Справа № 647/2853/17
№ провадження 2/647/976/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Миргород В.С.

при секретарі Татаровській І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_1, до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_1, звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, яку обґрунтував наступним:

07 лютого 2011 року помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, що розташоване на території Зміївської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Бериславською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа «337/2011 до майна померлого ОСОБА_4, який за життя залишив заповіт, посвідчений секретарем Зміївської сільської ради Бериславського району Херсонської області 21 вересня 2009 року за реєстровим №75, яким:

- належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Зміївка, вул.. Шевченко, 18 заповів йому позивачу ОСОБА_2;

- належну йому земельну ділянку площею 4,79 га, частку розміром 0,100% від земельної ділянки площею 200,00 га, які передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Зміївської сільської ради та грошові вклади заповів ОСОБА_3.

Він, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину та на теперішній час є власником житлового будинку №18 по вул.. Шевченко в с. Зміївка Бериславського району Херсонської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №375968 від 09 листопада 2009 року, ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1802 га, за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Зміївка, вул.. Шевченко, 18, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Однак, дана земельна ділянка не була охвачена заповітом, оскільки заповіт було складено раніше, ніж ОСОБА_4 став її власником.

Звернувшись до Бериславської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на зазначену земельну ділянку, він отримав відмову, у звязку з відсутністю оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №375968 від 09 листопада 2009 року.

За зазначених обставин спадкоємець позивач по справі, не може набути право власності на майно в порядку спадкування, отримавши свідоцтво про право власності на спадкове майно через нотаріальну контору, у звязку з відсутністю оригіналу право встановлювального документу.

Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1802 га, що розташована за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Зміївка, вул.. Шевченко, 18, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №375968 від 09 листопада 2009 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер 07 лютого 2011 року.

Позивач в судове засідання не зявився, його інтереси представляла адвокат ОСОБА_1, яка просила задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому.

Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву, в якій просить про розгляд справи за її відсутності та позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі.

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, помер 07.02.2011 року в с. Зміївка Бериславського району Херсонської області, про що 08.02.2011 року складено відповідний актовий запис за №5 та Зміївською сільською радою Бериславського району Херсонської області видано свідоцтво про смерть (а.с. 12).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4, вчинив особисте розпорядження, заповівши:

- належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Зміївка, вул.. Шевченко, 18 своєму сину - позивачу по справі - ОСОБА_2;

- належну йому земельну ділянку площею 4,79 га, частку розміром 0,100% від земельної ділянки площею 200,00 га, які передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Зміївської сільської ради та грошові вклади своїй доньці - відповідачу по справі - ОСОБА_3.

Спадкова справа до майна померлого 07.02.2011 року ОСОБА_4, заведена 05.08.2011 року Бериславською державною нотаріальною конторою за №337/2011, за заявами від дітей померлого: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, якій 23.12.2011 року за р.№1681 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,79 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зміївської сільської ради (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори 22.11.2017 року, позивач прийняв спадщину та на теперішній час є власником житлового будинку №18, що розташований по вул.Шевченко в с. Зміївка Бериславського району Херсонської області (а.с. 18, 19).

Окрім вищезазначеного майна, після смерті ОСОБА_4, відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,1802 га, за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Зміївка, вул.. Шевченко, 18, що належала померлому, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №375968 від 09 листопада 2009 року, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 24.10.2017 року та копією даного державного акту (а.с. 16).

Відповідно до ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах.

Заповіт на земельну ділянку відсутній, а тому позивач, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Бериславської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на вказану земельну ділянку, однак нотаріус у цій дії йому відмовив, у звязку з відсутністю оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №375968 від 09.11.2009 року (а.с. 11).

З оголошення в газеті «МАЯК» від 04.11.2017 року (а.с. 20), слідує, що вищезазначений державний акт втрачено (а.с. 20).

Згідно розяснень, викладених у п.п.10, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи спірна земельна ділянка, площею 0,1802 га, що належала померлому, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №375968 від 09 листопада 2009 року, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Зміївка, вул.. Шевченко, 18, тобто саме на цій земельній ділянці розташований житловий будинок, який належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори 22.11.2017 року, а тому відповідно до ч.2 ст.1225 ЦК України, до позивача переходить право власності на земельну ділянку.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

З вищенаведеного, слідує, що позивач позбавлений можливості позасудовим порядком оформити своє спадкове право, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Іншого шляху, окрім звернення до суду за захистом порушеного права, у позивача немає та позивач правильно, у розумінні ст.16 ЦК України, обрав спосіб захисту порушеного права.

Таким чином, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов ОСОБА_2 є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 1225 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,1802 га, що розташована за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Зміївка, вул.. Шевченко, 18, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №375968 від 09 листопада 2009 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер 07 лютого 2011 року.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з часу проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, встановлених ст..294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала не знайде підстав для поновлення строку про що постановляється ухвала.

Суддя В. С. Миргород