Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 грудня 2017 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.,

при секретарі Четвертак Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У позовній заяві позивачка вказує, що 5 грудня 2014 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у ОСОБА_1 в борг 8000 гривень з виплатою 5 % щомісячно з вищевказаної суми.

Згідно зобов»язань вказаних відповідачем у цьому документі, строк повернення грошей і відсотків повинен бути виконаний ОСОБА_2 до 5 травня 2015 року.

За час дії угоди відповідач сплатив ОСОБА_1 2000 гривень боргу, а також відсотки до січня 2016 року, але відносно останніх сум, в тому числі відсотків, відповідач не виконує своїх зобов»язань, незважаючи на численні прохання ОСОБА_1 повернути борг згідно письмової угоди. Тобто, відповідач заборгував ОСОБА_1 6000 гривень основного боргу та відсотки у розмірі (300 грн.х20 (місяці)=6000 грн. загальна сума заборгованості складає 12 000 грн. Тому, позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики 12 000 грн. (6000 грн. основного боргу, 6000 грн. відсотки), судовий збір 640 грн. і витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання ним судової повістки (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України в разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 05 грудня 2014 року ОСОБА_2 отримав у борг від позивачки кошти в сумі 8000 грн. з терміном їх повернення до 05 травня 2015 року, що підтверджується відповідною розпискою, яка знаходиться у матеріалах справи, оригінал якої оглянуто судом (а.с. 12). Факт отримання грошей підтверджено підписом ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані його позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до вимог ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Проте відповідач до теперішнього часу не виконав свої зобовязання перед позивачкою за згаданим договором позики від 05 грудня 2014 року щодо повернення суми позики.

Статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, відповідно до розписки відповідач ОСОБА_2 зобовязувався сплачувати позивачці ОСОБА_1 щомісяця проценти у розмірі 5 % від суми позики. Таким чином, у договорі сторони узгодили розмір одержання процентів, на одержання яких позикодавець має право відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

За умовами договору позивачка мала отримати кошти, надані ОСОБА_2 05 травня 2015 року, проте до цього часу борг їй не повернуто, а отже зобов'язання боржником виконується неналежно.

Оскільки, позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму, а також проценти від суми позики.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 6 000 грн. боргу за договором позики та 6 000 грн. проценти відповідно до договору.

Задовольняючи позовні вимоги позивачки, суд стягує з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені нею та документально підтверджені судові витрати у розмірі 640,00 грн., повязані зі сплатою судового збору, та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 500,00 грн. відповідно квитанції № 183 (а.с. 7).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 612, 625, 1046- 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 89, 133, 141, 258, 263-265, 280, 281 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 борг у сумі 12 000 (дванадцять тисяч) грн., 640 грн. 00 коп. судового збору та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 500 грн., а всього 13 140 гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Василівського районного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3