АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4620/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Семенюк Т.А., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника відповідача НауменкоО.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Пенківської Катерини Віталіївни, яка на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа ОСОБА_7 про визнання зобов'язань по кредитному договору припиненими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2016 позов ОСОБА_3 задоволено: визнано припиненими відносини між ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що виникли на підставі кредитного договору №014/9690/82/135033 від 11.06.2008; стягнуто з ПАТ Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_3 551,20 грн судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.06.2008 між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке є правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено кредитний договір № 014/9690/82/135033.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником умов указаного кредитного договору ПАТ «Райффайзен банк Аваль» звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про зобов'язання повернути заборгованість за ним.

Судом також установлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.08.2012 позов Банку задоволено; зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_7 повернути на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованість за кредитом у розмірі 29 471,19 доларів США, а в разі неможливості це зробити - стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 235 377, 55 грн заборгованості за кредитним договором; 1176,89грн судового збору; витрати на подання оголошення в газетах «Житомирщина» - 480грн та «Урядовий кур'єр» 420 грн.

Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського МУЮ було відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного рішення суду; 04.02.2016 ОСОБА_3 перерахував у повному обсязі кошти на виконання рішення суду, у зв'язку з чим 11.02.2016 державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з того, що позивач повністю погасив заборгованість перед банком, - суд першої інстанції дійшов висновку, що юридичним наслідком виконання боржником зобов'язання відповідно до ст. ст. 598, 599 ЦК України є припинення зобов'язання за договором, у зв'язку з чим задовольнив позовні вимоги.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2016 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Вважає, що Банк має право на відсотки і штрафні санкції за час прострочення зобов'язання боржником, а тому висновок суду про припинення зобов'язання не ґрунтується на вимогах закону.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача просила задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Позивач просив відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У зв'язку із порушенням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором № 014/9690/82/135033 від 11.06.2008, банк у 2012 році звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про дострокове повернення кредитної заборгованості, і рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.08.2012 такий позов банку задоволений.

Правильно встановлено судом, що 04.02.2016 ОСОБА_3 погасив заборгованість відповідно до рішення суду, і ця обставина не заперечується представником Банку, а отже в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню (ас11).

Оскільки в обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилався на те, що перерахував визначену банком у позові та підтверджену рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.08.2012 суму боргу в повному обсязі, - правильним є висновок суду першої інстанції з посиланням на ст. ст. 598, 599 ЦК України про те, що зобов'язання за кредитним договором є припиненими у зв'язку з виконанням.

Доводи апеляційної скарги про те, що повернення суми заборгованості позивачем здійснено лише в 2016 році, у зв'язку з чим право банку на вчасне повернення основного боргу по кредиту та на нарахування відсотків за користування кредитними коштами було знову порушено позивачем, а його зобов'язання перед банком вчасно виконано не було, що надає банку право на стягнення заборгованості і процентів за новий період з врахуванням того, що кредит був виданий в доларах США, курс якого за вказаний період динамічно змінювався в бік збільшення, що, унеможливлює визнання правовідносин за цим кредитним договором припиненими, - не випливають на правильність оскаржуваного рішення суду, адже зобов'язання за кредитним договором припинені 04.02.2016 у зв'язку з погашенням заборгованості.

Відповідно до ст. 1048 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про стягнення процентів, і таке право Банку оскаржуваним рішенням не порушується.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до аналізу обставин, на які представник відповідача посилалася в обґрунтування своїх заперечень проти позову, які суд повно та всебічно з'ясував і перевірив, дав належну оцінку усім доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відмови у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і на його правильність не впливають.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи.Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 309 313 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Пенківської Катерини Віталіївни, яка на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 рудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді Т.А. Семенюк

О.І.Шкоріна