УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши заявою позивачаОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми грошових коштів та пені, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ФОП ОСОБА_3 про стягнення суми грошових коштів та пені.

Разом з позовною заявою, позивач направила до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_3 рухоме майно, а саме на транспортний засіб «ГАЗ», модель 33021, 1999 року випуску, об?єм двигуна 2445.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 11.08.2016 між сторонами було укладено договір №00/11816, строком дії до 11.09.2016. За умовами укладеного договору позивач повинна була здійснити передоплату в розмірі 60% від визначеної сторонами вартості. В подальшому умови договору за домовленістю сторін були розширені, а строки змінені.

Разом з тим, навіть у збільшені терміни виконання (06.12.2016) відповідачем умови договору так і не були виконані та гроші сплачені попередньо позивачем останній не повернуті, що в свою чергу змусило її звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивач акцентувала увагу на тому, що всі дії відповідача свідчать про свідоме ухилення від виконання взятих на себе зобов?язань, а відтак є всі підстави стверджувати про вчинення ним можливих дій спрямованих на відчуження майна з метою невиконання в подальшому рішення суду.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього або в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України)

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2016 між сторонами було укладено договір №00/11816, строком дії до 11.09.2016. За умовами укладеного договору позивач повинна була здійснити передоплату в розмірі 60% від визначеної сторонами вартості. В подальшому умови договору за домовленістю сторін були розширені, а строки змінені.

Розмір заявлених позивачем вимог становить 63 920,00 грн.

На підтвердження факту співмірності заявлених вимог і відповідно забезпечення позову позивачем було додано до матеріалів заяви роздруківки скріншотів зі сторінок веб-сайту «Авто.Рио», в яких міститься запропонована вартість продажу транспортних засобів такої ж самої марки та року випуску.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати

мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Враховуючи, що доказів на підтвердження факту намагань з боку відповідача здійснити продаж належного йому транспортного засобу з метою уникнення в подальшому його реалізації під час виконавчого провадження в матеріалах заяви не міститься, а підтвердження що саме невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення позивачем не надано, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову на даній стадії розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивачаОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб - відмовити.

Ухвала можу бути оскаржена через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк