Справа № 161/101/17 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Провадження № 22-ц/773/1620/17 Категорія: 81 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника державної виконавчої служби - Постоловського Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Постоловського Романа Олеговича про арешт майна боржника, за апеляційною скаргою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Постоловського Романа Олеговича на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2017 року скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого державного виконавця Другого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Постоловського Романа Олеговича про арешт майна задоволено частково.

Постанову головного державного виконавця Другого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Постоловського Р.О. про арешт майна боржника від 14 грудня 2016 року визнано неправомірною та скасовано.

Стягнуто з Другого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області в користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. У задоволенні решти скарги відмовлено.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Постоловським Р. О. подано апеляційну скаргу на цю ухвалу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, державний виконавець просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4

В судовому засіданні головний державний виконавець Постоловський Р.О. свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення державного виконавця, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Постоловського Р.О. слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення скарги ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення з наступних підстав.

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець при прийнятті постанови про арешт майна боржника від 14 грудня 2016 року керувався положеннями статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-19 від 02 червня 2016 року, який, на думку суду, станом на момент прийняття постанови ще не набрав чинності, а тому суд вважав, що державний виконавець неправомірно наклав арешт на майно боржника шляхом прийняття постанови про арешт майна боржника, у той час, як статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (який, на думку суду, був чинним на момент прийняття оскаржуваної постанови) передбачено накладення арешту на майно боржника шляхом прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Колегія суддів не погоджується з такими висновки суду, оскільки вони зроблені з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Згідно пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1401-19 від 02 червня 2016 року цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1401-19 від 02 червня 2016 року виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються в порядку, що діяв до набрання чинності цим законом. Після набрання чинності цим законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Частина 1 статті 383 ЦПК України (який був чинний на час подачі скарги боржником ОСОБА_4) передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

29 грудня 2017 року боржник ОСОБА_4 подав до суду скаргу на постанову головного державного виконавця другого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Постоловського Р.О. від 14 грудня 2017 року про арешт майна боржника та просив визнати її неправомірною.

Судом установлено, що 14 грудня 2016 року старшим державним виконавцем другого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Постоловським Р.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №161/13137/15-ц (а.с.105) і в цей же день державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 53113767 про стягнення із боржника ОСОБА_4 в дохід держави 3181, 03 грн. судового збору. Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4 в межах суми звернення стягнення 3181, 03 гривень (а. с.14).

Із постанови про арешт майна боржника від 14 грудня 2016 року також вбачається, що при її винесенні державний виконавець керувався статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, відповідно до частини 2 якої арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року набув чинності 05 жовтня 2016 року.

Виконавчі дії головним державним виконавцем другого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Постоловським Р.О. було розпочато 14 грудня 2016 року, про свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с.105). В цей же день державним виконавцем було прийнято постанову про арешт майна боржника в порядку статті 56 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_4, помилково вважав, що Закон України «Про виконавче провадження» набрав чинності 05 січня 2017 року, адже у пункті 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» № 1401-19 від 02 червня 2016 року чітко вказано, про те, що цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а саме з 05 жовтня 2016 року. Лише статті 8, 9 та положення цього Закону, що стосуються діяльності приватних виконавців, вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим законом, відповідно - з 05 січня 2017 року.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що через порушення норм процесуального права ухвала суду першої інстанції в частині задоволення скарги ОСОБА_4 та в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Постоловського Романа Олеговича задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2017 року в даній справі в частині задоволення скарги ОСОБА_4 і в частині розподілу судових витрат скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Постоловського Романа Олеговича про арешт майна боржника відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді