Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3994/17 Головуючий у 1 інстанції: Світлицька В.М.
Є.У.№ 331/2663/17 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Онищенко Е.А.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс Яхт-клуб Корсар», Обслуговуючого кооперативу «Корсар 2012» про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИЛА:

У квіті 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначали, що 28.01.2015 року між ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб Корсар» та ОК «Корсар 2012» укладений договір про надання послуг з утримання нежитлових приміщень, споруд і прибудинкової території № 01/01. Зазначають, що положення договору суперечать вимогам законодавства, вимогам розумності і справедливості, с несправедливими, ущемляють їх права та інтереси, а тому підлягають визнанню недійсними.

Посилаючись на зазначені обставини просили суд, визнати недійсним з моменту укладання договір № 01/01 від 28.01.2015 р. про надання послуг з утримання нежитлових приміщень, споруд і прибудинкових територій, укладений між ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб «Корсар» та ОК «Корсар 2012».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та не оспорюється сторонами, о позивачі кожен окремо є власниками нежитлових приміщень (І, ІІ та мансардного поверхів в будівлі спального корпусу АДРЕСА_1), що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно.

Зазначені приміщення з урахуванням того, що вони, як зазначили сторони при апеляційному розгляді, становлять приміщення спального корпусу, використовуються власниками на власний розсуд в тому числі для відпочинку.

Враховуючи, що крім позивачів є інші співвласники будівель, ними був створений кооператив для обслуговування зазначених будівель.

Як вбачається зі статуту кооперативу "Корсар 2012" він був зареєстрований 29.03.2013 року, а співвласники приміщень стали його засновниками.

Згідно з п. 2.1 статуту, кооператив створений з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативу, на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Метою діяльності кооперативу також є ефективне управління, експлуатація та належне утримання нежитлових приміщень і споруд, що належать на праві власності членам кооперативу, на території комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Серед прав, наданих кооперативу п.2.2 Сатуту, укладення договорів, необхідних для здійснення діяльності, пов'язаної із метою створення і діяльності кооперативу.

Натомість такі договори кооператив може укладали виключно в межах тих видів діяльності, на здійснення яких він уповноважений.

Так, за п.2.4. Статуту, який був чинним на час укладення оспорюваного договору, кооператив може здійснювати різноманітні види діяльності вт тому числі спортклубів, фітнес-центрів, атракціонів, інших розваг тощо.

Серед цих повноважень міститься і повноваження щодо здійснення прибирання, обслуговування будинків і споруд, територій, комплексне обслуговування об'єктів, діяльність приватних охоронних служб, каналізація, відведення і очищення стічних вод тощо.

Також за п. 2.3. Статуту кооператив зобов'язаний надавати послуги членам кооперативу, забезпечувати безперебійну роботу інженерних, комунально-експлуатаційних мереж та обладнання, здійснювати контроль за виконанням договірних зобов'язань підприємствами та приватними особами, які здійснюють утримання будівель та споруд кооперативу, та надають комунальні та інші послуги.

Відтак із змісту Статуту вбачається, що кооператив діє виключно в інтересах його членів та сам уповноважений щодо здійснення тієї діяльності, яка була передбачена на оплатних умовах в оспорюваному договорі.

Натомість оспорюваний договір був укладений 28.01.2015 року між ТОВ "Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб Корсар" та ОК "Корсар 2012" (про надання послуг з утримання нежитлових приміщень, споруд і прибудинкової території) № 01/01, згідно з умовами якого ТОВ "Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб Корсар" зобов'язався за завданням замовника забезпечити нерухоме майно водо-, тепло-, електропостачанням, каналізаційними послугами, охороною, відеоспостереженням, послугами по озелененню та утриманню території та майна СОК загального користування, а також іншими послугами, пов'язаними з експлуатацією (утриманням) нерухомого майна, території та майна СОК загального користування, а замовник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі оплачувати виконавцю вказані послуги.

Заперечуючи проти позову, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс Яхт-клуб Корсар» посилався на те, що члени кооперативу у встановленому порядку уповноважили директора на укладення оспорюваного договору.

Разом з тим, з протоколу загальних зборів членів кооперативу вбачається, що текст договору не був предметом обговорення, та не оголошувався взагалі на загальних зборах, як і не обговорювалися будь-які умови зазначеного договору.

Договір між ТОВ "Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб Корсар" та ОК "Корсар 2012" укладено про надання послуг з утримання нежитлових приміщень, споруд і прибудинкової території.

Згідно з умовами договору ТОВ "Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб Корсар" зобов'язався за завданням замовника забезпечити нерухоме майно водо-, тепло-, електропостачанням, каналізаційними послугами, охороною, відеоспостереженням, послугами по озелененню та утриманню території та майна СОК загального користування, а також іншими послугами, пов'язаними з експлуатацією (утриманням) нерухомого майна, території та майна СОК загального користування, а замовник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі оплачувати виконавцю вказані послуги.

Відповідно до визначення термінів в договорі, спортивно-оздоровчий комплекс (далі - "СОК") - комплекс будівель та споруд, рухомого майна, які розташовані за адресою АДРЕСА_2

Територія та майно СОК загального користування (або об'єкти загального користування) - земельна ділянка, на якій знаходиться СОК, та інше майно (рухоме та нерухоме), що належить Виконавцю та (або) іншим особам, і яким можуть користуватися Замовник, власники Нерухомого майна, члени їх сімей, їх відвідувачі.

Нерухоме майно - нежитлові приміщення Будівлі спального корпусу АДРЕСА_1.

Аналізуючи зміст зазначеного договору та посилання позивачів на те, що він укладений всупереч інтересам членів кооперативу з порушенням їх прав, судова колегія враховує наступне.

Як вбачається з договору, до комплексу послуг, які надаються виконавцем, включені забезпечення нерухомого майна водо-, тепло-, електропостачанням, каналізаційними послугами, охороною, відеоспостереженням, послугами по озелененню та утриманню території та майна СОК загального користування, а також іншими послугами, пов'язаними з експлуатацією (утриманням) нерухомого майна, території та майна СОК загального користування, а замовник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі оплачувати виконавцю вказані послуги.

Відповідно до Договору оренди землі, який міститься в матеріалах справи, (а.с.60) від 15 травня 2007 року, який був чинним на час укладення оспорюваного договору, в оренду Товариства обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс Яхт-клуб Корсар» було передано Запорізькою міською радою земельну ділянку по АДРЕСА_2, яка була вільною від будь-яких об'єктів нерухомого майна (п. 3 Договору).

Також у справі міститься Договір № 7-С від 17 листопада 2015 року про закріплення та утримання об'єктів благоустрою в належному стані, укладений між районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс Яхт-клуб Корсар», за яким за Товариством з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс Яхт-клуб Корсар» закріплюється об'єкт благоустрою , розташований по АДРЕСА_2 і за яким рай адміністрація доручила відповідачеві як Користувачу належне утримання об'єкту благоустрою та прилеглої території.

У зазначених договорах не зазначено про те, що на час їх укладення власниками споруд, які розташовані за адресою Луначарського 15-Г були фізичні особи на підставі свідоцтв про право власності в тому числі позивачі.

За п. 2.4.7. Договору від 15.11.2015 року, Користувач, яким є за договором відповідач , має право звертатися до районної адміністрації з пропозиціями про перегляд плану-схеми., яка є невід'ємною частиною договору та містить відомості про прилеглу територію до будівлі по АДРЕСА_2.

Відтак жоден з зазначених договорів не містить відомостей про те, що об'єкти нерухомості належали на праві власності фізичним особам, в тому числі позивачам.

Як зазначив представник відповідача при апеляційному розгляді, та це підтверджується матеріалами справи, жодних правочинів щодо визначення меж користування земельною ділянкою між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс Яхт-клуб Корсар» та позивачами не укладалося.

Тож ані межі користування, ані межі території, яка призначена для обслуговування приватної нерухомості не визначалися.

Зазначене суперечить положенням ст. 120 Земельного Кодексу України, за якими у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Жодними документами не підтверджено, що вирішувалося питання щодо переходу права власності на частину земельної ділянки до позивачів.

У сукупності з тим, що саме відповідачеві доручено забезпечувати благоустрій зазначених об'єктів, включення до спірного договору відшкодування витрат на обслуговування території Товариства обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс Яхт-клуб Корсар» за рахунок власників приміщень не є обґрунтованим.

До того ж досліджуючи доводи позивачів щодо безпідставності включення у умови договору відшкодування витрат, які не ґрунтуються на фактично виконаний роботі, судова колегія звертає увагу на наступне.

Споживачами послуг є фізичні особи - власники нерухомого майна, яке використовується ними для власних потреб.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон «Про житлово-комунальні послуги» .

За ст. 1 зазначеного Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відтак Закон «Про житлово-комунальні послуги» розповсюджується і на забезпечення перебування осіб у нежилих приміщеннях.

За ст. 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуг зобов'язаний: надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Відповідно до п. 2.1 договору про надання послуг з утримання нежитлових приміщень, споруд і прибудинкової території № 01/01 від 28.01.2015 року визначено, що сторони домовились, що вартість послуг виконавця визначається у наступному порядку: у разі, якщо нерухоме майно обладнане засобами обліку прслуг, то вартість таких наданих замовнику послуг визначається виконавцем виходячи із показань засобів обліку та встановлених цін на відповідні послуги виконавцями, продавцями (постачальниками) таких послуг; у разі, якщо нерухоме майно не обладнане засобами обліку послуг (у т.ч. у разі, якщо засоби обліку послуг встановлені, але не опломбовані виконавцем або якщо пломби були зірвані чи пошкоджені, та (або) не пройшли своєчасну повірку) або якщо замовник, власники нерухомого майна, члени їх сімей, їх працівники, представники, довірені особи з будь-яких причин не надають працівникам виконавця доступ до засобів обліку для зняття показань, або з інших причин неможливо точно визначити обсяг наданих послуг, то вартість таких наданих замовнику послуг визначається виконавцем самостійно пропорційно площі нерухомого майна та (або) на підставі даних про фактичне споживання нерухомим майном послуг у попередні або аналогічні періоди; у разі, якщо надання певних послуг здійснюється виконавцем самостійно та (або) залученими виконавцем третіми особами (у т.ч., але не виключно, послуги з охорони та відеоспостереження, зі збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів та будь-яких інших відходів, по прибиранню місць загального користування, з посадки та догляду за газонами, деревами, іншими зеленими насадженнями, з улаштування системи поливу газонів та інших зелених насаджень), то вартість таких послуг визначається виконавцем самостійно. При цьому під вартістю послуг, які надаються виконавцем самостійно, розуміються також всі витрати виконавця на утримання свого персоналу, придбання виконавцем для надання послуг необхідного обладнання, інструментів, іншогомайна, його обслуговування та ремонт, на оренду приміщень для офісу виконавця та для зберігання виконавцем обладнання, інструментів, іншого майна, яке (-і) необхідне (-і) виконавцю для надання послуг за цим договором. Згідно з п.2.2 договору сторони домовились, що виконавець має право змінювати вартість послуг, які передбачені цим Договором.

Відповідно до п.2.4 договору виконавець має право в односторонньому порядку змінити порядок здійснення авансових та остаточних платежів, про що виконавець зобов'язаний письмово повідомити замовника не пізніше ніж за (один) місяць до запровадження відповідних змін.

Тож у договорі визначений загальних перелік робіт, за які споживачі мають сплачувати надані послуги без визначення їх доцільності та необхідності.

Так, послуги з охорони та відеоспостереження, по прибиранню місць загального користування, з посадки та догляду за газонами, деревами, іншими зеленими насадженнями, з улаштування системи поливу газонів та інших зелених насаджень взагалі не можуть бути оцінені з огляду на відсутність розмежування спільної території Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс Яхт-клуб Корсар», та співвласників нежитлових споруд, які розташовані на території, щодо якої не визначений порядок користування.

Відтак неможливо і відповідне формування тарифів з метою недопущення покладення на споживача витрат, не обумовлених споживанням.

Також не базується на законі покладення на споживача витрат виконавця на утримання свого персоналу, придбання виконавцем для надання послуг необхідного обладнання, інструментів, іншого майна, його обслуговування та ремонт, на оренду приміщень для офісу виконавця та для зберігання виконавцем обладнання, інструментів, іншого майна, яке (-і) необхідне (-і) виконавцю для надання послуг за цим договором.

Аналогічним чином відповідно до п.2.10. оспорюваного договору замовник зобов'язується сплачувати всі адміністративно-господарські витрати виконавця (у т.ч., але не виключно, витрати виконавця на утримання свого персоналу (заробітна плата, канцелярські товари), на оренду приміщення для офісу виконавця, на оплату банківських послуг, на купівлю паливно-мастильних матеріалів, екологічний податок і т.д.).

В такому разі утримання взагалі самого Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс Яхт-клуб Корсар» фактично покладається на споживачів, що суперечить основним засадам договірних відносин з надання послуг.

Згідно з п.2.5. договору замовник зобов'язаний відшкодовувати (компенсувати) виконавцю 78% податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме на те нерухоме майно, яке належить виконавцю на праві власності і використовується Виконавцем для надання послуг, які передбачені цим договором.

Мотиви компенсування таких витрат не обґрунтовані у оспорюваному договорі та не зазначено яке відношення має до надання послуг з утримання майна компенсування виконавцем витрат на утримання власного нерухомого майна.

Відповідачем не мотивовано та не зазначено, що нерухоме майно, яке належить йому спеціально створене для надання послуг за оспорюваним договором.

Також відповідно до п. 2.6 договору замовник зобов'язаний відшкодовувати (компенсувати) всі витрати виконавця, пов'язані з утриманням у належному стані (у т.ч. санітарному) земельної ділянки, яка прилягає до тієї земельної ділянки, яка вказана у п. 2.5 цього договору, і передана виконавчим комітетом Запорізької міської ради виконавцю під благоустрій.

Як вже зазначалося, відсутність розмежування земельних ділянок, які знаходяться у користуванні сторін унеможливлює покладення витрат на утримання цих ділянок виключно на споживача.

Таким чином, дослідивши надані позивачами обґрунтування та зміст укладеного договору, судова колегія вважає переконливими послання позивачів на невідповідність умов договору чинному законодавству та порушення їх прав як споживачів послуг.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зазначене свідчить про наявність піддав для висновку про невідповідність закону оспорюваного договору.

Посилання відвідача на те, що договір укладений між двома юридичними особами та відповідно до п. 7.9 Статуту кооперативу "Корсар 2012", до його компетенції належить прийняття рішень про укладення правочинів (договорів), а тому укладений в межах повноважень договір є законним, тому що не оспорений ним, не можуть бути підставою для відмови у позові.

Згідно з ст.ст. 2, 6 Закону України "Про кооперацію", обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Відтак основними завданнями кооперації є підвищення життєвого рівня членів кооперативів, захист їх майнових інтересів і соціальних прав.

Порушення кооперативом зазначених засад надає можливість його членам оспорювати укладені кооперативом правочини, які суперечать інтересам його членів та порушують їх права як споживачів послуг.

Адже правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість.

Зазначена правова позиція була висловлена колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі 6-605цс16 від 25 травня 2016 року.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга та заявлені позивачами вимоги є обґрунтованими, базуються на чинному законодавстві та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року по цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс Яхт-клуб Корсар», Обслуговуючого кооперативу «Корсар 2012» про визнання недійсним договору - задовольнити.

Визнати недійсним договір № 01/01 від 28.01.2015 р. про надання послуг з утримання нежитлових приміщень, споруд і прибудинкових територій, укладений між ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб «Корсар» та ОК «Корсар 2012».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 29 грудня 2017 року.

Головуючий:

Судді: