Номер провадження: 22-ц/785/3933/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, виплату грошових коштів,

встановила:

18.11.2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, виплату грошових коштів, при цьому просив визнати поважною причину пропущення ним строку звернення до суду, поновити йому строк звернення до суду за захистом своїх прав.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ») від 24.03.2016 року № 98-к «Щодо порушення ОСОБА_3 трудової дисципліни»; зобовязати відповідача виплатити кошти, яких він був позбавлений у звязку з притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Представник відповідача - ДП «АМПУ» позовні вимоги не визнав, підтримав письмові заперечення на позовну заяву та заяву про застосування строку позовної давності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені.

Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «АМПУ» № 98-к від 24.03.2016 року щодо порушення ОСОБА_3 трудової дисципліни.

Суд зобовязав відповідача виплатити ОСОБА_3 грошові кошти, яких він був позбавлений у звязку з притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Суд стягнув з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач - ДП «АМПУ» просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі, та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити в позові, посилаючись на порушення судом вимог матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_3 не допускав порушення трудової дисципліни, за яке йому було винесено догану, при цьому строк оскарження наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності пропущений з поважних причин.

Однак, із жодним із вказаних висновків суду колегія суддів не погоджується, з огляду на наступні обставини.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись до суду із заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Тобто, щодо визнання незаконним наказу про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, він може звернутись до суду із заявою протягом 3-х місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як вбачається з матеріалів справи, і особисто зазначено позивачем ОСОБА_3, про наказ ДП «АМПУ» від 24.03.2016 року № 98-к «Щодо порушення ОСОБА_3 трудової дисципліни», останній дізнався того ж дня, у звязку з чим повинен був звернутись до суду із відповідною заявою в строк не пізніше 24.06.2016 року.

Однак, оскільки позивач звернувся до суду лише 18.11.2016 року, тобто майже через 8 місяців після притягнення його до дисциплінарної відповідальності, свідчить про пропуск тримісячного строку його звернення до суду за захистом своїх прав.

При цьому слід зазначити, що дійсно, у відповідності до ст.234 КЗпП України суд може поновити пропущений строк звернення до суду у разі визнання причин пропуску поважними, однак в даному випадку, матеріали справи не містять доказів поважності причин пропуску цього строку.

Та обставина, що позивач 22.03.2016 року звертався до начальника Служби управління персоналом ОСОБА_4 із службовою запискою про повідомлення йому про наявність в ДП «АМТП» комісії по трудовим спорам, яку суд поклав в основу свого рішення (т.1,а.с.29), не свідчить про поважність пропуску строку звернення до суду, оскільки на той час відповідача ще не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і звернення до КТС не було підстав.

Разом з тим, відповідна заява позивача стосовно наявності на підприємстві КТС, надійшла до ДП «АМТП» лише 14.12.2016 року (т.2, а.с.9).

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_3 був належим чином обізнаним про те, що у відповідача відсутня КТС і про свій обовязок звернутись до суду з позовом протягом тримісячного строку після видання наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, однак не скористався своїм правом захисту трудових прав у встановлені законом строки.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» з наступними змінами і доповненнями, розяснено, що встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Викладені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що у суду не було підстав для визнання поважними причин пропуску тримісячного строку для звернення до суду після видання наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що застосування наслідків пропуску строку звернення до суду за захистом своїх трудових прав можливе лише при доведеності позовних вимог працівника і встановлення того, що притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника було здійснено незаконно.

Однак, матеріали справи містять достатньо доказів того, що наказ ДП «АМПУ» від 24.03.2016 року № 98-к «Щодо порушення ОСОБА_3 трудової дисципліни» є законним, відповідає дійсності, у звязку з чим підстав для його скасування матеріали справи не містять.

Тобто в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 має бути відмовлено не за пропуском строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, а по суті трудового спору.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, як це зазначено в Наказі № 98-к від 24.03.2016 року стали:

рапорт начальника юридичної служби № 178-р від 02.03.2016 року;

лист начальника служби управління персоналом № 01-03/180 від 03.03.2016 року;

службова записка начальника служби підводних гідротехнічних споруд № 02-05/10/17 від 04.03.2016 року.

Згідно вступної частини вищевказаного Наказу встановлено, що у звязку з порушенням вимог статті 139 КЗпП України та розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Додаток 1 до Колективного договору трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ»), начальник служби підводних гідротехнічних споруд неналежно виконує свої посадові обовязки.

Тобто, у Наказі є посилання на відповідні документи, на підставі яких встановлено неналежне виконання обовязків позивачем ОСОБА_3, що не суперечить вимогам трудового законодавства України.

Жодного посилання в Наказі на рапорт начальника юридичної служби № 135-р від 18.02.2016 року не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано, зокрема один з таких заходів стягнення, як догана.

Юридичною службою ДП «АМПУ» надано рапорт Голові ДП «АМПУ» від 18.02.2016 № 135-р, яким встановлено, що підрозділом - ініціатором Договору (в понятті Положення про ведення договірної роботи в ДП «АМПУ», затвердженого наказом ДП «АМПУ» від 10.07.2015 року № 136 (із змінами) (далі - Положення № 136), начальником служби підводних гідротехнічних споруд ДП «АМПУ» не проведено всіх заходів із захисту інтересів держави в особі ДП «АМПУ», зокрема не проведено жодного заходу, передбаченого Положенням про порядок ведення претензійно-позовної роботи в ДП «АМПУ», затвердженого наказом ДП «АМПУ» від 15.12.2014 № 244 (із змінами) (далі - Положення № 244).

Відповідно до пункту 2 висновків рапорту 135-р, юридичною службою ДП «АМПУ» запропоновано Голові ДП «АМПУ» доручити начальнику служби підводних гідротехнічних споруд ДП «АМПУ» ОСОБА_5 здійснити всі заходи відповідно до Положення № 244.

Таким чином, юридичною службою ДП «АМПУ» у межах компетенції надано пропозиції Голові ДП «АМПУ» щодо надання доручення начальнику служби підводних гідротехнічних споруд ДП «АМПУ» ОСОБА_5 здійснити всі заходи відповідно до Положення № 244.

Разом з тим, рапортом юридичної служби ДП «АМПУ» від 02.03.2016 року № 178-р поінформовано Голову ДП «АМПУ» про допущені порушення трудової дисципліни з боку ОСОБА_3, а також про наступне.

Пунктом 3.2 Положення про ведення договірної роботи в ДП «АМПУ»(далі - Положення), затвердженого наказом ДП «АМПУ» від 10.07.2015 № 136, встановлено розподіл обовязків під час виконання витратних договорів згідно з яким керівник підрозділу, що супроводжує договір, визначає відповідальну особу за виконання договору.

У відповідності до п. 2.2 Положення встановлено, що підрозділ, який супроводжує договір, є структурним підрозділом до компетенції якого належать питання, які становлять предмет договору.

Положенням про службу підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ» № ПС-02-05-1 (далі - Положення про службу), затвердженого наказом ДП «АМПУ» від 27.11.2015 № 407-к/9, встановлено, що служба підводних гідротехнічних споруд, начальником якої є позивач ОСОБА_3, здійснює виробничу діяльність щодоутримання (технічної експлуатації) підводних гідротехнічних споруд (далі - ПГС) штучного та природного походження (канали різного призначення та операційні акваторії причалів тощо), ремонту, технічного обслуговування, будівництва ПГС, що обліковуються на балансі апарату управління ДП «АМПУ» та віднесені до виробничої діяльності Служби, а також здійснює стратегічне керівництво (управління в межах повноважень, визначених цим положенням) діяльністю відокремлених підрозділів ДП «АМПУ» (далі - Філій) щодо утримання (технічної експлуатації) ПГС, ремонту, технічного обслуговування, будівництва ПГС, що обліковуються на окремому балансі Філій.

Таким чином, на підставі вищевикладеного слід дійти висновку, що підрозділом, який супроводжує договір, є служба підводних гідротехнічних споруд, до обовязків якої відноситься, зокрема підготовка претензій, контроль відповідей на претензії та своєчасне надання інформації юридичному відділу юридичної служби апарату управління.

З цих підстав, не знаходять свого підтвердження висновки суду першої інстанції про те, що, виходячи з аналізу змісту нормативних документів установи та переписку, надану до справи відносно Договору від 03.08.2015 №66-В-АМПУ- 15, рапортом № 178-р від 02.03.2016 року було неправомірно віднесено до обовязків служби підводних гідротехнічних споруд, яку очолює позивач ОСОБА_3, обовязки замовника за Договором від 03.08.2015 № 66-В-АМПУ-15.

Цей висновок суду першої інстанції є помилковим.

Також, вищевказаним рапортом юридичної служби ДП «АМПУ» від 02.03.2016 року № 178-р зазначено, що у разі наявності підстав для нарахування штрафних санкцій, відповідальна особа за виконання договору, як тільки їй стало відомо про порушення контрагентом обовязків по договору, звертається з рапортом на імя заступника Голови ДП «АМПУ» з фінансів або керівника відповідного структурного підрозділу відокремленого підрозділу, за яким закріплена ця функція. До рапорту додається пакет документів, який містить підтвердження наявності підстав для нарахування штрафних санкцій (акти, видаткові накладні, листування тощо). Розрахунок суми штрафних санкцій здійснює підрозділ, що супроводжує договір, керівник якого несе відповідальність за правильність розрахунку суми штрафних санкцій.

Так, службовою запискою від 24.02.2016 № 02-05/10/20 службою підводних гідротехнічних споруд до юридичного відділу юридичної служби ДП «АМПУ» надано проект претензії щодо стягнення штрафних санкцій, за результатами розгляду якого встановлено, що претензія не відповідає вимогам ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, а розрахунок суми штрафних санкцій здійснено невірно.

Таким чином, з метою належного захисту інтересів та недопущення порушення охоронюваних законом прав ДП «АМПУ» юридичною службою проведено додаткові розрахунки суми штрафних санкцій та підготовлено новий проект претензії щодо стягнення з ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» штрафних санкцій, про що поінформовано Голову ДП «АМПУ».

На підставі вищевикладеного, юридичною службою ДП «АМПУ» зроблено висновок про те, що службою підводних гідротехнічних споруд ДП «АМПУ», керівником якої є позивач ОСОБА_3, не виконуються обовязки, які покладені на неї, як на структурний підрозділ, який супроводжує договір, не здійснюється належний контроль за виконанням Договору, що як наслідок призвело до порушення строків надання Послуг. Бездіяльність служби підводних гідротехнічних споруд ДП «АМПУ» призвела до несвоєчасного реагування та не врегулювання спірних правовідносин, які виникли при виконанні Договору та порушення норм законодавства.

Зазначені обставини а також пропозиція про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності міститься саме в рапорті юридичної служби ДП «АМПУ» від 02.03.2016 року № 178-р.

З огляду на вищевикладене, безпідставним є твердження позивача, яке покладено в основу оскаржуваного рішення суду першої інстанції, про те, що Наказом Голови ДП «АМПУ»

№ 98-к від 24.03.2016 року порушено строки застосування дисциплінарного стягнення, встановлені приписами ст. 148 КЗпП України, а також положення 7.3 Колективного договору ДП «АМПУ», з посиланням на те, що від моменту виявлення проступку (18.02.2016 року) до моменту застосування стягнення (24.03.2016 у року) минуло більше одного місяця.

Зазначений висновок слідує із того, що правопорушення трудової дисципліни, допущене ОСОБА_3, було визволено не 18.02.2016 року, а 02.03.2016 року.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У звязку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ДП «АМПУ» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, виплату грошових коштів, відмовити, за їх безпідставністю.

У відповідності до вимог, передбачених ст. 88 ЦПК України, колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ДП «АМПУ» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1212,24 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задовільнити.

РішенняКиївського районного суду м. Одеси від 03 березня 2017 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, виплату грошових коштів, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1212,24 грн. (одна тисяча двісті дванадцять гривень 24 копійки).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2