Справа № 464/4017/16-ц
пр.№ 2/464/187/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2017 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідно до кредитного договору та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання частково недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, зменшивши вимоги якого просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50004724 від 11.06.2012 року в розмірі 249 625 грн. 72 коп. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012 шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.06.2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № №50004724, на підставі якого останній було надано кредит в розмірі 95 896,20 грн., що є еквівалентом 11 865,00 доларів США на дату укладення договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,9% з цільовим призначенням- для придбання автомобіля. За умовами кредитного договору відповідач ОСОБА_2 зобов'язувалася своєчасно, згідно графіку погашення кредиту, та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування ним. Між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу №50004724 від 14.06.2012 року, за яким відповідачем ОСОБА_2 було передано у заставу транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012, бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, заставною вартістю 136 956,00 грн. 03.07.2012 року сторони внесли зміни до Договору застави транспортного засобу №50004724 від 14.06.2012 р. змінивши продовживши строк дії договору застави на 1 місяць до 15.06.2017р. Сторони також домовились про надання ОСОБА_2 додаткових способів забезпечення виконання зобов'язань за договором у вигляді поруки третіх осіб, де поручителем ОСОБА_2 за договором виступив ОСОБА_3 Однак, з квітня 2014 року відповідачка ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, кредитні кошти не повертала та не сплачувала нараховані відсотки. У зв»язку із систематичним невиконанням умов договору, позивачем було направлено відповідачам вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором №50004724 від 19.01.2015 року з вимогою повернути суму кредиту. Однак, у зв'язку із тривалим часом користування кредитними коштами утворилась заборгованість за кредитним договором у вигляді основної суми заборгованості, несплачених відсотків, штрафу, збитків, 3% річних, витрат на правову допомогу за період з 15.06.2015 р. по 01.12.2016 р. в сумі 249 625,72 грн. Просить позов задоволити.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ТзОВ «Порше Мобіліті», в якому просить визнати недійсним пункти 1.3.2., 1.3.3, 1.10.2 кредитного договору №0004724 від 11.06.2012 р. укладеного між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»; визнати частково недійсними положення кредитного договору № 0004724 від 11.06.2012 року укладеного між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», а саме: після слів «усі платежі за її кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях»: «і підлягають за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище відповідно до ст.1.3 Загальних умов кредитування»; п.1.1 «В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятій для сторін»; п.1.3 «та забезпечують тримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів» - визнати недійсним: «суми на основі діючого обмінного курсу валюти»; п.1.3.1. «В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні» - визнати недійсним: «при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті»; п.2.4 «проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.06.2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та нею було укладено кредитний договір № №50004724, на підставі якого їй було надано кредит в розмірі 95 896,20 грн., що є еквівалентом 11 865,00 доларів США на дату укладення договору, строком на 60 місяців. Однак, вважає, що ТзОВ «Порше Мобіліті» діє неправомірно, оскільки видає гривневі кредити, але з прив»язкою до курсу долара США, відтак, ТзОВ «Порше Мобіліті» у спірному кредитному договорі зазначає, що кредит видано у розмірі 95 869,20 грн., що становить еквівалент 11 865 доларів США. Всі платежі за кредитом розраховуються в доларах США і виставляються рахунки в гривнях за відповідним курсом НБУ на день виставленого рахунку. Їй не було відомо та роз»яснено, що вона отримала не гривневий кредит, а валютний, а тому вона стала заложником зростання курсу долара США. Зазначає, що у 2015 році ТзОВ «Порше Мобіліті» за написом нотаріуса через виконавчу службу вилучив спірний автомобіль на штраф майданчик , вона не мала змоги проводити в повній мірі погашення кредиту, так як автомобіль для її сім»ї є предметом заробітку (таксі). Вважає, що ТзОВ «Порше Мобіліті» було порушено законодавство України про заборону надання валютного споживчого кредиту і що даний кредитний договір №50004724 від 11.06.2012 року є валютним, а тому просить визнати вищезазначений кредитний договір недійсним в частині після слів «усі платежі за її кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування»; п.1.1. «В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін»; п.1.3. «та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів» - визнати недійсним: «суми на основі діючого обмінного курсу валюти»; п. 1.3.1. «В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні» - визнати недійсним: «при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті»; п. 1.3.2. Визнати повністю недійсним; п. 1.3.3. Визнати повністю недійсним; п.2.4. Визнати недійсним: «Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті»; п.1.10.2. Договору про внесення змін до кредитного договору № 50004724 від 11.06.2012 р. - визнати повністю недійсним. Просить зустрічний позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позов з уточненням підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить первісний позов задоволити. Зустрічний позов не визнав та пояснив, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. В кредитному договорі встановлено еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін, а відтак сума кредиту, у розмірі погодженому сторонами, була надана позивачу саме в українських гривнях, при цьому, як в кредитному договорі, так і в усіх додаткових до нього розмір платежів встановлюється не в іноземній валюті, а в еквіваленті доларів США. Ствердив, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті та погодили, що кошти повернення кредиту та додаткового кредиту відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання заявником очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. ОСОБА_2 за умовами кредитного договору отримала суму кредиту у гривні, яка є еквівалентною певному розміру доларів США та має повернути відповідну суму кредиту у гривні, яка є еквівалентною певному розміру доларів США на день сплати таких коштів. Фактичне збільшення розміру щомісячних платежів у гривні пов'язане виключно з коливанням обмінного курсу долара США, що також не може бути підставою визнання договору недійсним. Ознайомившись з умовами кредитного договору та підписавши його, сторони дійшли згоди стосовно всіх його умов, крім того такий договір не містить несправедливих умов, що призводить до додаткових витрат позичальника. В зустрічному позові просить відмовити.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні зустрічний позов підтримали, дали пояснення аналогічні його змісту та просять такий задоволити. Первісний позов не визнали та просять відмовити в його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2, представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Виходячи з положень ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 11.06.2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № №50004724, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 95 869,20 грн., що є в еквіваленті 11 865 доларів США, на строк 60 місяців. Цільове призначення кредиту - для купівлі позичальником автотранспортного засобу марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012.

Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник зобов'язалася сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом в розмірі 9,9% річних. Сторони також домовились про надання ОСОБА_2 додаткових способів забезпечення виконання зобов'язань за договором у вигляді поруки третіх осіб, де поручителем ОСОБА_2 за договором виступив ОСОБА_3

Згідно ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

На підставі ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно умов п.1.6 договору кредиту виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_2 забезпечується заставою майна, відтак, 14.06.2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу № №50004724, на підставі якого в якості забезпечення зобов'язань позичальника за цим кредитним договором надається застава транспортного засобу (автомобілю) марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012. За домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 136 956 грн. та згідно п.1.3.2 даного договору кінцевий строк погашення кредиту зазначено 15 травня 2017 року.

03.07.2012 року сторони внесли зміни до Договору застави транспортного засобу №50004724 від 14.06.2012 р. продовживши строк дії договору застави на 1 місяць до 15.06.2017р.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним згідно із ст.526 Цивільного кодексу України є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На вимогу кредитора він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції на весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень п.1.3.1 Загальних умов кредитування, відповідач ОСОБА_2 зобов'язалась здійснювати щомісячні платежі відповідно до Графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем ОСОБА_2, визначено відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в договорі.

Пунктом 3.3. кредитного договору передбачено, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу в повному обсязі суму кредиту та додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 з квітня 2014 року почала порушувати свої зобов'язання за договором щодо оплати щомісячних платежів, погоджених в графіку погашення кредиту, сплачуючи їх з порушенням встановленого строку, у зв'язку з чим відповідачам було направлено вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором №50004724 від 19 січня 2015 року.

Судом встановлено, що заборгованість за вищевказаним кредитним договором в період з 15.06.2015 року по 01.12.2016 року за користування кредитом становить 249 625 грн. 72 коп., виходячи з наступного розрахунку. Сума заборгованості за кредитом становить 134 359,05 грн. ( з розрахунку суми тіла кредиту в еквіваленті до курсу долара США, зокрема, 5 243,28*25,625 ); розмір процентів за користування кредитними коштами становить -19 804,52 грн.; виконання умов договору по заставі - 40 280 грн.; сума грошових коштів компенсації витрат на страхування предмету застави - 14 494,02 грн.; розмір штрафних санкцій - 33 554,22 грн.; 3% річний становить - 7 133,91 грн.

Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено Законом (право застави).

Стаття 19 Закону України «Про заставу» передбачає, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частина 1 статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

З огляду на викладене, та враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 прострочила погашення чергових платежів та нарахованих відсотків, не виконавши взятих за договором зобов'язань та враховуючи те, що сума заборгованості за кредитним договором становить 249 625,72 грн. та вартість заставленого майна автомобіля марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012, на яке позивач ТзОВ «Порше Мобіліті» просить звернути стягнення є співмірними, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення.

Вимоги зустрічного позову не підлягають до задоволення з огляду на наступні обставини.

Як встановлено судом оспорюваний кредитний договір № 50004724 від 11.06.2012 року укладений в письмовій формі, що відповідає ст.1055 Цивільного кодексу України, особами із повною цивільною дієздатністю.

Згідно положень ст.ст. 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, а зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які є обов'язковими.

Виходячи із вищезазначених обставин, необгрунтованим є покликання позивача по зустрічному позову ОСОБА_2 на те, що вищевказаний кредитний договір є валютним та суперечить нормам чинного законодавства, а також те, що вона підписуючи кредитний договір не розуміла ризиків, які очікують її в майбутньому, з огляду на те, що такий договір містить відомості про умови прив'язки нарахувань та платежів до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, факт ознайомлення із такими засвідчила сама ОСОБА_2 та поручитель відповідач по первісному позову ОСОБА_3, підписавши вказаний договір, відтак, погодилися із їх умовами.

Оспорюваним кредитним договором, відповідно до ст.ст. 638, 1046, 1047 ЦК України, передбачені усі визначені законодавством істотні умови, а твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що ТОВ «Порше Мобіліті» не надав їй роз'яснення та інформації з приводу прив'язки до курсу валют є безпідставним.

Позивачем ОСОБА_2 по зустрічному позову не надано суду жодних доказів, які б підтверджували, що її волевиявлення при укладенні договору не було вільним чи при підписанні договору вона не розуміла його умов. Про свою згоду із умовами договору свідчить і та обставина, що вона частково виконувала умови договору та сплачувала платежі по кредиту та відсоткам, не оспорюючи договір.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для визнання договору № 50004724 від 11.06.2012р. частково недійсним, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем по первісному позові судові витрати в розмірі 2 291,19 грн. з кожного.

На підставі ст.ст.526, 530, 536, 546, 610, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 19,20, 23, 24 Закону України «Про заставу» та керуючись ст.ст.10, 58- 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задоволити. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50004724 від 11.06.2012 року в розмірі 249 625 грн. 72 коп. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012 шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судовий збір по 2 291 грн. 19 коп. з кожного.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання частково недійсним кредитного договору -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча Бойко О. М.