Справа № 2-п/593/6/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області у складі судді Крамаря В. М., розглянувши у письмовому провадженні в місті Бережанах заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції» про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції», ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки в частині поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2017 року до суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції» про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції», ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки. У вказаній заяві заявник, посилаючись на те, що 18 квітня 2017 року ОСОБА_3 «Будівельні матеріали і конструкції» отримало заочне рішення Бережанського районного суду від 06.03.2014 року, про існування якого йому раніше не було відомо, просить: поновити пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року як пропущений з поважних причин.

На обґрунтування необхідності поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення посилається на те, що рішення від 06 березня 2014 року було отримано особою на прізвище «Білик», однак директором ОСОБА_3 «Будівельні матеріали і конструкції» на той час був ОСОБА_2, а не «Білик», а тому рішення не було одержано ОСОБА_3 «Будівельні матеріали і конструкції».

Відповідно до ч.2 ст. 228 ЦПК України (в редакції від 14.11.2017 року) заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Ст. 72 ЦПК України (в редакції від 14.11.2017 року) встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ ЦПК України, в редакції яка набрала чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч.3 ст. 127 ЦПК України заява про поновлення процесуального строку розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ч.13 ст.7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглядаючи обґрунтування підстав для поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року, суд виходить з наступного.

Заявник на підтвердження поважності пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року посилається на не отримання копії заочного рішення, оскільки згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист з копією рішення, адресований ОСОБА_3 «Будівельні матеріали і конструкції», отримано 13.03.2014 року «Білик», який не був уповноважений представляти заявника.

Згідно з ст. 227 ЦПК України (в редакції чинній станом на 06.03.2014 року) відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Ч.5 ст. 74 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 06.03.2014 року) встановлено, що у разі не надання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка юридичним особам надсилається за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманого судом до відкриття провадження по справі (т.1 а.с. 62-64) місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції» (ділі ОСОБА_3 «БМІК») є: Тернопільська область, Бережанський район, місто Бережани, вулиця Тернопільська, будинок 12, корпус А. Засновниками ОСОБА_3 «БМІК» є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4.

Зважаючи на вказане, суд після прийняття рішення 06 березня 2014 року в суворій відповідності із зазначеними нормами процесуального законодавства надіслав копію рішення відповідачу ОСОБА_3 «БМІК» на адресу: вул. Тернопільська, 12 А, м. Бережани Тернопільської області, що підтверджується супровідним листом про направлення рішення (т.1 а.с. 109) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого лист з копією рішення адресований ОСОБА_3 «Будівельні матеріали і конструкції» надіслано на адресу місцезнаходження останнього (т.1 а.с. 111).

Відповідно до п.96 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 5 березня 2009 р., в редакції від 08.04.2003 року, чинній на час вручення рішення (далі - Правил), - реєстровані поштові відправлення, адресовані юридичним особам, видаються їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, в обєкті поштового звязку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку. Копія довіреності, засвідчена в установленому порядку, зберігається в обєкті поштового звязку.

Згідно з п. 106 Правил на бланку повідомлення про вручення внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», адресованого юридичній особі, зазначаються дані про особу, уповноважену на його одержання дані про його прізвище.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 470, відповідно до якого лист з копією рішення адресований ОСОБА_3 «Будівельні матеріали і конструкції» отримано 13.03.2014 року «за довіреністю ОСОБА_1» (т.1 а.с. 111).

Зважаючи на те, що заявник на обґрунтування клопотання про поновлення строку посилається, що особа на прізвище «Білик» не була уповноваженою на отримання кореспонденції для ОСОБА_3 «БМІК», суд, як відправником рекомендованого листа № 470 звернувся до ЦВПЗ Бережани -1 Тернопільскої дирекції ПАТ «Укрпошта» з вимогою провести службове розслідування щодо причин вручення вказаного рекомендованого листа «Білику» та повідомити суд про причини вручення вказаного поштового відправлення «Білику».

20 грудня 2017 року до суду надійшла відповідь, у якій Тернопільська дирекція ПАТ «Укрпошта», посилаючись на акт «Про вилучення для знищення документів» від 30.05.2016 року, повідомляє, що провести детальну перевірку щодо порядку вручення рекомендованого листа № 990 від 12.03.2014 року адресованого ОСОБА_3 «БМІК» немає можливості, оскільки документи по ЦПЗ №3, які підтверджують факт вручення даного поштового відправлення вилучені для знищення.

З наведеного випливає, що належним чином перевірити, чи мала повноваження на отримання рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», адресованого ОСОБА_3 «БМІК», особа з прізвищем «Білик», яка вказана у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.111) немає можливості через сплив значного проміжку часу.

Відповідно до наданого ОСОБА_3 «Будівельні матеріали і конструкції» витягу з штатного розпису за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року вбачається, що у заявника працював лише директор, однак це не свідчить про відсутність довіреності на іншу особу.

З копії виконавчого провадження № 562/5 по виконанню рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року, встановлено, вказане виконавче провадження відкрито 21.05.2014 року, яку 21.05.2014 року було направлено ОСОБА_3 «БМІК», окрім цього, 26 жовтня 2016 року та 21 квітня 2017 року ухвалами Бережанського районного суду за заявою ОСОБА_3 «БМІК» забезпечувався позов останнього шляхом заборони Бережанському міжрайонному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та державному підприємству «Сетам» вчиняти будь-які дії щодо реалізації з прилюдних торгів чи в який би то небудь інший спосіб нежитлового приміщення по вул. Привокзальній, 2А, в м. Бережани Тернопільської області, що належить ОСОБА_3 «Будівельні матеріали і конструкції». Таким чином зупинялося виконання рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2014 року, заяву про перегляд якого подано заявником.

Ч.4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на те, що відповідно до п.7 розділу ХІІІ ЦПК України, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд ОСОБА_5 Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України.

В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі за № 6-2469цс16, де вказано, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 серпня 2017 року у справі № 6-577цс17, де вказано, що у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» (заява N 32053/13) суд постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції. Суд, поновивши відповідачу строк на оскарження, не навівши жодних на те причин, не встановив, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження, зазначені відповідачем, втручання у принцип правової визначеності.

Судом рішення від 06 березня 2014 року було направлено заявнику як відповідачу за його місцезнаходженням, таким чином судом вжито належних заходів для повідомлення про прийняття рішення не на користь ОСОБА_3 «БМІК» як відповідача. Окрім цього, під час виконання відділом державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області вказаного рішення, ОСОБА_3 «БМІК» направлялася постанова про відкриття виконавчого провадження та інші документи. А тому останній міг та повинен був знати про прийняття вказаного рішення. Виходячи з наведених правових позицій Верховного Суду України, доведення факту, через який заявник не знав про прийняття рішення, яким як він стверджує порушено його цивільне право і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Заявник повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про прийняття рішення, яким за його твердженням порушено його цивільне право.

З часу надіслання судом ОСОБА_3 «БМІК» копії рішення та отримання такого за місцезнаходженням ОСОБА_3 «БМІК» особою «Білик», до звернення ОСОБА_3 «БМІК» з заявою про перегляд рішення минуло більше 3 (трьох) років. Документи, щодо порядку вручення рекомендованого листа № 990 від 12.03.2014 року адресованого ОСОБА_3 «БМІК», які підтверджують факт вручення даного поштового відправлення вилучені для знищення 30.05.2016 року, тобто більше ніж за 11 (одинадцять) місяців до звернення ОСОБА_3 «БМІК» з заявою про перегляд рішення.

Внаслідок вилучення для знищення документів, щодо порядку вручення рекомендованого листа № 990 від 12.03.2014 року адресованого ОСОБА_3 «БМІК», які підтверджують факт вручення даного поштового відправлення з копією рішення від 06 березня 2014 року, - неможливо обєктивно перевірити обставини його вручення. Також неможливо підтвердити або спростувати те, що вказаний лист вручено уповноваженій особі. При цьому суд не бере до уваги голослівні твердження заінтересованих осіб: ОСОБА_3 «БМІК», ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_3 «БМІК» у клопотанні про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року та доданих до нього доказах не довело, що працівниками поштового звязку всупереч Правилам поштового звязку вручено лист з рішенням суду неуповноваженій на це особі. Зважаючи на це, заявник не довів той факт, що він не отримав (дізнався) і не міг отримати (дізнатися) рішення від 06 березня 2014 року, яким за його твердженням порушено його цивільне право.

Виходячи з вказаного вище, оскільки наведені заявником факти не виправдовують поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року, а поновлення ОСОБА_3 «БМІК» строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року буде мати наслідком втручання у принцип правової визначеності, зважаючи на вказане, у поновленні пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року слід відмовити, а заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції» про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції», ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, - залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст.72, 74, 227, 228 ЦПК України (в редакції від 14.11.2017 року), ст. 7, 126, 127, 263, п.7, п.9, п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, постановою Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16, постановою Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-577цс17, п. 95, 106 Правил поштового звязку затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 5 березня 2009 р., в редакції від 08.04.2003 року, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріли і конструкції» про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року, - відмовити.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції» про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 06 березня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції», ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, - залишити без розгляду.

Розяснити заявнику його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення ухвали (ст.ст. 354, 355 ЦПК України).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання ухвали (ст.ст. 294, 296 ЦПК України (в редакції від 14.11.2017 року)).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: