У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 01 березня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору та припинення його дії, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк «Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль») звернулося до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи її тим, що 04 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль», в особі керуючого Васильківською філією «Райффайзен Банк «Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір

№ 014/0001/74/2550, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 34 916,00 дол. США, строком до 02 липня 2027 року із сплатою 12,5% відсотків річних за користування кредитними коштами (п.1.2 та 1.4 Договору).

Позичальник припинив належним чином виконувати свої грошові зобов'язання за кредитним договором, а саме зазначених в п. 5.1 Договору, зобов'язань з погашення заборгованості за ним, внаслідок чого за кредитом виникла прострочена заборгованість.

Посилаючись на вказані обставини ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором

№ 014/0001/74/2550 від 04 липня 2007 року в розмірі 35 298,24 долари США (еквівалент 1000636,84 грн), станом на 23 лютого 2015 року.

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом в якому просив розірвати кредитний договір № 014/0001/74/2550 від

04 липня 2007 та припинити його дію з 24 жовтня 2014 року, оскільки ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» не виконано умови укладеного на забезпечення виконання кредитного договору іпотеки від 04 липня 2007 року та порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2016 року в задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано припиненим кредитний договір за № 014/0001/74/2550 від

04 липня 2007 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та

ОСОБА_2, починаючи з 24 жовтня 2014 року.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 01 березня

2017 року рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення.

Позов ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0001/74/2550 від 04 липня

2007 року в розмірі 35 298,24 долари США (еквівалент 1 000 636 грн 84 коп), а саме: - заборгованість за кредитом 30 520,82 долари США (еквівалент

865 206 грн 22 коп.), - заборгованість за відсотками 3 120,88 долари США (еквівалент 88 470 грн 91 коп.), - заборгованість з пені 1 656,54 долари США (еквівалент 46 959 грн 71 коп).

Відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що банком не були дотримані вимоги ст. 11, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки порушено право волевиявлення на задоволення претензій банку за рахунок предмету іпотеки, ОСОБА_2 не може відмовитись в односторонньому порядку від послуг банку, тобто вимоги банку та його небажання реалізувати предмет іпотеки ставлять позичальника в нерівне становище з банком по виконанню зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позичальником порушено терміни погашення зобов'язань за договором та проігноровано роз'яснення щодо необхідності особистої явки до банку для узгодження можливості реалізації предмету іпотеки в позасудовому порядку. Крім того, ОСОБА_2 не скористався своїм правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та не просив змінити або роз'яснити окремі положення оспорюваного кредитного договору й звернувся до суду про його розірвання з підстав невідповідності закону, тільки після звернення кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості за цим договором.

З висновком суду апеляційної інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Встановлено, що 04 липня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/0001/74/2550, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 34 916,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних та кінцевим терміном повернення 02 липня 2027 року. На забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами 04 липня 2007 року укладено договір іпотеки, предметом якого є однокімнатна квартира, загальною площею

23,8 кв.м, житловою площею 11,9 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1, заставною вартістю 204 619 грн

00 коп.

20 жовтня 2014 року відповідачем було направлено до банку заяву про розірвання кредитного договору у якій було зазначено, що ОСОБА_2 передає банку право реалізації предмета іпотеки.

Листом від 07 листопада 2014 року банком направлено роз'яснення про неможливість реалізації вказаного предмету іпотеки, оскільки діючі у банку нормативні документи та процедури не дають можливості здійснити реалізацію предмету іпотеку без особистої участі іпотекодавця у зв'язку з чим повідомлено позичальника про те, що для вирішення питання про реалізацію іпотечного майна позичальнику необхідно з'явитися особисто до центрального офісу банку.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК Українипередбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань.

Відповідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або інших умов та вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК Українипередбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до кредитного договору «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», які підписані позивачкою, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

Такий висновок узгоджуються з позицією Верховного Суду України висловленою у постанові № 6-1341цс15 від 02 грудня 2015 року, яка у силу

ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Задовольняючи позов ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 підписавши кредитний договір ознайомився та дав згоду по істотним умовам договору, отримав кошти за вказаним договором та тривалий час виконував його, тобто не оспорював порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Суд апеляційної інстанції, повно встановивши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, перевіривши доводи сторін у справі, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та обґрунтовано задовольнивши позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» про стягнення заборгованості.

При встановлені фактичних обставин справи судом апеляційної інстанції не було порушено норми процесуального права, а при ухваленні судового рішення правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

В касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить зупинити виконання рішення апеляційного суду Житомирської області від

01 березня 2017 року.

Клопотання підлягає залишенню без розгляду, оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 01 березня 2017 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Житомирської області від

01 березня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору та припинення його дії, відмовити.

Клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про зупинення виконання рішення апеляційного суду Житомирської області від 01 березня 2017 року, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович