Ухвала

Іменем України

30 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року позовну заяву публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою ПАТ «Дельта Банк» звернулося до апеляційного суду із апеляційною скаргою та просило поновити строк на апеляційне оскарження ухвали апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що ПАТ «Дельта Банк» пропустило строк на апеляційне оскарження (ч. 3 ст. 297 ЦПК України), зокрема оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції 25 квітня 2014 року і отримана ПАТ «Дельта Банк» 14 травня 2014 року, а із апеляційною скаргою банк звернувся лише 30 серпня 2016 року, тобто більше ніж через 2 роки після постановлення ухвали, не обґрунтувавши при цьому поважності причин такого пропуску строку. Відсутність належної організації роботи банківських працівників не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Безпідставне поновлення процесуального строку, пропущеного тривалий час, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність, та відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини у справі Нежев проти Болгарії від 28 жовтня 2004 року.

Ураховуючи викладене та положення п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич