САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/2969/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2017 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування виконком Новокодацької районної у м. Дніпрі ради та Орган опіки та піклування виконком Самарської районної у м. Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування виконкому Новокодацької районної у м. Дніпрі ради та Орган опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав. У своїй заяві позивач посилається на те, що вона 24 грудня 2008 року уклала шлюб з відповідачем, від якого ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася спільна дитина - син ОСОБА_6 ОСОБА_2. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, син проживає разом із позивачкою за адресою належного її матері - ОСОБА_7 майна: АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу стосунки між сторонами цілком зіпсувались і, наразі, зовсім не підтримуються. Після винесення рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська щодо стягнення аліментів, відповідач переховується, цілком уникає спілкування із дитиною та позивачкою, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, злісно не сплачує аліменти. Більш того, 17.03.2017 року розпочато досудове розслідування відносно відповідача за ухилення від сплати аліментів на утримання. 28 травня 2014 року позивачка уклала шлюб з громадянином ОСОБА_8 ОСОБА_9 та змінила дівоче прізвище «ОСОБА_11» на «ОСОБА_1». Від даного шлюбу у подружжя народилася спільна дитина - дочка ОСОБА_1 ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8. Наразі відповідач ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_6 ОСОБА_2 не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Більш того, син взагалі не пам'ятає відповідача. Адже, останнє їх спілкування було у тому віці, коли син був замалий, щоб його пам'ятати. Як свого батька син сприймає її теперішнього чоловіка - громадянина ОСОБА_8 ОСОБА_9. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться життям, не відвідував і не відвідує його вдома, в дитячому дошкільному закладі. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_6 ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

19 червня 2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі (а.с.25).

24 жовтня 2017 року представник відповідача подав клопотання про витребування інформації з Державної прикордонної служби України, а саме: чи дійсно громадянка України ОСОБА_9 (дівоче прізвище - ОСОБА_11) ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 01 січня 2012 року перетинала кордон України та виїжджала в інші країни і чи робила це вона сама, чи з нею була дитина від шлюбу з громадянином ОСОБА_13 ОСОБА_6 ОСОБА_3, а саме: ОСОБА_6 ОСОБА_2; під яким прізвищем (дівоче чи теперішнє) виїжджала ОСОБА_9 (дівоче прізвище - ОСОБА_11) ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 в інші країни та перетинала митний кордон України; якщо громадянка України ОСОБА_9 (дівоче прізвище - ОСОБА_11) ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 01 січня 2012 року, дійсно перетинала кордон України та виїжджала в інші країни, вказати куди та в які дати дана громадянка виїжджала, а потім поверталася в Україну; який документ мала при собі громадянка України ОСОБА_9 (дівоче прізвище - ОСОБА_11) ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозволяючий їй перетинати митний кордон України разом з дитиною ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 без дозволу батька (а.с.55-57).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року клопотання представника відповідача про витребування інформації з Державної прикордонної служби України було задоволено (а.с.71-72).

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позбавлення батьківських прав та просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що йому не було відомо про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини і, відповідно, про наявність заборгованості по сплаті аліментів. Він неодноразово намагався зустрітися з дитиною, однак не мав можливості це зробити через те, що позивач постійно змінювала номери свого телефону, уникала зустрічі з ним і надовго виїжджала разом з дитиною за межі України.

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування виконкому Новокодацької районної у м. Дніпрі ради в судовому засіданні позов підтримала та надала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 ОСОБА_3 у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_6 ОСОБА_2 (а.с.112-113).

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з'явилася, але надала заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутність (а.с.32).

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази та допитавши свідків, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_6 ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24 грудня 2015 року, виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №792 (а.с.7).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року шлюб між ОСОБА_6 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.8).

Відповідно до характеристики з місця проживання дитини за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що малолітній ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкає з матір'ю ОСОБА_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.125-133).

Згідно характеристики з дитячого садка - приватної школи раннього розвитку «Родничок», в якому навчався малолітній ОСОБА_6, його мати - ОСОБА_1 приймає активну участь у житті дитячого садка і всебічному розвитку дитини, у дитячий садок дитину вранці привозить батько ОСОБА_9, увечері забирає мати, біологічного батька ОСОБА_6 ОСОБА_3 ніколи не бачили, дитина ніколи не називала його ім'я (а.с.124).

Висновком органу опіки та піклування Новокодацької районної в м. Дніпрі ради від 22 червня 2017 року визнано доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_6 ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.112-113).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що відповідача бачила декілька разів, оскільки дитина разом із матір'ю проживали у неї деякий час. У той час, коли відповідач приходив до них, щоб побачитися із сином, дитина ховалася за неї, оскільки дуже рідко його бачила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що відповідача вона бачила один раз за чотири роки, коли він приходив навідувати сина, їй відомо, що позивач хоче позбавити відповідача батьківських прав, оскільки від нього немає ніякої допомоги.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що їй відомо коли позивач та відповідач були одружені, відповідач належної уваги дитині не приділяв, дитина знаходилася повністю на утриманні позивачки, після розлучення, відповідач не з'являвся, не приймав ніякої участі у вихованні дитини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що відповідача бачила багато років тому, ще коли позивач та відповідач жили разом, а потім його не бачила, вихованням дитини займається лише позивач.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Так, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач, після розірвання шлюбу із позивачем, дійсно на протязі певного проміжку часу неналежним чином виконував свої батьківські обов'язки по відношенню до свого малолітнього сина, а саме не спілкувався з ним та не надавав належної матеріальної допомоги.

Однак, суд враховує, що неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків мало місце не через нехтування їм ними, а в тому числі і в силу незалежних від нього обставин, таких як багаторазові та тривалі виїзди дитини за межі України, та необізнаності відповідача про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів.

Про відсутність свідомого ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по отриманню сина свідчить факт повного погашення відповідачем заборгованості по сплаті аліментів, а також прагнення відповідача займатися вихованням дитини.

Суд критично ставиться до висновку органу опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради від 22.06.2017 року про доцільність позбавлення ОСОБА_6 ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки він є недостатньо обґрунтованим та прийнятий без належного з'ясування всіх обставин справи.

Згідно з ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

З аналізу наведених норм права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд не знаходить достатніх підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 ОСОБА_3 стосовно його малолітньої дитини ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, то судові витрати пов'язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.19, 164-166 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 13, 34, 76-81, 89, 141, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування виконком Новокодацької районної у м. Дніпрі ради та Орган опіки та піклування виконком Самарської районної у м. Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 січня 2018 року.

Суддя О.П.Румянцев