Справа № 610/715/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017 рокуБалаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

за участі: секретаря Косолапової Ю.А.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1, за участю третьої особи ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 278976,90 грн. за договором фінансового лізингу № НАІ5АХ від 20.07.2011 р.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № НАІ5АХ від 20.07.2011 р. ОСОБА_2 виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті. ОСОБА_2 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» у платне користування автомобіль марки КІА, модель Cerato, рік випуску 2011, тип ТЗ, легковий автомобіль, № кузова/шасі: KNAFU411BC5942405, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобовязався сплачувати щомісячні платежі.

В забезпечення виконання зобовязання за Договором № НАІ5АХ було укладено договір поруки між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1

Внаслідок неналежного виконання договору фінансового лізингу станом на 16.02.2017 р. ОСОБА_2 має заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу 278976,90 грн.

Відповідачем 17.05.2017 р. надані письмові заперечення, в яких вона просить відмовити у задовленні позову, оскільки укладений сторонами у простій письмовій формі договір фінансового лізингу в силу положень ст. 220 ЦК України є нікчемним, так як сторонами при його укладенні не дотримано форми договору. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, а оскільки до основного договору висувається вимога про обовязкове нотаріальне посвідчення, то і договір поруки повинен бути завірений нотаріально.

В судове засідання сторони не з»явились.

Позивач у судовому засіданні присутній не був, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

Від представника відповідача адвоката ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

За ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № НАІ5АХ від 20.07.2011 р. ОСОБА_2 виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу, що укладений на підставі статей 633, 634 ЦК України.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_2 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» у платне користування автомобіль марки КІА, модель Cerato, рік випуску 2011, тип ТЗ, легковий автомобіль, № кузова/шасі: KNAFU411BC5942405, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобовязався сплачувати щомісячні платежі у розмірі 3650,42 грн.

Відповідно до договору поруки, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, остання надала поруку перед лізингодавцем за виконання лізингоодержувачем зобовязань за Заявою про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу, укладеного між банком та лізингоодержувачем ОСОБА_2

Зазначений договір був укладений у простій письмовій формі.

Зазначеним договором передбачено, що поручитель відповідає перед лізингодавцем за виконання зобовязань за договором в тому ж розмірі, що і лізингоодержувач, включаючи оплату лізингу, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання лізингоодержувачем зобовязань за Договором, лізингоодержувач та поручитель відповідають перед лізингодацем як солідарні боржники.

Через невиконання третьою особою ОСОБА_2 зобов`язань за договором фінансового лізингу НАІ5АХ від 20.07.2011 р., станом на 16 лютого 2017р. склалася заборгованість за фактичний час користування об`єктом лізингу в розмірі 278976,90 грн., з яких:

- 111160,79 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредиту);

- 22870,77 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 4565,28 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 140380,06 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Відносини, що виникають із договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та положеннями Закону України "Про фінансовий лізинг".

Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України.

Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, так як укладений сторонами у простій письмовій формі договір фінансового лізингу, за яким товариство просить стягнути заборгованість, в силу положень ст. 220 ЦК України є нікчемним, оскільки сторонами при його укладенні не дотримано форми договору.

Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України 16.12.2015 року у справі № 6-2766цс15, а також 18.01.2017 року у справі № 363/3673/14-ц, які повинні враховуватись судами в порядку ст. 360-7 ЦПК України.

ПАТ КБ «ПриватБанк» достеменно відомо про зазначену судову практику, оскільки в публічному договорі в редакції актуальній на 01 квітня 2017 року п.2.8.4.12.1. визначено, що «Узгоджений сторонами договір фінансового лізингу вважається укладеним з моменту підписання Заяви про приєднання до договору. Лізингоодержувач за свій рахунок зобов'язується забезпечити нотаріальне посвідчення договору та письмово викликати Лізингодавця в нотаріальну контору протягом 5 днів після узгодження умов та укладення цього договору. Якщо договір не буде посвідчений нотаріусом після спливу вказаного строку, він вважається таким що не посвідчений нотаріально з вини Лізингоодержувача, який ухилився від цього».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про нікчемність договору лізингу, оскільки сторонами при його укладенні не дотримано форму договору, а отже позовні вимоги позивача, як такі, що заявлені на підставі нікчемного правочину, задоволенню не підлягають.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки у задоволені позову відмовлено, то судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 220, 760, 785, 799, 806, 808 ЦК України, ст.ст. 1,2,15,54-56,57 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1, за участю третьої особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя