Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

Справа № 711/114/17

Провадження 2/711/635/17

19 травня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, треті особи: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Черкаської міської ради, орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

Під час розгляду справи представником позивача заявлений відвід головуючому судді, який мотивований тим, що до участі у справі в якості представника відповідача допущена ОСОБА_4, яка має можливість впливати на неупередженість судді та незаконно сприяти ухваленню потрібного її довірителю судового рішення. В обґрунтування своїх доводів послався на тривалий розгляд судом справи, що обумовлений безпідставним затягуванням судового процесу, що відбувається на його думку завдяки участі у справі ОСОБА_4. За таких обставин представник позивача наполягає, що суддя не здатний здійснювати обєктивний і неупереджений розгляд справи, а тому підлягає відводу.

Відповідач та його представник заперечували проти заявленого відводу, вважаючи доводи представника позивача необґрунтованими, оскільки всі його звинувачення у протиправній поведінці ОСОБА_4 є надуманими та ґрунтуються на особистій неприязні до цієї особи.

Представник третьої особи також заперечувала проти заявленого відводу.

Вирішуючи заяву про відвід суд виходить з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Пунктом 4 частини 1 статті 20 ЦПК передбачено, що суддя не може брати участь у розгляді цивільної справи, якщо є інші обставини, які можуть викликати сумнів у його обєктивності та неупередженості. Національне законодавство не містить визначення понять «обєктивності та неупередженості». Проте, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, 67).

У контексті об'єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, рішення у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31)

В заяві про відвід заявник зазначає про наявність таких обставин, як потенційна можливість головуючого піддатись впливу представника відповідача. Разом з тим, такі твердження ґрунтуються виключно на припущеннях представника позивача та його субєктивної оцінки та особистого ставлення до ОСОБА_4 та особистості судді Дунаєва С.О.. Будь-яких обєктивних обставин, які б свідчили про обґрунтованість таких припущень судом не встановлено.

В цьому контексті варто звернути увагу, що незгода сторони з процесуальними діями судді під час судового провадження по справі не є підставою для відводу судді. Повноваження щодо оцінки виконання судом першої інстанції вимог процесуального закону належить судам вищих інстанцій і може бути предметом оскарження у передбаченому законом порядку.

За таких обставин, заявлений представником позивача відвід не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованим.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.20, 21, 24 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про відвід суду відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий: ОСОБА_5