи місцевим судом.

Враховуючи наведене, рішення суду підлягає скасуванню в порядку п.п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК України із ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23 вересня 2016 року скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: