АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, уточнивши яку просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист виданий 08 жовтня 2014 року Печерським районним судом міста Києва по справі №757/15510/14-ц та закрити виконавче провадження ВП № 45193328. На обґрунтування заяви зазначив, що в резолютивній частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2014 року та у виконавчому листі містяться помилки, а саме зазначено про стягнення коштів з ОСОБА_2, тобто у виконавчому листі зазначено двох боржників, що є порушенням ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, сума боргу за виконавчим листом не відповідає сумі боргу за рішенням суду, оскільки до нього включено судовий збір, який на думку заявника має бути оформлений окремим документом та спрямований до іншої організації. (т.1 а.с.97-99, 137-139)

Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рудик В.В. заперечував проти задоволення заяви з підстав її необґрунтованості. Зазначив, що на зворотній стороні виконавчого листа зазначено одного боржника - ОСОБА_1, його адреса, ідентифікаційний номер, рік народження, також у виконавчому листі правомірно зазначено про стягнення суми боргу та судового збору, оскільки стягувачем є ПрАТ «ПРОСТО-страхування», тому виконавче провадження було відкрито державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», боржник був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Крім того вказує, що 14 листопада 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та оригінал виконавчого листа направлено до Печерського районного суду міста Києва. (т.1 а.с.162-165)

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено. (т.1 а.с.213)

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, заявник просив ухвалу скасувати та визнати виконавчий лист виданий 08 жовтня 2014 року Печерським районним судом міста Києва по справі №757/15510/14-ц таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування скарги зазначив, що районний суд не врахував вимог законодавства, обставин та доказів, які викладені на обґрунтування заявлених вимог і дійшов помилкових висновків по справі. Вказує, що був вимушений 14 листопада 2016 року сплатити повну суму по виконавчому листу, оскільки не міг вільно користуватись належним йому майном, яке перебувало в арешті та розшуку згідно постанов ВДВС. (т.1 а.с.221-223)

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Повідомлення ОСОБА_1 повернулось із відміткою працівників пошти про відмову адресата від отримання повідомлення про розгляд справи апеляційним судом.(т.1 а.с.239-242)

Зважаючи на вимоги ч.ч. 5, 8 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно із частиною п'ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України, у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2014 року, з урахуванням ухвали Печерського районного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року про виправлення описки, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування у розмірі 25972,82 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. (т.1 а.с.61-62, 94, 126-128)

13 жовтня 2014 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» отримано виконавчий лист. (т.1 а.с.72)

На підставі виконавчого листа № 757/15510/14-ц виданого 08 жовтня 2014 року Печерським районним судом міста Києва, постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 27 жовтня 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП № 45193328. (т.1 а.с.206)

У зв'язку з повним виконанням рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2014 року, стягненням з боржника суми боргу та виконавчого збору, постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рудик В.В. від 14 листопада 2016 року було закінчено виконавче провадження ВП №45193328 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». (т.1 а.с.173)

Зважаючи на викладене, а також положення ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», за яким виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, колегія суддів відхилила доводи апелянта про можливе повторне стягнення суми боргу за виконавчим листом.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року, виправлено допущену описку в заочному рішенні Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2014 року та зазначено в передостанньому абзаці ініціали відповідача «ОСОБА_1.», а в резолютивній частині про стягнення з «Гречишко Олександра Леонідовича», тому доводи апелянта щодо зазначення у виконавчому листі двох боржників та порушення судом вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону N 606-XIV, яка була чинна на час видачі районним судом виконавчого листа, колегія суддів визнала неспроможними.

Оскільки доказів про помилкову видачу виконавчого листа ОСОБА_1 не надано, оспорюваний виконавчий лист було видано на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2014 року, яке набрало законної сили і на час розгляду районним судом заяви ОСОБА_1 фактично виконано, тому підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не можуть бути визнані підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.В.Борисова

В.М.Ратнікова

Справа № 22-ц/796/6359/2017

Унікальний номер 757/15510/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Бортницька В.В.

Доповідач Левенець Б.Б.