У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №370/821/17

Провадження №4-с/370/11/17

"17" листопада 2017 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.,

із секретарем Черковською Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області

скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_1» ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Макарівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3,

В с т а н о в и в :

Заявник уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_1» ОСОБА_2 звернулась до суду з скаргою на дії старшого державного виконавця Макарівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3 - на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, де боржником є ОСОБА_4, посилаючись на те, що на виконання виконавчого листа №370/2398/15-ц від 25.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» боргу за кредитним договором в сумі 13 655,01 гривень, Макарівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження. 21.02.2017 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Із вказаною постановою заявник не погоджується, вважає її неправомірною та такою, що грубо порушує п.1 ст.31, ст.ст. 19,58,124 Конституції України та має бути скасована.

Заявник просить: визнати рішення старшого державного виконавця Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні №52530019 від 21.02.2017 року неправомірним;

-скасувати постанову старшого державного виконавця Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні №52530019 від 21.02.2017 року;

-зобовязати старшого державного виконавця Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3 відновити виконавче провадження №52530019 щодо примусового виконання виконавчого листа №370/2398/15-ц від 25.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» боргу за кредитним договором в сумі 13 655,01 гривень.

У судове засідання заявник, будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги, не зявився, причини неявки суд не повідомив.

Старший державний виконавець Макарівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справ у його відсутність, просив скаргу залишити без задоволення, на підтвердження своїх заперечень подав копії матеріалів виконавчого провадження.

В порядку ст.386 ЦПК України, суд розглядає скарги сторони у виконавчому провадженні на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ст. 385 ЦПК України, встановлено строк для оскарження дій, бездіяльності і рішень державного виконавця під час виконання судового рішення - 10 днів. Згідно ст.74 Закону «Про виконавче провадження» - рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

Встановлено, що 06.10.2016 року постановою старшого державного виконавця Макарівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження № 52530019 щодо примусового виконання виконавчого листа №370/2398/15-ц від 25.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» боргу за кредитним договором в сумі 13 655,01 гривень (а.с.15).

Згідно виклику державного виконавця від 06.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 викликалася до Макарівського РВ ДВС на 13.10.2016 року з 09.00 до 12.00 години (а.с.16).

Згідно витягу з ДРРП від 16.11.2016 року на нерухоме майно ОСОБА_4, за вказаними параметрами запиту у ДРРП на нерухоме майно відомості відсутні (а.с.17).

17.10.2016року до Макарівського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області надійшла відповідь з ТСЦ 3247 МВС, згідно якої за боржником ОСОБА_4в базі транспортні засоби не зареєстровані (а.с.18).

Згідно відповіді з Держгеокадастру у Київській області від 27.12.2016 року, земельні ділянки за ОСОБА_4 не рахуються (а.с.19-20).

Згідно відповідей від 31.01.2017 року з державної фіскальної служби України та Пенсійної фонду України, інформації щодо ОСОБА_4 не знайдено, а саме: за трудовими договорами не працює, пенсії не отримує, на обліку в органах ДПС не перебуває (а.с.21-23).

20.02.2017року виїздом державного виконавця на місце проживання боржника, встановлено, що за вказаною адресою у виконавчому документі, а саме: с. Колонщина, вул. Першого Травня, 19, боржника ОСОБА_4 не виявлено, двір зачинений, про що державним виконавцем складено відповідний акт (а.с.24).

21.02.2017 року старшим державним виконавцем Макарівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3 на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.02.2017 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу з посиланням на те, що згідно акту державного виконавця від 20.02.2017 року встановлено, що у боржника майна підлягаючого опису не виявлено (а.с.25).

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання судового рішення, неупереджено, ефективно, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 статті 18 закону передбачено права державного виконавця щодо здійснення ним своїх функцій по виконанню судового рішення в межах відкритого виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 18 закону передбачено обовязки державного виконавця щодо здійснення ним своїх функцій по виконанню судового рішення в межах відкритого виконавчого провадження.

Пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається з поданих старшим державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження № 52530019, виконавець вчинив всі дії необхідні для виявлення майна боржника.

Посилання заявника на Інструкцію «Про проведення виконавчих дій», суд до уваги не приймає, оскільки остання втратила чинність 18.01.2016 року. Натомість державні виконавці у своїй діяльності керуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Окрім того, заявник в своїй скарзі керується Законом України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяв до винесення оскаржуваної постанови, натомість мав би керуватись вимогами Закону, що діяв на момент винесення оскаржуваної постанови.

Оцінюючи в сукупності здобуті докази суд вважає їх належними, достовірними, допустимими, а скаргу такою, що задоволенню не підлягає, оскільки достовірно встановлено, що старший державний виконавець у своїй діяльності діяв у межах Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що була чинною на момент винесення оскаржуваної постанови та якою передбачено, що у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатнимидержавний виконавець повертає виконавчий документ стягувачубез прийняття до виконання.

Керуючись вимогами ст.383-385 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.02.2017 року, суд

У х в а л и в :

В задоволенні скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_1» ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Макарівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, де боржником є ОСОБА_4- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя