АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, як законного представника неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

у вересні 2014 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 28.4/СЖ-106.06.1 від 19.12.2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 що належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження посилаючись на те, що позичальник не виконує зобов'язання за кредитним договором.

Справа № 756/13038/14-ц Апеляційне провадження: 22-ц-796/3408/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Заочним рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.04.2016 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Родовід Банк» за кредитним договором від 19.12.2006 року № 28.4/СЖ-106.06.1 в сумі 102 452, 42 доларів США та 15 785 864, 90 грн. (пеня та 3% річних) яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 102 452,42 доларів США; загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 15 705 240,58 грн.; загальної суми 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості у розмірі 80 624,32 грн., звернено стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 70, 30 кв. м, житловою 41,10 кв. м, що належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, з встановленням початкової ціни предмета іпотеки для подальшої реалізації в розмірі 66 462 доларів США, що за курсом Національного Банку України складає 1 703 400 грн.. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.12.2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду. Посилається на те, що суд не застосував до спірних правовідносин Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який підлягав застосуванню, оскільки він зареєстрований та проживає у квартирі, на яку звернуто стягнення.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.12.2006 року між ВАТ «Родовід Банк», яке надалі перейменовано в ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 28.4/СЖ-106.06.1, за умовами якого останній отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 50 000 доларів США, зі сплатою 14, 5 % річних строком до 19.12.2011 року.

Цього ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було укладено договір іпотеки, за умовами якого останні передали в іпотеку банку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1

15.03.2007 року між сторонами було укладено договір № 1 про внесення змін до кредитного договору, яким внесено зміни до умов кредитного договору, суму наданого кредиту збільшено до 80 000 доларів США.

10.09.2007 року між сторонами було укладено договір № 2 про внесення змін до кредитного договору, яким внесено зміни до умов кредитного договору, суму наданого кредиту збільшено до 100 000 доларів США.

Відповідно до договору про внесення змін від 10.02.2009 року розмір процентної ставки встановлено 16 % процентів річних.

Станом на 11.09.2014 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 102 452,42 дол. США. (по тілу кредиту та відсотках) та 15 785 864,9 грн. (пеня та 3% річних).

Згідно свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_10, що виступав майновим поручитель за договором іпотеки від 19.12.2006 року.

Після його смерті спадщину прийняли його неповнолітні діти, інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину від 03.08.2011 року право власності на 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за кожним отримали ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, законним представником яких є їх мати ОСОБА_3

На час розгляду справи власником предмету іпотеки є ОСОБА_1 (1/4 частина), ОСОБА_9 ( 1/2 частина), ОСОБА_4 (1/8 частина), ОСОБА_5 (1/8 частина).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.07.2012 року, яке набрало законної сили стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 28.4/СЖ-106.06.1 в розмірі 113 684, 67 доларів США та 3 219 грн. судових витрат.

Згідно висновку ТОВ «КАНЗАС РІАЛ ЕСТЕЙН» від 11.04.2016 року, ринкова вартість спірної квартири становить 1 703 400 грн. або 66 462 долара США за курсом НБУ на дату оцінки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, проте останній взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту та відсоткам не сплатив, чим порушив умови кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Оскільки позичальник не виконав умови кредитного договору суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що банк має право стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Правильність розрахунку заборгованості у апеляційній скарзі не оскаржується.

Разом з тим, на час ухвалення даного рішення вступив в силу Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року.

Відповідно до ст. 1 цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предмет іпотеки, згідно із ст. 5 Законом України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Мораторій євідстроченням виконаннязобов'язання, а незвільненням відйого виконання. Відтак установлений цим Законом мораторійна стягненнямайна, наданого якзабезпечення кредитівв іноземнійвалюті, не передбачаєвтрати кредиторомправа назвернення стягненняна предметіпотеки (застави) увипадку невиконанняборжником зобов'язань задоговором, а лишетимчасово забороняєйого примусово стягувати (відчужувати беззгоди власника).

Позивач не надав доказів про те, що відповідач має інше нерухоме житлове майно, окрім переданого в іпотеку, а також не надав доказів, що на відповідача не поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

За вказаних обставин рішення суду підлягає зміні, а саме зазначенню у резолютивній частині рішення про те, що рішення не підлягає виконанню на час дії зазначеного Закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року змінити, доповнивши резолютивну частину рішення наступним абзацом.

Рішення судуна час діїЗакону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягаєвиконанню.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді