Номер провадження 2/243/4580/2017
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«26» грудня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Хаустової Т.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, за участю третьої особи: Дружківського міського Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення заборгованості по аліментам із сум нарахованих, але невиплачених щомісячних страхових виплат, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, за участю третьої особи: Дружківського міського Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення заборгованості по аліментам із сум нарахованих, але невиплачених щомісячних страхових виплат, мотивуючи свої вимоги тим, що Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2016 року № 243/8456/16-ц було поновлено судове втрачене провадження Центрально - Міського районного суду м. Горлівка Донецької області №2-5258/2002 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в частині рішення Центрально - Міського районного суду м. Горлівка від 24 січня 2002 року у вказаній справі про стягнення аліментів. Рішення суду ОСОБА_3 не виконано, він має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 11828 грн. 09 коп., яка утворилася у період з жовтня 2014 року по 15 квітня 2017 року.

До початку бойових дій на Донбасі у 2014 році ОСОБА_3 отримував щомісячні страхові виплати з Відділення виконавчої дирекції Фонду у Центрально - Міському районі м. Горлівки Донецької області з яких сплачував аліменти на утримання дитини, з жовтня 2014 року перестав виплачувати аліменти іне виплачує по теперішній час.

28 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Костянтинівка Донецької області та отримав страхові виплати за період з 01 жовтня 2014 року по 01 квітня 2016 року, проте аліменти з цих виплат не виплачував.

З листа виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України відомо про те, що ОСОБА_3 перебував на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань м. Костянтинівка Донецької області, як внутрішньо переміщенна особа до 01 травня 2016 року, а з 01 травня 2016 року знаходиться на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у Центрально - Міському районі м. Горлівка Донецької області, яке на даний час не здійснює ані виплату їй аліментів ані щомісячної страхової виплати ОСОБА_3

Правонаступником вищезазначених Відділень на даний час є ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Таким чином, виплата їй аліментів ані Відділенням Фонду у м. Костянтинівці, ані Відділенням Фонду у Центрально - Міському районі м. Горлівка з 2014 року по даний час не виконується всупереч відомому їм за матеріалами страхової справи судовому рішенню про стягнення на її користь аліментів, які містять достатні відомості щодо підстав, розміру та тривалості утримання аліментів з щомісячних страхових виплат ОСОБА_3, а тому Відділення Фонду у м. Костянтинівка, так і Віддлення Фонду у Центрально - міському районі м. Горлівка з 2014 року по даний час мали право і навіть обовязок виплачувати щомісячні страхові виплати ОСОБА_3 не у повному обсязі, а за вирахуванням сум належних їй аліментів, проте цього не було зроблено.

У 2015, 2016 та 2017 роках і станом на даний час Фонд соціального страхування продовжує нарахування щомісячних страхових виплат ОСОБА_3, але не виплачує такі виплати ОСОБА_3, через недотримання ним процедури ідентифікації та не проходження належної перевірки як внутрішньо переміщеної особи.

Оскільки вона має право на аліменти згідно рішення суду, то вважає, що має право отримати суму належних їй аліментів із сум нарахованих, але не виплачених ОСОБА_3 Відділенням Фонду у м. Костянтинівці та Відділенням Фонду у Центрально - Міському районі м. Горлівка щомісячних страхових виплат, не очікуючи виплату ОСОБА_3 нарахованої заборгованості по щомісячним виплатам.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на її, ОСОБА_1, користь заборгованість по аліментам в сумі 11828,09 грн. із нарахованих, але невиплачених ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_3 щомісячних страхових виплат.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 26 грудня 2017 року надала до суду Заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. (а.с. 31-32).

Представник відповідача ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_4, яка діє на підставі Довіреності від 01 серпня 2017 року (а.с. 29) до судового засідання не з»явилася, направила до суду Заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просить суд відмовити в їх задоволенні та в наданих до суду Запереченнях вказала, що згідно з Порядком надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою Правління Фонду від 11 грудня 2014 року № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року №6/26451 внутрішньо переміщені особи мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії ОСОБА_5 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або проведення антитерористичної операції, паспорта або документа, що посвідчує особу, тощо.

На виконання рішення виконавчої дирекції Фонду з 01 грудня 2015 року призупинено нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у відділеннях виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області, які тимчасово перемістилися на територію, що контролюється українською владою. В тому числі призупинено нарахування страхових виплат у Горлівському міському відділенні у Центрально- міському районі управління виконавчої дирекції в Донецькій області, в якому потерпілий ОСОБА_3 перебуває на постійному обліку.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» соціальні виплати за рахунок коштів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються за наявності ОСОБА_5 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та відкриття особистого рахунку в ПАТ Державний ощадний банк України.

З заявою про продовження щомісячних страхових виплат у звязку з переміщенням з непідконтрольної українській владі території ОСОБА_3 звернувся до Костянтинівського Відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області 24 жовтня 2014 року.

З 01 жовтня 2014 року по 30 квітня 2016 року отримував щомісячні страхові виплати.

У квітні 2016 року ОСОБА_3 були сплачені борги за раніше нараховані, але не виплачені страхові суми за травень - вересень 2014 року.

З 01 травня 2016 року ОСОБА_3 знято з обліку у звязку з недотриманням ОСОБА_3 процедури ідентифікації та не проходження належної перевірки, як внутрішньо переміщеної особи, нарахування страхових виплат зупинено.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що Костянтинівське Відділення мало утримувати аліменти зі страхових виплат ОСОБА_3, хоча підстав для цього не було, так як, а ні рішення суду, а ні постанови про відкриття виконавчого провадження у Костянтинівського відділення в наявності не має по теперішній час. Позивач дані документи не надала, так як і не надала ОСОБА_5 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та про відкриття особистого рахунку в ПАТ Державний ощадний банк України.

В період, коли ОСОБА_3 отримував страхові виплати у Костянтинівському Відділенні, не було законних підстав для утримання аліментів з його страхових виплат.

01 листопада 2016 року рішенням Словянського міськрайонного суду видано дублікат виконавчого листа згідно Постанови від 24 січня 2002 року Центрально-міського районного суду м. Горлівки Донецької області по справі № 5258/2002 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Згідно листа Дружківського міського Відділу державної виконавчої служби, виконавчий лист прийнято до виконання 27 квітня 2017 року Костянтинівським міськрайонним Відділом виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області.

У ОСОБА_6 листі № 2-в/243/42/2016 зазначено, що аліменти стягуються до повноліття доньки ІНФОРМАЦІЯ_1. Страхові виплати ОСОБА_3 отримував по 30 квітня 2016 року (16 квітня 2016 року настало повноліття доньки), а від так заборгованість перед донькою ОСОБА_1 повинна стягувати не з ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, а безпосередньо з ОСОБА_3

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с. 25-27).

Представник третьої особи - Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 24), причину неявки суду не повідомив.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, за участю третьої особи: Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення заборгованості по аліментам із сум нарахованих, але невиплачених щомісячних страхових виплат не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гідністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2).

Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу.

Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов'язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2 ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні« конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв і обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального поводження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками». Крім того, ч. 2 ст. 21 Конституції України закріплює засаду невідчужуваності та непорушності прав і свобод людини. Відповідно до цієї засади не допускається не тільки відчуження прав і свобод, якими людина володіє, а й обмеження їхнього змісту, створення перешкод для їх реалізації тощо. Дані положення повною мірою поширюються і на передбачені цивільно-процесуальним законом права суб'єктів цивільного провадження.

