Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

14 грудня 2017 року Справа № 542/1429/17

2/542/963/17

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Стрельченко Т.Г.,

при секретарі - Нестеренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

26.09.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені з липня 2017 року через різні типи характерів, різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до розпаду сім'ї. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я існує формально, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. Подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим. Оскільки відповідач не згоден на розірвання шлюбу в органах РАЦС, змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

В судове засідання позивач не з'явилася, в заяві, що надійшла до суду просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач викликаний до суду за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до положень ст.74 ч.5 ЦПК України, на розгляд справи не з'явився. Заперечень проти позову не надано. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та прийняти заочне рішення, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 03 вересня 2014 року в муніципалітеті Туніс - столиця, комунального округу Сіді Ель Бешір було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після державної реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище ОСОБА_1, актовий запис № 19 (а.с.5-8).

У відповідності до ч.1 ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами країни, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Згідно з положенням ч.1 та ч.2 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Зважаючи на те, що позивачка ОСОБА_2 є громадянкою України, місце проживання позивача є Україна, в той час як ОСОБА_3 є громадянином Республіки Туніс, тому, у розумінні ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони не мають спільного особистого закону. В той же час місцем проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 1148/08-03 від 29.09.2017 року (а.с.14). Зважаючи на це, до правових наслідків припинення шлюбу підлягають застосуванню норми СК України.

Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін.

За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню.

Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні.

У відповідності зі ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд приймає до уваги, що позивачка після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище ОСОБА_1.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 4-11, 15, 60, 88, 212-215 , 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 03 вересня 2014 року в муніципалітеті Туніс - столиця, комунального округу Сіді Ель Бешір між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 19.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Копію рішення надіслати сторонам.

Копію судового рішення після набрання ним законної сили направити до Новосанжарського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Полтавській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

В.О.Голови Новосанжарського районного суду

Полтавської області Т.Г. Стрельченко