РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 року Провадження №2/425/231/17

Справа №425/571/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Кравченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2, якою просив стягнути з нього 3133 гривні 53 копійки, з яких: 142 гривні - це 3% річних, нараховані на 1600 гривень у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року; 1647 гривень пеня у вигляді подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахована на 1600 гривень, у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року; 1344 гривні 53 копійки інфляційні нарахування на 1600 гривень у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 було залишено без руху.

Для усунення недоліків, ОСОБА_3 подав позовну заяву у новій редакції та додав до неї документи, які раніше не подавав. Але, з підстав вказаних в ухвалі Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 березня 2017 року, позовну заяву ОСОБА_3, у вказаній частині вимог було повернуто, однак за вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 100 гривень, провадження у справі було відкрито.

І хоча позивач, до початку розгляду справи по суті, подав уточнений позов, яким по суті просив прийняти заяву про збільшення позовних вимог, суд, з підстав вказаних в ухвалі від 16 травня 2017 року, постановленої без виходу суду до нарадчої кімнати, але занесеної до журналу судових засідань, відмовив у її прийнятті. Зокрема через те, що цією заявою позивач хотів змінити і предмет, і підставу позову (а.с.43-45).

Як наслідок, розгляд справи відбувався у межах підстав позову і вимоги, що стосуються відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 100 гривень

Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 16 травня 2017 року для розгляду справи по суті сторони не зявились. Позивач подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі та без участі його представника. Позов просив задовольнити в повному обсязі, а відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, не з`явився, але одного разу брав у часть у судовому засіданні.

Тому, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, а розгляд справи здійснювався на підставі наявних у справі доказів.

Позиція позивача полягала у тому, що внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення у вигляді незаконного заволодіння транспортного засобу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення злочину, що встановлено обвинувальним вироком суду, йому було заподіяно майнову шкоду. Внаслідок цього у звязку із стресовою ситуацією його стан здоровя погіршився і йому довелось звертатися до лікаря та приймати ліки, робити уколи, а це вже потягло за собою матеріальні збитки, яких він зазнав через необхідність купівлі ліків за призначенням лікаря, розмір яких склав 100 гривень. Але відшкодування цих збитків у добровільному порядку, відповідач не здійснив.

Відповідач, правом на подачу заперечень і доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався, хоча був присутній у першому судовому засіданні, під час якого головуючий роз`яснював права та обов`язки, у тому числі і відповідача.

А суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:

Вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 13 травня 2014 року (який набрав законної сили 04 листопада 2014 року) встановлено, що 24 грудня 2013 року, приблизно о 03 годині, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись біля підїзду № 5 будинку № 22-В по вул. Миру м. Рубіжне Луганської області, шляхом вільного доступу, скориставшись пошкодженням замикаючого пристрою на задній правій пасажирській двері, проникли до салону автомобіля ВАЗ-2105 з реєстраційним номером 674-44 АМ, який належить ОСОБА_1, та незаконно заволоділи ним, своїми діями завдавши потерпілому матеріальну шкоду, яка згідно з висновком автотоварознавчої експертизи, склала 12794 гривні 30 копійок (а.с.20-24,7-10,11-12).

Також, вказаним вироком ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України із звільненням від відбуття призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням (а.с.7-10).

Внаслідок незаконного заволодіння ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 автомобілем ОСОБА_1, останній отримав стрес та тяжкі хвилювання, через що 28 січня 2014 року він звертався до Рубіжанської міської поліклініки, і лікаря невропатолога зокрема (а.с.20-24,26-28).

ОСОБА_6 діагноз, лікар-невропатолог виписав йому ліки, які останній придбав на суму 100 гривень (а.с.26-28,20-21).

Але у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 у добровільному порядку компенсацію ОСОБА_1 понесених ним збитків не провів, тобто завданих збитків не відшкодував, останній просить стягнути з ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 100 гривень, в якості відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із встановлених обставин вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_2 виникли цивільні правовідносини у сфері відшкодування шкоди, завданої злочином. І в межах цих правовідносин виник спір щодо відшкодування майнової шкоди шляхом відшкодування майнових збитків, яких зазнав ОСОБА_3 у зв`язку із необхідністю придбання ліків.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому із наступних мотивів:

Відповідно до положень пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України.

Так, положеннями частини 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) встановлено загальне правило, відповідно до якого шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Означені положення узгоджуються і з положеннями частини 2 статті 11 ЦК України якими передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обовязків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Положення частини 1 статті 22 ЦК України передбачають, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Разом з цим, положеннями частини 1 статті 1195 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому у тому числі і додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків.

Отже, за цими положеннями особа, яка завдала шкоду здоровю фізичної особи, зобовязана відшкодувати потерпілому таку шкоду, у тому числі якщо вона полагає у витратах, викликаних необхідністю придбання ліків.

Як вже вказувалось, вироком суду що набрав законної сили встановлено, що ОСОБА_2 за змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконно заволоділи транспортним засобом, який належить ОСОБА_1 (а.с.7-10). Також суд враховує, що ввказані дії були вчинені умисно (а.с.7-10).

Саме злочин викликав у ОСОБА_3 стрес та тяжкі хвилювання, внаслідок чого, у нього виникла необхідність здійснити витрати на придбання ліків у розмірі 100 гривень (а.с.20-24,26-28).

А такі обставини свідчать про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з точки зору цивільного права, завдали не тільки майнової шкоди, внаслідок вчинення злочину, а й здоровю фізичної особи: ОСОБА_1, для відновлення якого він витратив 100 гривень, які дійсно підлягають відшкодуванню шляхом стягнення на його користь.

Тому суд не має сумнівів і у тому, що ОСОБА_1 зазнав майнової шкоди у вигляді збитків у розмірі 100 гривень, понесених ним безпосередньо внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого винні всі троє: ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

А це означає, що в силу положень частини 1 статті 541 ЦК України, у її взаємозв`язку із положеннями частини 1 статті 1195 того ж кодексу, у ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 має місце солідарний обов`язок з відшкодування завданої ними шкоди, у тому числі і щодо відшкодування збитків у вигляді витрат ОСОБА_3 на придбання ліків у розмірі 100 гривень.

Але тут суд враховує, що відповідно до положень частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Тому суд вважає, що стягнути 100 гривень тільки з ОСОБА_2 можна, оскільки свою вимогу у повному обсязі, і виключно до нього пред`явив ОСОБА_1, як особа, якій належить право такої вимоги (кредитор).

Відповідно до положень частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

І оскільки у цій справі позов задоволено повністю, а судовий збір від сплати якого позивач звільнений складає 640 гривень, він підлягає стягненню з відповідача у дохід держави у повному обсязі.

Отже, керуючись статтями 1-11,15,18,57-66,74-77,79,88,159-197,208,209,212-215,224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2; адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) грошові кошти у розмірі 100 (сто) гривень, в якості відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, в дохід держави Україна в особі Державної судової адміністрації України (місцезнаходження: 01601, м.Київ, вулиця Липська, 18/5; ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Д.С. Коваленко