Справа № 609/1547/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Ящук Т.М.

за участю секретаря Кравчук Л.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ , цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та визнання права власності на частину житлового будинку з господарським будівлями і спорудами.

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та визнання права власності на частину житлового будинку з господарським будівлями і спорудами.

В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги, уточнили їх і пояснили , що позивачка та її померлий чоловік ОСОБА_5 за його життя здійснили будівництво житлового будинку з господарськими будівлями в с. Тетильківці вул. Шевченка, 81 , де із середини 80-х років вона до цього часу , а померлий чоловік до своєї смерті проживали разом із відповідачем ОСОБА_2 ,їх сином , а відповідачка ОСОБА_3 вибула із господарства вкінці 80-х років в інше місце проживання. Дане будинковолодіння відносилося до суспільної групи- колгоспний двір , станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали і були зареєстровані вони троє, однак не отримали правовстановлюючий документ ні в цілому, як на колгоспний двір, головою якого був померлий , а вони членами , ні на частки в ньому. Оскільки вони троє проживали на 15 квітня 1991 року в нерухомому майні , то відповідно і частка кожного із них складає по 1/3 частині, частка померлого спадкується між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2, які проживали із померлим на день смерті. Тому позивачка має право на визнання за нею права власності на 1/3 частину, як власник та 1/6 частину в порядку спадкування після смерті чоловіка , що разом буде складати ? частку в нерухомому майні , що в с. Тетильківці вул.Шевченка, 81. В позасудовому порядку оформити право власності на частки в нерухомому майні позивачка не може із тих підстав, що в нотаріальну контору не може представити правовстановлюючий документ на частку померлого, оскільки такий відсутній , про що нотаріус надала відмову, та на даний час не передбачено реєстрацію права власності на майно колишнього колгоспного двору і такі спори можуть вирішуватися в судовому порядку.

Крім того, на день смерті чоловіка позивачки, йому належали дві земельні ділянки на території Вілійської сільської Ради, цільове призначення яких для ведення товарного сільськгосподарського виробництва на підставі ОСОБА_6 актів , однак вона, прийнявши спадщину після його смерті не змогла оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі у зв»язку з відсутністю ОСОБА_6 актів, які не видає відповідач ОСОБА_2, вважаючи себе єдиним власником земельних ділянок, успадкованих після смерті батька на підставі рішення Шумського районного суду від 22 грудня 2011 року , яке було скасовано апеляційним судом Тернопільської області 19 травня 2016 року та реєстрація права власності на які за ним була скасована в судовому порядку. Тому просять визнати за позивачкою право власності на ? частину спадкового майна після смерті чоловіка , яке складається із земельних ділянок.

Відповідач позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в с. Тетильківці вул. Шевченка, 81 визнав повністю, однак не визнає позовних щодо визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, яке складається із земельних ділянок, посилаючись на те, що рішенням Шумського районного суду від 22 грудня 2011 року за ним було визнано право власності на спадкове майно , яке складається із земельних ділянок і позивачка сама йому передала ОСОБА_6 акти , відмовившись від спадщини на його користь.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги позивачки визнала повністю, пояснила, що вона не претендує на частку в майні колгоспного двору, оскільки вибула із нього в 80-х роках на навчання та так і не повернулася туди. Спадщини після смерті батька не прийняла і не вважає себе його законним спадкоємцем, згідна, щоб спадкове майно після смерті батька було оформлене на позивачку та відповідача.

Суд, перевіривши матеріали справи , вислухавши пояснення сторін, оцінивши покази вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ИД №199867, виданого 26 січня 2016 року Вілійською сільською Радою Шумського району Тернопільській області, гр. ОСОБА_5 помер 03 вересня 2003 року в с.Тетильківці Шумського району Тернопільської області , а/з № 17.

Позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 із 05 лютого 1962 року, який був зареєстрований Вілійською сільською ОСОБА_7Дедеркальського району, про що свідчить свідоцтво про одруження , серії II ЯР № 480351 а/з № 6.

Померлому ОСОБА_5 на день смерті належала земельна ділянка , площею 1.23 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Вілійської сільської Ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер :01:001:0446 на підставі Державного ОСОБА_1 на право власності на земельну ділянку серії ТР № 000142, виданого 06 жовтня 2004 року Шумською районною державною адміністрацією Тернопільської області; земельна ділянка площею 0,46 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Вілійської сільської Ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер :01:001:1074 на підставі Державного ОСОБА_1 на право власності на земельну ділянку серії ТР № 010635, виданого 06 жовтня 2004 року Шумською районною державною адміністрацією Тернопільської області.

18 жовтня 2016 року за № 463/01-16 завідуюча Шумською державною нотаріальною конторою ОСОБА_8 роз»яснила позивачці про те, що оскільки вона не представила правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності за померлим ОСОБА_5 на земельні ділянки, видати свідоцтво про право на спадщину на них за законом немає можливості та рекомендувала звернутися до суду із позовом.

ОСОБА_6 акти в судовому засіданні надав відповідач ОСОБА_2 , який їх в себе зберігає із 2011 року.

Рішенням Шумського районного суду від 22 грудня 2011 року було визнано за відповідачем право власності на спадкове майно, яке складається із земельних ділянок, належних померлому ОСОБА_5, однак рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 19 травня 2016 року рішення Шумського районного суду від 22 грудня 2011 року було скасовано та в позові відповідача ОСОБА_2 до позивачки ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_5 відмовлено.

В рішенні апеляційного суду встановлено, що спадкоємцями померлого ОСОБА_5 є позивачка, як дружина та відповідач ОСОБА_2, як син, які спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли, як такі, що проживали із ним в одному господарстві на день його смерті та мають право на успадкування належного померлому майна в рівних частках .

Рішенням Шумського районного суду від 20 вересня 2016 року було визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Вілійської сільської Ради Шумського району № 16 від 19 липня 2010 року « Про оформлення права власності на жилий будинок з господарськими спорудами по вул. Шевченка, 81 в с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 23 вересня 2010 року Вілійською сільською Радою Шумського району Тернопільської області згідно рішення виконавчого комітету Вілійської сільської Ради Шумського району № 16 від 19 липня 2010 року.

В рішенні суду встановлено , щожитловий будинок з господарськими будівлями і спорудами відносився станом на 01 липня 1990 року , коли вступив в законну силу Закон СРСР « Про власність « та станом на 15 квітня 1991 року, коли набув чинності Закон УРСР « Про власність» до суспільної групи - колгоспний двір. Однак на дане будинковолодіння не було видано свідоцтво про право власності , ні як таке, що належить колгоспному двору, ні на частки членів колгоспного двору.

Як стверджується записами в по господарських книгах № 5 Вілійської сільської Ради за 1986-1990 р.р., особовий рахунок № 420, за 1991-1995 р.р. , особовий рахунок № 441 в с. Тетильківці Шумського району рахується господарство, головою якого є ОСОБА_5, членами ОСОБА_2, ОСОБА_4. Суспільна група- колгоспна.

А видане свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім.»я відповідача ОСОБА_2, як єдиного власника цілої його частини, визнано незаконним, оскільки в даному будинковолодінні станом на 15 квітня 1991 року були зареєстровані та проживали позивачка, відповідач ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_5, відповідачка ОСОБА_3 вибула із даного господарства на навчання на початку 80- х років .

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки відповідачка ОСОБА_3 вибувши на навчання , не повернулася в дане будинковолодіння і станом на 15 квітня 1991 року в ньому не проживала , вона не вважає себе членом колгоспного двору і не претендує на частку в нерухомому майні.

Тому членами колгоспного двору, якому належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами вс. Тетильківці вул. Шевенка, 81 , станом на 15.04.1991 року були позивачка, відповідач та померлий ОСОБА_5, кожен із яких набув права власності на 1/3 частку в цьому майні, однак ніхто не отримав правовстановлюючий документ на них.

