АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа: ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2017 року,

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1 008 грн. 04 коп.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ТДВ «СК «Альфа-Гарант» проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що страховою компанією несвоєчасно виплачено страхове відшкодування, а тому з неї на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 1 008 грн. 04 коп.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

З матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2015 року приблизно о 09 год. 35 хв. на вул. Стеценка у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2

Автомобіль «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 застрахований у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № АЕ/4490277 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Встановлено, що 07 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

10 липня 2015 року ТОВ «Експертум-Аве» складено протокол огляду автомобіля НОМЕР_2, за участю власника ОСОБА_1

14 липня 2015 року ОСОБА_1 сплачено 700 грн. 00 коп. за евакуацію автомобіля з місця його огляду.

06 серпня 2015 року ОСОБА_1 подав заяву про виплату страхового відшкодування та витрат в сумі 700 грн. 00 коп., пов'язаних з евакуацією пошкодженого транспортного засобу з місця огляду до місця здійснення ремонту.

13 січня 2016 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 12 331 грн. 34 коп., що підтверджується дорученням № 18108.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що страхове відшкодування виплачено страховою компанією не в повному обсязі, оскільки згідно акту виконаних робіт № 1 від 28 вересня 2015 року вартість ремонту автомобіля склала 18 400 грн. 00 коп.

З урахуванням наведеного просив стягнути зі страхової компанії на свою користь кошти в розмірі 19 751 грн. 66 коп., та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування.

Згідно ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених документів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно звіту № 13140 від 17 липня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 з урахування ПДВ становить 19 979 грн. 55 коп. та 16 649 грн. 63 коп. без ПДВ.

17 липня 2015 року оцінювачем складено звіт № 13140/1 щодо вартості відновлювального ремонту акумуляторної батареї з урахуванням зносу та визначено розмір збитків в розмірі 546 грн. 22 коп.

Згідно звіту № 13380 від 20 липня 2015 року визначено матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля НОМЕР_2 щодо складових частин, які частково або повністю мають втрату первісних технічних або технологічних якостей, зумовлених впливом навколишнього середовища, або умовами року, та які дублюють пошкодження, отримані внаслідок ДТП, що сталася 07 липня 2015 року, але не відноситься до таких, становить 4 637 грн. 41 коп. з ПДВ, 3 864 грн. 51 коп. без ПДВ.

Згідно прийнятого рішення ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування у розмірі 12 331 грн. 34 коп. виходячи із розрахунку: 17 195 грн. 85 коп. (вартість відновлювального ремонту 16 649 грн. 63 коп. + 546 грн. 22 коп.) - 3 864 грн. 51 коп. (мат. збиток складових, які мають втрату технічних якостей) - 1 000 грн. 00 коп. франшизи).

Страхове відшкодування в розмірі 12 331 грн. 34 коп. виплачено 13 січня 2016 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що страховою компанією вірно розраховано та виплачено страхове відшкодування.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Заява про виплату страхового відшкодування подана ОСОБА_1 06 серпня 2015 року.

Виплата страхового відшкодування відбулась 13 січня 2016 року.

Сума страхового відшкодування: 12 331 грн. 34 коп.

Отже пеня за період з 07 листопада 2015 року по 13 січня 2016 року становить 1 008 грн. 04 коп.

Таким чином, судом першої інстанції правильно розраховано розмір пені, яку стягнуто із страхової компанії на користь позивача.

Згідно положень ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, зокрема це шкода, пов'язана з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову про стягнення витрат в сумі 700 грн. 00 коп., пов'язаних з евакуацією пошкодженого транспортного засобу, оскільки евакуація автомобіля позивача проводилась не з місця ДТП ( вул. Стеценка ), а з вул. Блюхера.

Доводи апеляційної скарги про те, що страхова компанія повторно застосувала фізичний знос автомобіля для зменшення виплати страхового відшкодування, колегія суддів відхиляє, оскільки в даному випадку відбулось зменшення матеріального збитку на вартість ремонту деталей, оскільки деталі вже були пошкоджені в ДТП від 07 липня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не обґрунтовано відмовлено у стягненні витрат, пов'язаних з евакуацією автомобіля, колегія суддів не приймає, оскільки суд вирішив спір в цій частині з посиланням на вимоги ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 02 листопада 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук