АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7236/17 Головуючий 1 інст. - Попрас В.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Маміної О.В.

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

при секретарі Сізоновій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціального захисту населення Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 20 листопада 2017 року (головуючий суддя Попрас В.О.),-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціального захисту населення Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вони з відповідачем мають спільну дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зареєстрованому шлюбі не перебували, однією сім'єю не проживають. Син проживає разом з нею, тоді як ОСОБА_2 не проявляє інтересу до дитини, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги не надає, тобто ухиляється від виховання дитини.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 20 листопада 2017 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам у справі, не враховано його інтересів як батька. Зазначив, що він піклувався та буде піклуватися про сина, ОСОБА_3 є його єдиною дитиною, а позбавлення батьківських прав буде суперечити інтересам дитини.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, що є підставою позбавлення відповідача батьківських прав.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 02 грудня 2016 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його матір'ю ОСОБА_1 (а.с.6-7).

Згідно ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків (абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 не проявляє інтересу до дитини, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги не надає.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Матеріали справи містять висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціального захисту населення Харківської міської ради від 11 вересня 2017 року, в якому зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з підстав ухилення батька від виконання батьківських обов'язків, а саме, вказано, що ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, не цікавиться станом здоров'я сина, його навчанням та дозвіллям (а.с.52-53).

Підставою для такого висновку стали інформація Харківської міської дитячої поліклініки №23 та Харківського Державного навчального закладу №123, з яких вбачається, що за час перебування дитини на обліку у поліклініці та у дитячому садку, батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом здоров'я та питанням виховання дитини не цікавиться.

Сам батько, ОСОБА_2, на засідання комісії не заперечував, що з 2014 року не бере участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, посилається на те, що йому перешкоджали у спілкуванні з дитиною.

А сам факт невідвідування батьком дитячого садка та поліклініки не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення особи батьківських прав.

Матеріали справи не містять негативні характеристики, докази винної поведінки ОСОБА_2 та умисного ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, тому висновок суду про доцільність позбавлення його батьківських прав на даний час є передчасним.

Сама позивачка в судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечувала, що не зверталась до відповідача за допомогою на утримання дитини, аліменти у примусовому порядку не стягувала.

Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції почав добровільно перераховувати кошти на утримання дитини (а.с. 87-89), що суд розцінює як бажання відповідача брати участь в утриманні дитини та свідчить про зміну його ставлення до виконання батьківських обов'язків.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Доводи апеляційної скарги відповідають вимогам закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 20 листопада 2017 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціального захисту населення Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук