Справа № 404/581/17
Номер провадження 2/404/1427/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Муравйової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про зняття арешту,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, яким просить скасувати арешт , накладений постановою серія б/н, виданою 10.02.2004 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ, виконавець Алі-Заде, на квартиру №43, розташовану у будинку №8 по вулиці Бєляєва в місті Кропивницькому (Кіровограді), що належить на праві власності ОСОБА_1, реєстраційний номер обтяження- 6543953.

Вимоги обгрунтовує тим, що вона на підставі рішення місцевого суду Ленінського району м. Кіровограда від 18 травня 2004 року є власником зазначеного житлового приміщення . Нещодавно дізналася , що на її квартиру накладено арешт постановою серія б/н, виданою 10.02.2004 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ, виконавець Алі-Заде.

11.03.2015 року звернулася до Кіровського відділу ДВС із відповідною заявою, на яку отримала відповідь, що зняти арешт з квартири неможливо, так як відповідно до п.п.3.19, 3.20 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, яка діяла на той період часу, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становив 3 роки від дати закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу , до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Виконавчі провадження після закінчення терміну їх зберігання підлягають знищенню.

Крім того зазначає, що арешт на нерухоме майно було накладено до того, як вона стала власником квартири . На сьогодні, вона не має можливості розпорядитися своєю власністю в повній мірі, тому змушена звертатися до суду.

В зв»язку з чим було накладено арешт на квартиру не знає. Відповідача до якого пред»явлено вимоги вважає належним .

В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві.

Відповідач- Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, його представник не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся, через канцелярію суду, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, ч. 1 - 3, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири №43 , що по вулиці Бєляєва, 8, в м. Кіровограді на підставі рішення місцевого суду Ленінського району м. Кіровограда від 18 травня 2004 року , що підтверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.07.2004 року ( а.с. 7,10 ).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна номер запису про обтяження 8910378 від 07.02.2008 року , зареєстровано 12:56:58 реєстратором ОСОБА_2 , реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області , підстава виникнення обтяження: постанова серія б/н, видана 10.02.2004 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ, виконавець Алі-Заде , вид обтяження : арешт нерухомого майна , особа , майно якої обтяжується: ОСОБА_1 (а.с. 9).

Начальник Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кіровограда Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 22.04.2015 року , вих.14359 , на заяву ОСОБА_1 повідомила, що зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, який накладений 10.02.2004 року , неможливо, так як відповідно до п.п.3.19, 3.20 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, яка діяла на той період часу, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становив 3 роки від дати закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу , до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Виконавчі провадження після закінчення терміну їх зберігання підлягають знищенню (а.с.6).

В свою чергу, листом №2-2230/04/01-/75/1/17 від 11.01.2017 року , в.о. голови Ленінського райсуду м. Кіровограда ОСОБА_3 на заяву ОСОБА_1 повідомила, що в матеріалах справи №2-2230/04 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно ухвали про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 не має, тому видати ухвалу не має можливості ( а.с. 14).

Позивачка пояснювала, що накладення арешту та внесеня відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна обмежує її законні права, а окрім того, арешт на нерухоме майно було накладено ще до того, як вона стала власником квартири. Їй не відомо, по якій справі накладався арешт, хто є боржником , а хто стягувачем.

Проте, посилання позивачки на той факт, що арешт на нерухоме майно було накладено ще до того, як вона стала власником квартири суд вважає безпідставним, так як з оглянутої інвентаризаційної справи судом на зазначену квартиру, ОСОБА_1 з 08.09.2003 року була співвласником 1 /6 частини квартири №43, що знаходиться в місті Кіровограді по вулиці Бєляєва, 8 на підставі договору дарування частини квартири , а арешт накладено 10.02.2004 року , та обтяжувалося майно саме ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до роз'яснень пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року N 2677-VI).

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13 січня 2016 року у справі № 6-2850цс15, у випадку оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішень суду, ухваленого за правилами ЦПК України, прийнятого 18 березня 2004 року, розгляд таких скарг здійснюється за правилами цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ. У разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України 1963 року, а також у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця особами, які не є учасниками виконавчого провадження така скарга підлягає розгляду відповідно до ст. 181 КАС України.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у обраний позивачем спосіб , оскільки для відновлення прав боржника щодо арешту, накладеного у рамках виконавчого провадження передбачено інший спосіб захисту порушеного права, а щодо осіб, які не є учасниками виконавчого провадження така скарга підлягає розгляду відповідно до ст. 181 КАС України.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні докази про те, що виконавче провадження відповідно до якого накладено арешт на майно яке є предметом розгляду , було завершене. Відсутні також належні докази на підтвердження того , що виконавче провадження було знищене відповідно до діючого законодавства. Разом з цим, відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, клопотання про залучення належного відповідача чи залучення співвідповідача по даній справі позивачка не заявляла.

Тому, приймаючи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновку, що підстави для зняття арешту судом, з майна яке є предметом судового розгляду відповідно до діючого законодавства - відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3,10,11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про скасування арешту, накладеного постановою серія б/н, виданою 10.02.2004 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ, виконавець Алі-Заде, на квартиру №43, розташовану у будинку №8 по вулиці Бєляєва в місті Кропивницькому (Кіровограді), що належить на праві власності ОСОБА_1, реєстраційний номер обтяження- 6543953- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда