АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6957/17 Головуючий 1 інст. Наумова С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Пруднікової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІРС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжгалузевий депозитний центр», Публічного акціонерного товариства «Національний Депозитарій України», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство «Люкс-Центр», Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку про визнання права власності на прості іменні акції та зобовязання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 7 листопада 2017 року ,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 7 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанцї.

В обґрунтування скарги посилається на те, що вказана ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Судом першої інстанції не проаналізовано аргументацію позовних вимог, внаслідок чого безпідставно не застосовано відповідну пільгу зі сплати судового збору.

Вважає, що у позовній заяві ним детально було викладено, які саме його права як споживача фінансової послуги були порушені відповідачем 1.

Порядок звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, які повязані з порушенням їх прав регулюється загальним нормативно правовим актом Законом України «Про захист прав споживачів», так як спеціальний нормативно-правовий акт Закон України «Про судовий збір» це питання не врегулював.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повертаючи заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції зробив висновок про помилкову думку позивача щодо регулювання вказаних ним в позовній заяві правовідносин Законом України «Про захист прав споживача», тому невиконання вимог щодо сплати судового збору є підставою для визнання його позовної заяви неподаною та повернення.

З таким висновком суду, судова колегія не погоджується, з наступних підстав.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника;

Положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» визначено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Аналізуючи норму частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному зв'язку з положеннями статей 1-6 Закону України «Про судовий збір», зокрема статті п'ятої зазначеного закону в редакції Закону № 484- VIII, слід дійти до висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв'язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 7 листопада 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і в силу ст.389 ЦПК України оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_1

Повний текст постанови

складено 22 грудня 2017 року