АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/7120/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц796/4854/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Астахова О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

27 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Антоненко Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у квітні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по виплаті аліментів, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 4 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 1 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання стягнуто з відповідача аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на період його навчання в ДВНЗ «Київський транспортно-економічний коледж» НТУ, починаючи з 17 червня 2014 року до 30 червня 2015 року включно.

На підставі зазначених вище судових рішень видано виконавчі листи та ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавчі провадження за № 45709762 та № 45413204.

Виконавчі провадження за № 45709762 та № 45413204 закриті на підставі постанови державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 29 грудня 2015 року, оскільки закінчився передбачений законом строк на стягнення заборгованості.

Зазначила, що відповідачем не сплачуються аліменти у зв'язку із чим на даний момент наявна заборгованість, яка становить 22 484,08 грн.

У зв'язку із викладеним, та з врахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути із відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 22 484,08 грн.

З матеріалів справи вбачається, що з 6 листопада 1993 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 4 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 1 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання стягнуто з відповідача аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на період його навчання в ДВНЗ «Київський транспортно-економічний коледж» НТУ, починаючи з 17 червня 2014 року до 30 червня 2015 року включно.

На підставі зазначених вище судових рішень видано виконавчі листи та ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавчі провадження за № № 45709762, 45413204, які 29 грудня 2015 року закінчені на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (із закінченням строку передбаченого законом для даного виду стягнення) про що державним виконавцем винесено постанови.

Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментах, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві № 928/16 від 30 червня 2016 року, починаючи з 17 червня 2014 року по 30 червня 2015 року заборгованість ОСОБА_5 згідно з виконавчим листом №755/16154/14-ц виданим 24 вересня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва станом на 30 червня 2015 року становить 9 642,45 грн.

За даними довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві № 928/16 від 29 липня 2016 року починаючи з 17 червня 2014 року по 30 червня 2015 року, заборгованість ОСОБА_5 згідно з виконавчим листом №755/16154/14-ц виданим 24 вересня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва станом на 30 червня 2015 року становить 18530,45 грн.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до частини сьомої цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Частина 4 ст. 195 СК України передбачає обчислення розміру заборгованості за аліментами судом, лише за наявності спору щодо розміру такої заборгованості, який в даній справі відсутній.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, не оспорнений ні стягувачем ні боржником не є підставою для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надано оцінки тому, що відповідачем не надано жодного доказу погашення заборгованості в порушення ст. 180, ч. 4 ст. 190 СК України, п. 7.22 Інструкції з організації примусового виконання рішень з огляду на наступне.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей та одного з подружжя визначається законом - ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.

Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч.2-3, ч.4, 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 383 ЦПК).

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. ( ч.2, 4 ст. 194 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України).

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).

У даному випадку стягнення аліментів на утримання дітей та одного з подружжя відбувалося за рішенням суду.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Відповідно до встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Спір щодо розміру заборгованості (а не про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч.2-3, ч. 4 ,9 ст. 74 Закон № 606-XIV).

Таким чином, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи (ст. 383 ЦПК України).

В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов'язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку не оскаржені.

Таким чином, права стягувача аліментів, є захищеними в силу закону, оскільки обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість.

Судом встановлено, що вимог про стягнення пені від суми несплачених аліментів позивачкою не заявлялось.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у суду немає підстав вважати порушеним право ОСОБА_4 на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.ст. 194-195 СК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді