САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6635/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Румянцева О.П.

при секретарі Береза І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що квартира АДРЕСА_1/ буд. №226 по вул. Пролетарській в м. Бердянськ, Запорізької області належала в цілому матері позивача ОСОБА_3 на праві власності на підставі Договору Дарування від 20.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого 21.09.2005 року. 21.05.2008 року ОСОБА_3 померла. Кооперативна квартира АДРЕСА_2, що була сплачена її батьками ще за життя матері, була передана у власність її батьку ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло в 2013 році. 14.01.2014 року ОСОБА_4 помер. Після їх смерті відкрилась спадщина на належне їм майно. Позивач як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом із спадкодавцями в одній квартирі. 11.07.2016 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, у звязку з тим, що 20.08.2014 року державним нотаріусом вже було видано свідоцтво на все майно її рідному брату, ОСОБА_2В, оскільки він заявив, що інших спадкоємців не має. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати вищезазначене свідоцтво про право на спадщину за законом видане на ім.»я її брата недійсним. 06.04.2017 року позивач уточнила свої вимоги та обґрунтувала наступними обставинами. Після смерті її матері відкрилася спадщина на належну їй квартиру. Позивач та її батько ОСОБА_4 спадщину прийняли по ? частині фактично, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач заяви про прийняття спадщини не подавав, проживав та був зареєстрований за іншою адресою, тому спадщину не прийняв. Після смерті батька відкилась спадщина на належну йому ? частину квартири АДРЕСА_3/буд. № 226 по пр. Пролетарський у м. Бердянськ Запорізької області. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, після батька спадщину прийняла фактично. Відповідач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після батька. Т.ч. ОСОБА_1 прийняла після батьків спадщину на квартиру АДРЕСА_3/буд. № 226 по пр. Пролетарський у Бердянськ Запорізької області у розмірі ? частини: відповідач прийняв відповідно ? частину. Крім того, батьками була отримана кооперативна квартира АДРЕСА_4, що була сплачена ними спільно ще за життя матері та батька у повному обсязі. В 2013 році дана квартира була передана у власність її батькові ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності на житло. Пісял смерті матері ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну їй ? частину квартири. Позивач ОСОБА_1 та її батько спадщину після ОСОБА_3 прийняли по ? частині квартири фактично, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач заяви про прийняття спадини після смерті матері не подавав, проживав та був зареєстрований за іншою адресою, тому спадщину після ОСОБА_3 на її частку не прийняв. Після смерті батька, відкрилась спадщина на належну йому ? частину + ? частина= ? частини квартири АДРЕСА_5. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, після батька спадщину прийняла фактично. Відповідач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після батька. Т.ч. позивач прийняла після батьків спадщину на квартиру АДРЕСА_2 у розмірі ? (2/8) частини + 3/8 частини, що загалом складає 5/8 частин, відповідач прийняв відповідно 3/8 частин. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 20.08.2014 року державним нотаріусом на імя ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_6, скасувавши реєстрацію права власності, що була зареєстрована за ОСОБА_2В, після смерті ОСОБА_4 померлого 14.01.2014 року, визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_7, після смерті ОСОБА_4, померлого 14.01.2014 року.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_8 та не претендує на квартиру АДРЕСА_9/буд. № 226 по вул. Пролетарській в м. Бердянськ, Запорізької області.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти визнання права власності на квартиру АДРЕСА_8 за позивачем та пояснив що між ними досягнуто згоди щодо розподілу спадкового майна відповідно до вищезазначеного порядку.

Представник тертої особи Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач є рідними братом та сестрою.

Квартира АДРЕСА_1/ буд. № 226 по вул. Пролетарській в м. Бердянськ, Запорізької області належала в цілому матері сторін - ОСОБА_3 на праві власності на підставі Договору дарування від 20.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого 21.09.2005 року. (а.с. 44-45)

21.05.2008 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6)

Кооперативна квартира АДРЕСА_2, що була сплачена батьками сторін ще за життя матері, та була передана у власність її батьку ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло в 2013 році. (а.с. 38)

14.01.2014 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7)

11.07.2016 року позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, у звязку з тим, що 20.08.2014 року державним нотаріусом вже було видано свідоцтво на все майно її рідному брату ОСОБА_2 (а.с. 8).

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину , якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Так, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну їй квартиру. Позивач та її батько ОСОБА_4 спадщину прийняли по ? частині фактично, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач заяви про прийняття спадщини не подавав, проживав та був зареєстрований за іншою адресою, тому спадщину не прийняв.

Після смерті батька сторін ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну йому ? частину квартири АДРЕСА_9/буд. №226 по пр. Пролетарський у м. Бердянськ Запорізької області. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, після батька спадщину прийняла фактично. Відповідач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після батька.

Таким чином ОСОБА_1 прийняла після батьків спадщину на квартиру АДРЕСА_9/буд. №226 по пр. Пролетарський у Бердянськ Запорізької області у розмірі ? частини: відповідач прийняв відповідно ? частину.

Крім того, батьками була отримана кооперативна квартира АДРЕСА_2, що була сплачена ними спільно ще за життя матері та батька у повному обсязі. В 2013 році дана квартира була передана у власність її батькові ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності на житло. Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну їй ? частину квартири. Позивач ОСОБА_1 та її батько спадщину після ОСОБА_3 прийняли по ? частині квартири фактично, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи»., судам слід мати на увазі, що згідно із ст.. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування , набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок, що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу.

У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення, член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Підтвердження повної сплати внесків за житло ЖБК є розрахункові документи. На підставі цих документів, згідно зі ст.18 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором прав видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Право власності на житло, внески за яке було повністю оплачено до прийняття нової редакції вищезазначеного Закону, тобто до 16.03.2010 року, наступило з моменту їх внесення, незалежно від дати державної реєстрації права власності.

Т.ч. так як моментом переходу права власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі є сплата повної вартості житла, тому право власності на квартиру АДРЕСА_2 виникло у батьків позивача на праві спільної сумісної власності.

Відповідач заяви про прийняття спадини після смерті матері не подавав, проживав та був зареєстрований за іншою адресою, тому спадщину після ОСОБА_3 на її частку не прийняв.

Після смерті батька, відкрилась спадщина на належну йому ? частину + ? частина = ? частини квартири АДРЕСА_10.

Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, після батька спадщину прийняла фактично. Відповідач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після батька.

Т.ч. позивач прийняла після батьків спадщину на квартиру АДРЕСА_2 у розмірі ? (2/8) частини + 3/8 частини, що загалом складає 5/8 частин, відповідач прийняв відповідно 3/8 частин.

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні між сторонами досягнуто згоди щодо розподілу спадкового майна, а саме позивач просила визнати право власності за нею на квартиру АДРЕСА_11 та пояснила, що не претендує на квартиру АДРЕСА_9/буд. №226 по пр. Пролетарському у м. Бердянськ Запорізької області. Відповідач не заперечував проти такого порядку розподілу спадкового майна.

Враховуючи той факт, що сторонами по справі фактично досягнуто домовленості щодо поділу спадкового майна, та оцінюючи усі досліджені в ході судового засідання докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1261, 1267, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 11, 18, 57-60, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 серпня 2014 року, виданого державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, на імя ОСОБА_2 (іпн.) на квартиру АДРЕСА_12 (м. Дніпропетровськ), та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру.

Визнати за ОСОБА_1 (іпн.) право власності на квартиру АДРЕСА_12, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 14.01.2014 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.П.Румянцев