У загальному розумінні рівність перед законом означає обов'язок всіх додержуватися приписів закону, використовувати закон у своїх інтересах. Закріплення рівності перед законом як засади здійснення правосуддя в цивільних справах означає, що жодна обставина не може стати підставою для надання будь-яких привілеїв або запровадження будь-яких обмежень, що суперечать приписам цивільно-процесуального закону щодо прав і обов'язків всіх суб'єктів провадження.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» «Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов»язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обовязків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено у судовому засіданні, Постановою Центрально - Міського районного суду м. Горлівка Донецької області по справі № 2-5258/2002 від 24 січня 2002 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки Неллі, 16 квітня 1998 року у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 26 грудня 2001 року до повноліття доньки.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2016 року відновлено Постанову від 24 січня 2002 року Центрально - Міського районного суду м.Горлівка Донецької області у цивільній справі № 2-5258/2002 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів (а.с.7-8).

На виконання Рішення Центрально Міського суду м. Горлівки Донецької області, Словянським міськрайонним судом Донецької області було видано Дублікат ОСОБА_6 листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки Неллі, 16 квітня 1998 року у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину , починаючи з 26 грудня 2001 року до повноліття доньки (а.с.9).

Порядок стягнення аліментів визначено Законом Украни «Про виконавче провадження». Так, згідно із Законом України «Про виконавче провадження» державний виконавець на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про звернення стягнення на зарплату боржника, інші доходи, які пересилаються на підприємство ( установу, організацію) за місцем роботи платника аліментів.

На підставі цієї постанови роботодавець відраховує суму аліментів із зарплати платника аліментів і виплачує її стягувачу у встановлений термін.

За наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та розяснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини.

Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В той час, ст. 78 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими.

Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Так, матеріали справи містять ОСОБА_7 обовязки начальника Дружківського міського Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 03 травня 2017 року, з якого вбачається, що від Костянтинівського міськрайонного Відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надійшло виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки Неллі ІНФОРМАЦІЯ_1, яке прийнято до виконання 27 квітня 2017 року.

Згідно відповідей Костянтинівського обєднаного Пенсійного фонду України та Відділення Фонду соціального страхування м. Костянтинівки державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу виконавчої служби було зроблено розрахунок заборгованості по аліментам з двох джерел отримання доходів.

Відповідно до ОСОБА_5 Фонду соціального старахуання від нещасних випадків на виробництві заборгованість за період з жовтня 2014 року по 15 квітня 2016 року становить 11828,09 грн.

Згідно ОСОБА_5 з Костянтинівського обєднаного Пенсійного фонду України заборгованість за період з жовтня 2014 року по 29 лютого 2016 року складає 6657,00 грн. з 01 березня 2016 року виплату пенсії призупинено у звязку із зясуванням місця проживання боржника. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 15 квітня 2016 року становить 18485,09 грн. (а.с. 10, 11).

Також, з ОСОБА_6 дирекції фонду Соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 111-А-08-2 від 27 вересня 2016 року , вбачається, що справа про страхові виплати ОСОБА_3 знаходиться на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду у Центрально - Міському районі м. Горлівка Донецької області.

З Заявою про продовження щомісячних страхових виплат у звязку з тимчасовим місцем проживання ОСОБА_3 звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Котянтинівці Донецької області 28 жовтня 2014 року.

Відділення у м. Костянтинівці прийняло Постанову про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати та здійснювало виплати ОСОБА_3 з 01 жовтня 2014 року по 01 квітня 2016 року.

Також з даного листа вбачається,що ОСОБА_1 було розяснено, що з метою отримання аліментів із виплачених ОСОБА_3 щомісячних страхових виплат їй необхідно звернутися із Заявою до Відділення у м. Костянтинівка. При собі мати ОСОБА_5 внутрішньо переміщеної особи, а також ОСОБА_6 лист Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 12).

З ОСОБА_6 дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, № 105-А-08 від 22 березня 2017 року, виданого ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_3 перебував на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду у м. Костянтинівка, як внутрішньо переміщена особа, та отримував страхові виплати до 01 травня 2016 року, а з 01 травня 2016 року знаходиться на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду у Центрально-Міському районі м. Горлівки.

Відповідно до ст.ст. 26, 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець відкриває виконавче провадження та проводить виконавчі дії на підставі виконавчого документа, предявленого (надісланого) до виконання.

ОСОБА_6 документ щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду у Центрально - Міському районі м. Горлівки не надходив, тому у Відділення відсутні правові підстави для задоволення порушеного у зверненні питання (а.с. 13).

Суд приймає вищезазначені ОСОБА_5 як належний доказ по справі, оскільки вони не викликають сумніву у суду та не заперечуються учасниками справи.

У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Так, з Розрахунку Старшого державного виконавця Сікан О.О. Костянтинівського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що борг по аліментам ОСОБА_3 за ОСОБА_6 листом № 2-в/243/42/2016 від 17 листопада 2016 року станом на 15 квітня 2017 року за період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року, складає 18485,09 грн. (а.с. 11).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р.

Згідно додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить місто Горлівка Донецької області.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14 квітня 2014 року, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Є загальновідомим факт, що антитерористична операція в Україні не завершилась на теперішній час.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Згідно з п. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсії та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі ОСОБА_5 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії ОСОБА_5 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Костянтинівка Донецької області № 0534/72948/29738/20 від 18 січня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_3 знято з обліку страховий випадок «трудове каліцтво» за номером 29738. Причина зняття: Припинення виплат (ВПО) згідно з рішенням комісії. Дата зняття з обліку страхового випадку 30 квітня 2016 року. Всі страхові виплати припинені з 01 травня 2016 року (а.с. 28).

Порядком надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою Правління Фонду від 11 грудня 2014 року № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року №6/26451 внутрішньо переміщені особи мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії ОСОБА_5 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або проведення антитерористичної операції, паспорта або документа, що посвідчує особу, тощо.

На виконання рішення виконавчої дирекції Фонду з 1 грудня 2015 призупинено нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у відділеннях виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області, які тимчасово перемістилися на територію, що контролюється українською владою.

В тому числі призупинено нарахування страхових виплат у Горлівському міському відділенні у Центрально- міському районі управління виконавчої дирекції в Донецькій області, в якому потерпілий ОСОБА_3 перебуває на постійному обліку.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» соціальні виплати за рахунок коштів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються за наявності ОСОБА_5 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та відкриття особистого рахунку в ПАТ Державний ощадний банк України.

Так, з відомостей наданих ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_3 звернувся до Костянтинівського Відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із Заявою про продовження щомісячних страхових виплат у звязку з переміщенням з непідконтрольної українській владі території 24 жовтня 2014 року. З 01 жовтня 2014 року по 30 квітня 2016 року отримував щомісячні страхові виплати. У квітні 2016 року ОСОБА_3 були сплачені борги за раніше нараховані, але не виплачені страхові суми за травень - вересень 2014 року.

У звязку з недотриманням ОСОБА_3 процедури ідентифікації та не проходження належної перевірки, як внутрішньо переміщеної особи, нарахування страхових виплат зупинено та з 01 травня 2016 року ОСОБА_3 знято з обліку (а.с. 24-27, 28).

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 сплачено заборгованість зі страхових виплат з 01 жовтня 2014 року по 30 квітня 2016 року та з 01 травня 2016 року його знято з обліку в ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, а Дублікат виконавчого листа ОСОБА_1 отримала лише 17 листопада 2016 року, з яким в подальшому звернулася до виконавчої служби, то суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, за участю третьої особи: Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення заборгованості по аліментам із сум нарахованих, але невиплачених щомісячних страхових виплат не підлягають задоволенню з тих підстав, що на даний час ОСОБА_3 не перебуває на обліку в ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та не звертався особисто до Фонду із Заявою про відновлення страхових виплат, отже відсутні підстави для стягнення зі страхових нарахувань аліментів.

Таким чином у ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, яке діє відповідно до ст. 19 Конституції України, не має законних підтав для нарахування страхових виплат та здійснення виплат ОСОБА_3, а тому, немає підстав для утримання з таких виплат аліментів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 195,196,197 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, за участю третьої особи: Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення заборгованості по аліментам із сум нарахованих, але невиплачених щомісячних страхових виплат - відмовити у зв»язку з відсутністю підстав.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_8