Справа № 2018/2-4677/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Божко В.В.

за участю секретаря Гайфутдінової Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 29.11.2011 р. звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» в особі Філії ПАТ «Перший Український Міжнародний банк в м. Харкові про розірвання кредитного договору, укладеного 13.09.2007 р. між нею та відповідачем, посилаючись на недійсність п. 1.1.1 договору, як такого, що порушує принцип добросовісності та вносить істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позичальника та є несправедливим. Зазначене є підставою для його розірвання.

02.02.2012 р. ПАТ «Перший український міжнародний банк» звернулось до суду з зустрічною позовною заявою про стягнення боргу за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та Банком, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору.

Ухвалою суду від 16.08.2012 р. позов ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору залишено без розгляду.

Позивач ПАТ «Перший український міжнародний банк» в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 5693356, відповідно до умов якого Позивач зобовязався надати Позичальнику кредит у розмірі 315 000,00 доларів США (триста п'ятнадцять тисяч доларів США 00 центів), а Позичальник зобовязався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором. Кредитним договором встановлені взаємні права і обовязки сторін. На Позивача згідно пункту 1.1 Кредитного договору покладений обовязок надати Позичальнику обумовлену Кредитним договором суму кредиту. Позивач належним чином виконав свої обовязки за Кредитним договором, відкривши Позичальнику позичковий рахунок та надавши йому обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером та Випискою операцій і оборотів за позичковим рахунком Позичальника.

Однак відповідачем було порушено зобовязання, встановленні умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, у наслідок чого утворилась заборгованість.

Позивач вважає, що діями Відповідача порушені законні права Позивача (зокрема - на повернення основної суми кредиту, наданої Позичальнику відповідно до умов Кредитного договору, та сплату процентів за користування кредитом).

Станом на 01.02.2012 р. заборгованість відповідача перед позивачем по кредитному договору складає 402 319,96 доларів США (чотириста дві тисячі триста девятнадцять доларів США 96 центів) та 182 246,42 гривень (сто вісімдесят дві тисячі двісті сорок шість гривень 42 коп.).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту у розмірі 402 319,96 доларів США та 182 246,42 гривень, також судовий збір у розмірі 3 219, 00 грн.

Заочним рішенням суду від 16.08.2012 р., позов задоволено.

Ухвалою суду від 30.11.2016 р., скасоване заочне рішення суду від 16.08.2012 р. та справу призначено до розгляду.

До суду надійшло клопотання від відповідача про передачу зазначеної справи за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувають цивільна справа за позовом ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5693356 від 13.09.2007 р., та цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Перший український міжнародний банк», ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору № 5693356 від 13.09.2007 р. Відповідач вважає, що вище вказані справи повязані одним позивачем і відповідачем та одним предметом позову. Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що є Шевченківським (Дзержинським) районом м. Харкова.

Представник позивача в судовому засіданні проти клопотання заперечував.

Суд, вислухавши думку представника позивача, вважає що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Згідно з ч. 7 ст. 110 ЦПК України, яка передбачає підсудність справ за вибором позивача, позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 відповідач за зустрічним позовом скористалась своїм правом.

Так позивач ОСОБА_1 29.11.2011 р. звернулась до суду з позовом до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» в особі Філії ПАТ «Перший Український Міжнародний банк в м. Харкові про розірвання кредитного договору № 5693356, укладеного 13.09.2007 р. між нею та відповідачем.

02.02.2012 р. ПАТ «Перший український міжнародний банк» звернулось до суду з зустрічною позовною заявою про стягнення боргу за кредитним договором № 5693356, укладеним між ОСОБА_1 та Банком, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору.

Ухвалою суду від 16.08.2012 р. позов ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо:

1) до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування);

2) після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності;

3) після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;

4) ліквідовано суд, який розглядав справу.

Наведені відповідачем обставини не належать до жодної із перелічених підстав, а позов подано з дотриманням загальних правил підсудності.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю слід відмовити.

Керуючись ст. 109, 110, 116, 168 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя