Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді: Нев'ядомського Д.В.
при секретарі: Коломойцеві М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП в розмірі 8010,10 (вісім тисяч десять гривень десять копійок) та моральної шкоди 100000( сто тисяч гривень) , мотивуючи позовні вимоги тим, що 20.02.2017 року в 17-45 відповідач, керуючи автомобілем ГАЗ-2705 по ул.Гв.Шіронінців буд. 108, в Харкові скоїв наїзд на доньку позивача. ОСОБА_3 Постановою Київського районного суду м.Харкова від 26.04.2017г. відповідач визнаний винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті вчиненого відповідачем ДТП, донька позивачки ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, в наслідок чого ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні, проте цього не достатньо та потрібно профілактичне та систематичне лікування. Також позивач зазначає, що відповідач допомоги на реабілітацію ОСОБА_3 не надає, здоров»єм та станом доньки не цікавиться, а тому просить стягнути матеріальну шкоду, а також моральну шкоду, оскільки внаслідок ДТП у доньки позивача погіршилось самопочуття, внаслідок травм після ДТП, виникли моральні та фізичні страждання, у зв»язку з чим звернувся до суду для захисту порушених прав.
Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, відповідач не подав відзив,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд, встановивши відповідні факти та правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, є матір'ю і законним представником неповнолітньої ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи.
20.02.2017г. в 17-45 відповідач, керуючи автомобілем ГАЗ-2705 по ул.Гв.Шіронінців, 108, в Харкові скоїв наїзд на доньку позивача ОСОБА_3, чим заподіяв їй тілесні ушкодження.
Постановою Київського районного суду м.Харкова від 26.04.2017г. відповідач визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, призначено покарання у вигляді штрафу, постанова набула чинності .
Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини,якщо інше не встановлено законом.
Внаслідок зазначеного ДТП ОСОБА_3 спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м'яких тканин голови, пошкодження зв'язок обох колінних суглобів, забій куприка, пролапс мітрального клапана, що підтверджується копією виписки із історії хвороби стаціонарного хворого.
ОСОБА_3 в результаті наїзду на неї автомобілем отримала тілесні ушкодження та пройшла курс лікування, затративши на ліки 1930,10 грн., що підтверджується чеками, а також позивач буде нести додаткові витрати відповідно до рекомендацій лікаря: відвідування басейну та лікувального масажу , загальна вартість реабілітації складе 6800 гривень ( вартість басейну в місяць - 520 гривень, вартість лікувального масажу - 2520 грн. 2520*2=5040 + 520*2 = 1040, 1040+5040 = 6080), яка підлягає відшкодуванню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.
Стаття 1187 ч.2 ЦК України, передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частина 5 статті 1187 ЦК України, передбачає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, зобов'язана відшкодувати потерпілому завдану шкоду.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі в тексті - Постанова) особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, яка завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до абз.2 п.5 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, суд має зясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі (за правовідносинами, що виникли після 08.06.1993 року) він оцінює повязані з ними витрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору.
Згідно абз.1 п.9 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 133, 141, 244-245, 280 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2410 грн. 01 коп.( дві тисячі чотириста десять гривень одну копійку).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача з додержанням вимог ст. 284 ЦПК України.

Суддя Д.В. Нев'ядомський