Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 332/1723/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Марченко Н.В.
Провадження № 22-ц/778/3948/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Бєлової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Запорізькій завод феросплавів» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Запорізькій завод феросплавів» про стягнення моральної шкоди, що спричинена професійним захворюванням,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він перебував з відповідачем у трудових правовідносинах з вересня 1993 року, працював на посаді монтера по ремонту та обслуговуванню устаткування. У лютому 2014 року він був переведений на посаду електромонтера по ремонту та обслуговуванню електроустаткування 6 розряду до цеху з ремонту металургійного устаткування. Загальний стаж його роботи на підприємстві відповідача складає 21 рік 7 місяців. Через погіршення стану здоров'я 08 липня 2015 року позивач звільнився з підприємства за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.

Починаючи з лютого 2015 року стан здоров'я ОСОБА_3 істотно погіршився, він неодноразово звертався до лікарні зі скаргами на задишку, біль у суглобах, шум в голові. Він знаходився на стаціонарному лікуванні з 26.02.2015 року по 10.03.2015 року.

У квітні 2015 року через постійну втрату працездатності, стан його хвороби, Держсанепідслужба у Запорізькій області на запит Обласної клінічної лікарні м. Запоріжжя надала санітарно-гігієнічний висновок умов його праці. Так, згідно висновку № 18-02-16/394 від 28.04.2015 року існували відхилення в умовах праці, в т.ч. встановлено, що період знаходження в зоні дії шкідливих речовин виробничої сфери під час проведення робіт безпосередньо на робочому місці позивача складає 89,58%. Згідно даним висновку умови та характер праці позивача відносяться до 3 класу 1 ступеня ГКТ № 4137-86.

Крім того, у відповіді на запит № 18-02-16/521 від 12.06.2015 року Державна санітарно-епідеміологічна служба у Запорізькій області повідомила, що тяжкість умов праці позивача відносилася до ІІІ класу 3 ступеня, при цьому значно порушувалися умови праці.

Наявність захворювання підтверджується також випискою-епікризом, а факт того, що це є саме професійне захворювання було встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, а також медичним висновком від 17.06.2015 року, протокол № 846.

За результатами висновку обстеження МСЕК серії АБ № 0028761 від 28.07.2015 року в зв'язку з професійним захворюванням, пов'язаним з виробництвом, позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20%, група інвалідності не встановлена.

У звязку зі вказаними обставинами рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2016 року з ПАТ «Запорізькій завод феросплавів» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди було стягнуто 10 000 грн.

В подальшому стан здоров'я позивача погіршився. Неодноразово доводилось викликати швидку, а з 27.03.2017р. по 05.04.2017р. ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні.

Згідно Медичного висновку від 04.04.2017 року у позивача стадія професійного ХОЗЛ підвищено до другої, ступінь легеневої недостатності підвищено до другої-третьої та діагностовано хронічне легеневе серце.

Враховуючи погіршення стану здоров'я позивача, його було повторно направлено до Криворізького НИИ ПМ для уточнення ступеня функціонального розладу та вирішення питання зв'язку захворювання периферійної нервової системи з професією.

В результаті чого, 15.05.2017 року довідкою серії АБ номер 0034087, виданою МСЕК, ОСОБА_3 був визначений новий ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, а саме, - 50%, та надана третя група інвалідності. А отже, наявним є погіршення стану здоров'я позивача, спричинене діями відповідача. Працюючи у важких умовах, позивач набув професійне захворювання, яке завдає йому моральної шкоди.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути на його користь з ПАТ «Запорізький завод феросплавів» в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький завод феросплавів» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький завод феросплавів» в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 та ПАТ «Запорізькій завод феросплавів» подали апеляційні скарги, в яких, кожен окремо, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили: ОСОБА_3 - рішення суду змінити в частині розміру стягнення моральної шкоди, збільшити розмір відшкодування моральної шкоди до 50 000 грн.; ПАТ «Запорізькій завод феросплавів» - рішення суду змінити в частині розміру стягнення моральної шкоди, зменшити розмір стягнення моральної шкоди до 5 000 грн.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ПАТ «Запорізькій завод феросплавів» - відхиленню з наступних підстав.

Згідно п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

За положеннями ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Стаття 237-1 КЗпП України надає право працівникові на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з 14.09.1993 року, був звільнений 08.07.2015 року за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію (а.с. 5-6).

Згідно наданого суду медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання амбулаторно від 17.06.2015 року, протокол № 846, у зв'язку з тривалим стажем роботи у шкідливих умовах - 21 рік 08 місяців, позивачу встановлено професійне захворювання та протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних речовин, несприятливого мікроклімату, фізичного перевантаження і він направлений на проф. МСЕК (а.с. 13).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ № 0028761 від 28.07.2015 року позивачу в зв'язку з професійним захворюванням, пов'язаним з виробництвом, встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 20%, група інвалідності не встановлена. Зазначена потреба у амбулаторному та стаціонарному лікуванні (а.с. 12).

З виписок із медичної карти вбачається, що ОСОБА_3 внаслідок професійного захворювання вимушений неодноразово проходити курси стаціонарного лікування в медичних установах (а.с. 8, 16, 18-19).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2016 року з відповідача на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди було стягнуто 10 000 грн. (а.с. 14-15).

У подальшому стан здоров'я позивача погіршився.

Згідно Медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 04.04.2017р. у позивача стадія професійного ХОЗЛ підвищено до другої, ступінь легеневої недостатності підвищено до другої-третьої та діагностовано хронічне легеневе серце (а.с. 17).

Враховуючи погіршення стану здоров'я позивача, його повторно було направлено до ДП «Криворізький НИИ ПМ» для уточнення ступеня функціонального розладу та вирішення питання зв'язку захворювання периферійної нервової системи з професією. В результаті чого, 15.05.2017 року довідкою серії АБ номер 0034087, виданою МСЕК, позивачу був визначений новий ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 50%, та надана третя група інвалідності (а.с. 20).

Отже, суд вірно встановив, що ОСОБА_3 під час виконання трудових обов'язків на підприємстві відповідача отримав професійне захворювання, ушкоджено його здоров'я. Після ухвалення Заводським районним судом м. Запоріжжя рішення від 05.08.2016 року стан здоров'я позивача погіршився. Внаслідок отримання професійного захворювання позивач тривалий час відчуває фізичний біль, страждання та емоційні переживання, потребує постійного лікування. Крім того, він позбавлений можливості займатися фізичною працею, постійно відчуває дискомфорт в особистому житті. З урахуванням встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що змінився звичайний спосіб життя позивача, оскільки він вимушений звертатися в лікувальні заклади, проходити курси лікування, робити обстеження, отримувати консультації спеціалістів, ОСОБА_3 повинен додавати додаткових зусиль для організації свого життя, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Проте, визначаючи розмір моральної шкоди, суд не врахував в повній мірі тяжкість завданих ушкоджень здоров'ю позивача, отже, дійшов помилкового висновку, що стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. буде відповідати засадам розумності та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія враховує конкретні обставини справи, положення ст. 43 Конституції України, вищенаведених статей КЗпП України та розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Згідно з розясненнями, викладеними у п. 9 зазначеної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Судова колегія виходить із доведеності того, що у звязку з професійним захворюванням, яке виникло, у тому числі, внаслідок тривалого стажу роботи позивача у шкідливих умовах на підприємстві відповідача (21 рік 7 місяців), ОСОБА_3 встановлена третя група інвалідності з втратою працездатності ступенем 50%, що свідчить про наявність у позивача моральних страждань. Внаслідок отримання професійного захворювання ОСОБА_3 терпить постійний душевний та фізичний біль, позивачем втрачено можливість повноцінного життя, що є підставами для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України.

Отже, доводи апеляційну скарги ОСОБА_3 частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Запорізькій завод феросплавів» про те, що позивачем не доведено причинний зв'язок між спричиненою шкодою та діяльністю ПАТ «Запорізькій завод феросплавів»; щодо неврахування обставин праці позивача на ПАТ «Запоріжтрансформатор» з 10.02.1978р. по 25.08.1993р. в аналогічних умовах праці; про обізнаність позивача про умови праці та про те, що він свідомо погодився працювати у вищевказаних умовах, та будучи обізнаним про негативні наслідки впливу роботи у шкідливих умовах на власне здоров`я, продовжував виконувати роботу в таких умовах тривалий час; про наявність рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2016 року, яким з відповідача на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди вже було стягнуто 10 000 грн. є повторенням обставин, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення проти позову, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Решта доказів та обставин, на які посилається ПАТ «Запорізькій завод феросплавів» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди підлягає зміні, з урахуванням вищенаведених обставин, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, вимушених змінах у життєвих стосунках позивача, на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 40 000 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізькій завод феросплавів» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2017 року у цій справі змінити в частині визначення розміру стягнення моральної шкоди, збільшити розмір стягнення до 40 000 (сорок тисяч) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: