АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2352/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Храпка В.Д.

при секретарі Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року позивач звернувся до суду даним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.11.2010 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31 січня 2017 року складала 13 322, 13 гривень, в тому числі: 1624,04 грн. заборгованість по кредиту; 10587,51 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 610,58 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в сумі 3437, 75 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1624,04 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 697,63 грн., штраф (процентна складова) 616,08 грн., штраф (фіксована складова) 500 грн.

У задоволенні інших вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» документально підтверджені судові витрати в сумі 1840 грн., з яких: витрати по сплаті судового збору 1600 грн., витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача 240 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», не погоджуючись з рішенням в частині стягнення заборгованості по процентам та посилаючись на те, що рішення в цій частині прийняте без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права, просить його скасувати в частині зменшення заборгованості по процентам та в цій частині ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача заборгованість по процентам в розмірі 10587,51 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права..

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову банку, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи умови договору, а також наявність обовязку банку щодо дотримання порядку нарахування і сплати відсотків, та відсутність обовязку клієнта щодо сплати відсотків за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 210 днів, суд вважав необхідним позовні вимоги в частині стягнення суми кредиту задовольнити повністю, а вимогу щодо стягнення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом частково, обмежившись стягненням нарахованих процентів за період користування до 20.10.2014 року включно, що становить 697,63 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно кредитного договору № б/н від 29.11.2010 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписана заява, памятка клієнта разом з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку становлять між банком та клієнтом договір.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Своїм підписом ОСОБА_3 підтвердила, що ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 6).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань (неналежне виконання). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до розрахунку наданого банком станом на 31.01.2017 року ОСОБА_3 має заборгованість за кредитом в розмірі 1 624,04 грн.; заборгованість за процентами 10587,51 грн., заборгованість по судовим штрафам 1110,58 грн., а всього 13322,13 грн. (а.с. 4-5).

В апеляційній скарзі банк посилається на неправильне тлумачення судом пунктів Умов та Правил надання банківських послуг в частині того, що при нарахуванні пені, винагорода відсотки за користування кредитом не сплачуються, так як у пункті 2.1.1.12.6.4 передбачено, що у випадку прострочених зобовязань додаткового нараховується пеня та при цьому, кошти, які вносить боржник в рахунок погашення заборгованості йдуть (сплачуються) в першу чергу на погашення пені, а не процентів. В результаті невірного тлумачення Умов та Правил надання банківських послуг суд першої інстанції помилково ототожнив поняття «не сплачуються» та «не нараховуються».

Вказані доводи апелянта не узгоджуються з вимогами передбаченими Умовами та Правилами надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору укладеного між сторонами.

За правилами п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг, строки і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим мінімальним щомісячним платежем, а також овердрафту, що виникає по таким карткам, приведений у памятці клієнта/довідці про умови кредитування, що є невідємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частину заборгованості за кредитом. Згідно зі статтею 212 ЦК України, у випадку наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) в повному обсязі є 211-1 день з моменту виникнення такої заборгованості (а.с. 29).

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3 Умов та Правил надання банківських послуг проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену пунктами 2.1.1.12.4 і 2.1.1.12.5, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту та/або овердрафту кошти, з дня списання суми карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або овердрафт стають простроченим кредитом.

Разом з цим, відповідно до п. 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини понад 210 днів увесь, кредит (овердрафт) вважається простроченим та нарахування з дати переведення кредиту (овердрафту) у статус прострочених боргових зобовязань проводяться згідно з п.п. 2.1.1.12.6.1. На залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню у розмірі, зазначеному в п. 2.1.1.12.6.1 цих умов. При цьому винагорода відсотки за користування кредитом не сплачується.

Відповідно до пункту 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобовязання, передбачені пунктами 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та Правил, клієнт сплачує банку пеню, що розраховується як: Пеня = базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом.

Пунктом 2.1.1.12.6.3. Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що проценти за користуванням кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену пунктами 2.1.1.12.4 і 2.1.1.12.5, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту та/або овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або овердрафт стають простроченим кредитом.

Як вбачається зі змісту вказаного договору, відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування визначено порядок та строки погашення кредиту, шляхом сплати мінімального обовязкового платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 29, 7).

Останній платіж на погашення заборгованості за договором ОСОБА_3 здійснила 24 березня 2014 року (зворот а.с. 4).

Наступний платіж, у розмірі та строк визначений умовами договору, а саме до 25 квітня 2014 року, ОСОБА_3 не сплатила, та з цього часу жодного платежу на погашення кредиту не вносила, отже саме з 25 квітня 2014 року виникла прострочена заборгованість, як по тілу кредиту так і по процентам за користування кредитом.

Таким чином, судом першої інстанції невірно визначено початок виникнення простроченого платежу.

За таких обставин, відповідно до п.п. 2.1.1.12.4, 2.1.112.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, з 211 дня, з моменту виникнення простроченого кредиту чи його частини, а саме з 21.11.2014 року, весь кредит вважається простроченим.

Умовами укладеного між сторонами договору визначені розмір та порядок отримання банком процентів, згідно яких проценти за користування кредитом нараховуються з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) стає простроченим кредитом (п. 2.1.1.12.6.3), а з дати переведення кредиту в статус прострочених боргових зобовязань, нарахування проводяться відповідно п. 2.1.1.12.6.1 (на залишок простроченої заборгованості нараховується пеня). При цьому винагорода проценти за користування кредитом не сплачуються.

Зважаючи на викладене, починаючи з 211 дня з моменту виникнення прострочення, а саме з 21 листопада 2014 року, нарахування процентів за користування кредитом після набуття ним статусу простроченого суперечать нормам чинного законодавства та умовам договору, укладеному між сторонами.

А тому, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за період з 21 листопада 2014 року по 31 січня 2017 року не підлягають задоволенню, оскільки суперечать нормам чинного законодавства та умовам договору, укладеному між сторонами.

Проценти нараховані банком, відповідно до вимог п. 2.1.1.12.6.3, за період з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит став простроченим, до 21.11.2014 року, відповідно до умов та правил надання банківських послуг підлягають стягненню у розмірі нарахованому банком, а саме 819,45 грн.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами банку, а саме: 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

За таких обставин розмір штрафу (процентна складова) підлягає стягненню з відповідача у сумі 622,18 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» однією із підстав незаконності рішення суду першої інстанції вказує те, що у міського суду не було правових підстав самостійно здійснювати перерахунок заборгованості по процентам, оскільки відповідач за час розгляду справи в суді заперечень проти позову банку не подавала, розмір обчисленої позивачем заборгованості не оспорювала. При цьому банк посилається на норми статей 11, 57, 58, 60 ЦПК України.

Проте колегія суддів не погоджується з вказаними доводами та обґрунтуваннями апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однорідних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи норми процесуального права, які регулюють належність і допустимість доказів та обовязок сторін по доказуванню у їх правовому взаємозвязку, судова колегія вважає правомірними дії суду першої інстанції щодо перевірки обґрунтованості та достовірності наданого банком розрахунку.

За вказаних вище обставин апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду підлягає зміні на підставі п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 жовтня 2017 року змінити в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та стягнення штрафу (процентної складової).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 819,45 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 622,18 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 21 грудня 2017 року.