Справа №150/145/17
Провадження №2/150/85/17
19 травня 2017 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Кушнір Б.Б.,
за участю секретаря судового засідання Гендзьори О.О.,
позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
представника третьої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Шендерівський лан», третя особа, що не заявляє самостійних вимог Мазурівська сільська рада Чернівецького району Вінницької області в особі державного реєстратора ОСОБА_3, про визнання недійсним договору оренди землі,-
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Окрім того, просять відшкодувати вартість понесених позивачем судових витрат, зокрема, судового збору, витрат на правову допомогу та витрат, що пов'язані з явкою позивача до суду, на підтвердження розміру яких долучено копії документів.
Представник відповідача позовні вимоги заперечив з тих підстав, що спірний договір оренди земельної ділянки ОСОБА_4 підписав за життя у серпні 2016 року, а дата на договорі проставлена пізніше, вже коли фактично договір подавався на державну реєстрацію.
Державний реєстратор ОСОБА_3 не заперечує щодо задоволення позовних вимог, при цьому надав пояснення, що договір оренди було подано на реєстрацію з додатками, з яких заява та квитанція про сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав на нерухоме майно в паперовій формі долучено до матеріалів реєстраційної справи, а договір оренди з додатками відскановані та знаходяться в реєстраційній справі в електронному варіанті. Окрім того, зазначив, що державна реєстрація спірного договору оренди проведена ним у відповідності до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015року за №1127.
Оскільки відповідач явку представника в судове засідання 19.05.2017року не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалх справи розпискою ОСОБА_5 про повідомлення про судове засідання 19.05.2017 року, відтак, зважаючи на погодження позивача, її представника про заочний розгляд справи, ухвалою суду від 19.05.2017 року вирішено провести розгляд справи заочно.
Судом встановлено наступне:
ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОМ № 292557, виданим Стрижевською селищною радою Олександрівського району Томської області від 03.02.1972 року та свідоцтвом про одруження, виданим Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану ОСОБА_6 серії КГ № 004472 від 20.11.2001 р.
За заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 22.11.2016 р. державний нотаріус Чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 29.11.2016р. зареєстрував спадкову справу № 254/2016, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45971036 від 29.11.2016 року.
У зв'язку із відсутністю Державного акту на право власності на земельну ділянку №323506 від 28.04.2005 р., ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів із відповідною заявою та для отримання інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З даного реєстру їй стало відомо, що після смерті ОСОБА_4 від його імені було укладено з ТОВ «Шендерівський лан» договір оренди землі від 01.11.2016 року.
Відповідно до умов договору оренди землі від 01.11.2016 року, оригінал якого долучено до матеріалів справи представником відповідача, належна на праві власності ОСОБА_4 земельна ділянка була передана відповідачу в оренду строком на 49 років.Даний договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.12.2016року.
Також, згідно позовної заяви та долучених до матеріалів справи документів вбачається, що 05.09.2014 року ТОВ «Урожай С» та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі, предметом якого є оренда спірної земельної ділянки строком на 5 років, однак, такий договір не зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відтак, відповідно до ст.20 Закону України «Про оренду землі» та ст.210 ЦК України, такий договір є неукладеним.
Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, думку державного реєстратора ОСОБА_3, оцінивши докази у справі, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне:
Згідно ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України , передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до ст.ст.14,20 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. У кладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.
Згідно ст.210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Шендерівський лан» укладено договір оренди землі, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 12.12.2016 року, відтак, такий договір є укладеним, а отже оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.
Згідно з частиною 2 та 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.
Відтак, як на момент підписання договору, так і на момент його державної реєстрації цивільна правоздатність ОСОБА_4 була припинена, тому він не міг вчиняти будь-які правочини, що є підставою для визнання договору оренди землі недійсним відповідно ст.ст.203, 215 ЦПК України.
Доводи представника відповідача, що оспорюваний правочин підписано ОСОБА_4 в серпні 2016 року, а дата проставлена при проведенні державної реєстрації, не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами, відтак, такі доводи не беруться судом до уваги.
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про підставність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та доведеність таких вимог належними та допустимими доказами у відповідності до вимог ст.ст.58-60 ЦПК України.
Суд при ухваленні рішення виходив із засад ст. 11 УПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у справі.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу та витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Згідно ч. 1 ст.85 ЦПК України, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також наймання житла, несуть сторони.
При стягненні витрат на правову допомогу судом враховано, що правова допомога надана позивачу адвокатом ОСОБА_2 на підставі договору, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №488 від 15.11.2013року, посвідченням адвоката, ордером серії ХС №777352 від 10.02.2017року, витягом з договору про надання правової допомоги №24/222 від 28.10.2016року. Витрати на правову допомогу документально підтверджені, зокрема, квитанціями до прибуткового касового ордера від 28.02.2017року на суму 2300грн. та 06.04.2017року на суму 1500грн. Окрім того, на підтвердження наданої правової допомоги до матеріалів справи долучено звіти адвоката про надану правову допомогу від 13.04.2017 та 15.05.2017 року, згідно яких обчислено години участі адвоката в судових засіданнях під час розгляду справи та за вчинення інших дій поза судовим засіданням, які безпосередньо пов'язані із наданням правової допомоги у даній справі.
При цьому, судом перевірено підставність наданої правової допомоги та відповідність розміру витрат на оплату правової допомоги Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах".
На підтвердження витрат, пов'язаних з переїздом з міста ОСОБА_6 (місця постійного проживання позивача) до Чернівецького районного суду для розгляду справи позивачем долучено копії проїзних документів ПАТ "Укрзалізниця" за 18.03.2017 (Херсон-Жмеринка), 21.03.2017 (Жмеринка-Херсон), 15.04.2017 (Жмеринка-Херсон) на загальну суму 453грн.
Відтак, судові витрати, понесені позивачем за розгляд даної справи, складають 4893грн., з яких 640грн. сплачений судовий збір; 3800грн. витрати на правову допомогу; 453грн. витрати, пов'язані з переїздом позивача до іншого населеного пункту.
На підставі ст. 88 ЦПК України, з врахуванням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» з відповідача на користь позивача слід стягнути 4893грн. судових витрат.
Керуючись ст.ст 3, 10, 15, 58-60, 79, 84, 85, 88, 209, 212-215, 223, 224, 226-227 ЦПК України, суд, -
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Шендерівський лан» (ідентифікаційний код 37248146; Вінницька область, Чернівецький район, с.Шендерівка, вул.Перемоги, 26А) на користь ОСОБА_1 4893грн. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Копію даного рішення направити сторонам та третій особі.
Суддя Кушнір Б.Б