Справа № 346/2269/17
Провадження № 2/346/1289/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря Максим`юк М.А.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Житлоінфоцентр» про визнання права на користування житлом та зобов`язання укласти договір найму, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в своїй позовній заяві зазначає, що 20 квітня 2017 помер її батько, ОСОБА_3 і після його смерті позивачка звернулася до ОСОБА_2 міської ради з проханням визнати за нею право на користування квартирою № 20 по вул. Карпатській, 40 Г та укласти договір житлового найму, оскільки проживала разом з батьком, вела з ним спільне господарство, однак не встигла оформити приватизацію через раптову смерть батька. Однак, позивачці було відмовлено, оскільки договір найму може бути укладений лише на підставі рішення суду, оскільки остання не була зареєстрована в спірній квартирі.

Позивачка просить суд визнати за нею право користування квартирою № 20 по вул. Карпатській, 40 Г в м. Коломиї та зобовязати КП «Житлоінфоцентр» укласти з нею договір найму зазначеного жилого приміщення, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Івано-Франківської області надав в судове засідання письмове клопотання про слухання справи у відсутність представника, покладається на рішення суду.

Представник третьої особи КП «Житлоінфоцентр» подав до суду письмове клопотання про слухання справи у відсутність представника, покладається на рішення суду.

Суд, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України, які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що батько позивачки, ОСОБА_3, перебував в шлюбі з її матірю, ОСОБА_4 з 1970 року (а.с.9). Від спільного проживання у них 19 вересня 1973 року народилась позивачка ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації актів про народження було зроблено запис за №30 (а.с. 9).

В 1977 році відносини між батьками погіршились і вони припинили спільне проживання. Рішенням народного суду Городенківського району від 08 липня 1977р. шлюб між ними було розірвано (а.с. 13). Батько позивачки переїхав проживати спершу до своєї матері в с. Прикмище Городенківського району. В подальшому , оскільки батько позивачки працював на ОСОБА_2 паперовій фабриці, то в звязку з умовами праці отримав кімнату в гуртожитку, а згодом після проведеної реконструкції в гуртожитку, квартиру АДРЕСА_1 Г в м. Коломиї. Незважаючи на розірвання шлюбу батько завжди спілкувався та цікавився життям позивачки.

В 2009 р. батько почав хворіти, стан здоровя його погіршився і він звернувся до позивачки з проханням щодо спільного проживання в спірній квартирі, після чого вона переїхала проживати до батька, перевезла в квартиру свої особисті речі. ОСОБА_3 передав їй ключі від квартири. Вони спільно проживали в квартирі, вели спільне господарство, разом купували їжу, позивачка прала, прибирала і надавала посильну допомогу батькові.

Тобто вселення позивачки в спірну квартиру відбулось за згодою батька, який мав намір не тільки зареєструвати її в спірній квартирі, але й приватизувати її на них двох. За життя батько доручив позивачці займатись приватизацією квартири, однак позивачка не встигла з оформленням приватизації спірної квартири в звязку з раптовою смертю батька.

20 квітня 2017 року батько, ОСОБА_3 помер, про що в складено відповідний актовий запис за № 196 (а.с. 8).

Згідно зі ст. З СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, повязані з договором найму. До членів сімї наймача відносяться подружжя наймача, його діти та батьки. Особи, які вселились до наймача жилого приміщення у встановленому ст. 65 ЖК України порядку, набувають рівного права користування жилим приміщенням.

Таким чином, суд приходить до висновку, з огляду на вищевикладене про те,що позивачка набула право на користування квартирою № 20 по вул. Карпатській, 40 Г.

Згідно зі ст. 106 ЖК України, у разі смерті наймача член сімї наймача має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму, так як відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення.

Після смерті батька, позивачка звернулась до ОСОБА_2 міської ради з проханням визнати за нею право на користування квартирою № 20 по вул. Карпатській,40 Г та укласти договір житлового найму. Проте їй було відмовлено в цьому. Свою відмову ОСОБА_2 міська рада мотивувала тим, що договір найму може бути укладений лише на підставі рішення суду, оскільки вона не була зареєстрована в спірній квартирі.

Відповідно до ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, у якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 2 ст. 29 ЦК України визначено, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Ст. 33 Конституції України гарантовано право кожного на свободу пересування та вільний вибір місця проживання.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» встановлено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги те, що ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки (реєстрації) самі по собі не можуть бути підставою для відмови особі у визнанні нею права користування жилим приміщенням, у якому вона проживала чи вселилась, як член сімї наймача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Наведене підтверджується копіями договору про надання тимчасового житла від 01.10.1998 року,акту від 06.04.2005 року, договору про проведення розрахунків за водопостачання від 06.04.2005 року, свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження, довідки про реєстрацію, технічного паспорту, рішення Городенківського районного суду від 08.07.1977 року.

На підставі наведеного, ст.33,47 Конституції України, ст.ст.61,64,65,106 ЖК України,ст.3 СК України, ст.ст.328,331,375,1216,1217,1218,1261 ЦК України,постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 1.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», керуючись ст.ст.130,174 ,197 ч.2 ,213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право користування квартирою № 20 по вул. Карпатській, 40 Г в м. Коломиї та зобовязати КП «Житлоінфоцентр» укласти з нею договір найму зазначеного жилого приміщення.

Рішення набирає законної сили після закінчення встановленого строку апеляційного оскарження.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Веселов В. М.