18 жовтня 2016 року за № 465/01-16 Шумська державна нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 03 вересня 2008 року, оскільки не була проведена первинна реєстрація права власності на нерухоме майно і правовстановлюючий документ відсутній та рекомендувала звернутися до суду .

Правовий статус колгоспного двору регулювався Цивільним Кодексом Української РСР. Згідно ст. 120 зазначеного Кодексу майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відносини, повязані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі Закон). Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Статтею 5 Закону визначено обєкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Таким чином, реєстрація права власності на такий обєкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності виникає із підстав , що не заборонені законом .

У відповідності до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у звязку із смертю власника.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не відмовився від неї.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

За вказаних обставин суд вважає, що за позивачкою має бути визнано право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що в с. Тетильківці вул. Шевченка , 81 Шумського арйону, з яких 1/3 частка належить їй, як члену колишнього колгоспного двору, а 1/6 частка- в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5, який також за свого життя набув права власності на 1/3 частку, не отримавши правовстановлюючий документ і право на спадкування після його смерті мають позивачка та відповідач ОСОБА_2 в рівних долях- по ? частині.

А також слід визнати за позивачкою право власності на ? частину спадкового майна по закону , яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , який помер 03 вересня 2008 року в с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області, яке складається із земельної ділянки, площею 1.23 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Вілійської сільської Ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер :01:001:0446 на підставі Державного ОСОБА_1 на право власності на земельну ділянку серії ТР № 000142, виданого 06 жовтня 2004 року Шумською районною державною адміністрацією Тернопільської області, земельної ділянки площею 0,46 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Вілійської сільської Ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер :01:001:1074 на підставі Державного ОСОБА_1 на право власності на земельну ділянку серії ТР № 010635, виданого 06 жовтня 2004 року Шумською районною державною адміністрацією Тернопільської області.

При вирішенні питання щодо судових витрат, які необхідно стягнути із відповідачів в користь позивача , суд вважає, що в частині витрат понесених позивачкою при сплаті судового збору за позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, яке складається із земельних ділянок , слід стягнути судові витрати із відповідача ОСОБА_2 в її користь , оскільки спірних правовідносин із відповідачкою ОСОБА_3 в цій частині немає, так як вона спадщини не прийняла , не вважається спадкоємцем померлого.

А, що стосується судових витрат, понесених при сплаті судового збору за позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, то в цій частині судові витрати слід стягнути порівну із обох відповідачів в користь позивачки . А тому слід стягнути із відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки судові витрати в сумі 862 грн. 06 коп., з відповідачки ОСОБА_3 в сумі 310 грн. 86 коп. та в користь держави із обох відповідачів судові витрати по 0.59 коп., оскільки така сума була недоплачена позивачкою при зверненні із позовом про визнання права власності на частки в нерухомому майні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 328, 346, 1261, 1268 ЦК України , ст. 120 ЦК Української РСР , ст. ст. 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Визнати за гр. ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані в с. Тетильківці вул. Шевченка, 81 Шумського району Тернопільської області .

Визнати за гр. ОСОБА_2 право власності на ? частину спадкового майна по закону , яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , який помер 03 вересня 2008 року в с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області, яке складається із земельної ділянки, площею 1.23 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Вілійської сільської Ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер :01:001:0446 на підставі Державного ОСОБА_1 на право власності на земельну ділянку серії ТР № 000142, виданого 06 жовтня 2004 року Шумською районною державною адміністрацією Тернопільської області, земельної ділянки площею 0,46 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Вілійської сільської Ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер :01:001:1074 на підставі Державного ОСОБА_1 на право власності на земельну ділянку серії ТР № 010635, виданого 06 жовтня 2004 року Шумською районною державною адміністрацією Тернопільської області.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 862 грн. 06 коп. та в користь держави в сумі 0.59 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 310 грн. 86 коп. та в користь держави в сумі 0.59 коп.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9