Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 392/578/17
№ провадження 22-ц/781/2328/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Кратко Д. М.
Доповідач Суровицька Л. В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.12.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Черненко В.В.,

секретар Бодопрост М.М.,

за участю позивача розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - Злинська сільська рада Маловисківського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай), і

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання права власності на земельну частку (пай).

Зазначав, що він був членом колгоспу ім.Свердловаз 1974 року по 27 січня 1996 року, правонаступником якого стало КСП ім.Свердлова. При розпаюванні землі КСП ім.Свердлова був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), проте сертифікат йому не видано. Просив визнати за ним право на земельну частку (пай), як члена КСП ім.Свердлова Злинської сільської ради в середньому розмірі частки (паю) 5,45 умовних кадастрових гектарів. Виділити йому земельну ділянку в розмірі 5,45 га на території Злинської сільської ради або прилеглих сільських рад в розмірі середньої частки (паю) 5,45 га (а.с.2-3).

Ухвалою суду від 20 липня 2017 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Злинську сільську раду Маловисківського району Кіровоградської області (а.с.75-76).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай).

Суд дійшов висновку, що у позивача, як члена КСП ім. Свердлова право на одержання земельної частки (паю) виникло з 23 жовтня 1995 року, тобто з моменту одержання КСП Державного акту на право колективної власності на землю. На час виникнення спірних правовідносин статтею 71 ЦК УРСР передбачався трирічний строк позовної давності. З жовтня 1995 року, з моменту одержання КСП ім. Свердлова Державного акта на право колективної власності на землю для позивача почався перебіг позовної давності, а відтак трирічний строк позовної давності минув у жовтні 1998 року. Оскільки строк позовної давності закінчився до пред'явлення позову, це є підставою для відмови у позові.

Доводи позивача про те, що він дізнався про порушення права на земельну частку (пай) у лютому 2017 року, суд першої інстанції визнав недоведеними (а.с.100-104).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову. Посилається на те, що суд не врахував положення ст.14 Конституції України, якою гарантовано право на землю. Не взяв до уваги те, що заяву на виділення частки (паю) позивач подав у лютому 2017 року, йому було відмовлено, тому з цього часу він дізнався про порушення свого права і в межах трирічного строку, передбаченого ст. 257 ЦК України звернувся до суду за захистом свого права (а.с.123-126).

В засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги.

Представники відповідачів та представник третьої особи, які про час і місце розгляду справи повідомлені під розписку (а.с.142-144), в засідання апеляційного суду не прибули.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надав письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його зайнятістю у розгляді іншої судової справи, проте доказів про це не надав.

Повідомлені представником ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області причини неявки не є поважними, тому колегія суддів з урахуванням положень ст.372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу у відсутність належно повідомлених представників відповідачів та третьої особи.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідачі та третя особа не подавали.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-УІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктами 11,13 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-УІІІ заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Колегія суддів перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності з п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст.ст. 1,2,3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, особи, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняте за їх заявою про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім.Свердлова Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області отримало 23 жовтня 1995 року, реєстраційний № 8. Розпаювання здійснено на підставі розпорядження Маловисківської РДА № 148-р від 03 квітня 1996 року (а.с.13).

В списку громадян-членів КСП ім.Свердлова Маловисківського району Кіровоградської області, що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю, під № 15 значиться «Гальченко Николай Филиппович» (а.с.34), має місце викреслення прізвища, імені та по-батькові вказаної особи, проте будь-які застереження щодо підстав викреслення, відсутні.

Суд першої інстанції надав оцінку архівним довідкам, Маловисківської РДА, довідкам Злинської РДА, протоколу загальних зборів членів КСП ім. Свердлова від 10 лютого 1995 року, врахував відсутність достовірних відомостей про виключення позивача з членів вказаного КСП, та дійшов до висновку, що позивач був членом вказаного КСП на час розпаювання землі і станом на 23 жовтня 1995 року на час отримання КСП ім.Свердлова Злинської сільської ради, у нього виникло право на одержання земельної частки (паю).

Цей висновок суду відповідачами та третьою особою не заперечується.

Позивач сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку не отримав, поважних причин неотримання сертифікату не навів.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області заявлено письмове клопотання про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач пояснив, що після отримання КСП ім.Свердлова Державного акту на право колективної власності на землю, посадові особи КСП повідомили його, що він не має права на земельну частку (пай), після цього він до 2017 року не оскаржував таку відмову, не вчиняв дії щодо отримання сертифікату на земельну частку (пай).

Відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна , інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.50 Закону України «Про власність» і ст.71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

Згідно вимог ст. 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Позивач підтвердив у судовому засіданні, що про відмову у видачі йому сертифіката на земельну частку (пай) він дізнався у жовтні 1995 року після отримання КСП Державного акта про право колективної власності на землю, то трирічний строк позовної давності минув у жовтні 1998 року, тобто ще до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР).

До суду з позовом позивач звернувся у листопаді 2017 року (а.с.2-3), будь-яких належних доказів чинення перешкод звернення з позовом до суду з 1995 року по листопад 2017 року не надав та не навів причин поважності пропуску строку позовної давності, тому за таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити за закінченням строку позовної давності до пред'явлення позову.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381,382,384 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Строк виготовлення повного тексту постанови - 28 грудня 2017 року.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

В.В.Черненко