УхвалА

іменем україни

26 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 7 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 15 листопада 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 200 тис. доларів США зі сплатою 11,75% річних та кінцевим терміном повернення - до 14 листопада 2022 року. 21 жовтня 2008 року між банком та відповідачем укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони змінили процентну ставку до 14 %, починаючи з 3 листопада 2008 року. Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, на вимоги банку не реагувала, унаслідок чого станом на 3 липня 2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 241 134 долари 20 центів США, з яких: 143 288 доларів США - заборгованість за кредитом; 67 835 доларів 47 центів США - заборгованість по процентам; 15 230 доларів 04 центів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 14 780 доларів 69 центів США - пеня за несвоєчасне повернення процентів.

Посилаючись на викладене, ПАТ «Укрсоцбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитним договором від 15 листопада 2007 року у розмірі 241 134 долари 20 центів США, що у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України становить 5 066 617 грн 59 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Київ від 23 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 7 грудня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов банком задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, про застосування якого заявила відповідачка (а.с. 35-36, 40), оскільки звернувся із позовом у січні 2016 року про стягнення кредиту, наданого відповідачці 15 листопада 2007 року, останній платіж по якому вона здійснила у липні 2012 року, а згідно погоджених сторонами умов кредитного договору, зокрема п. 4.5, строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, після останнього платежу, тобто строк виконання основного зобов'язання настав 11 жовтня 2012 року.

Доводи касаційної скарги про те, що кредитний договір укладено до 14 листопада 2022 року, а тому позовна давність не пропущена, безпідставні, так як за умовами договору у разі несплати кредиту банком змінено строк виконання основного зобов'язання і саме з цього часу обчислюється позовна давність.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 2 грудня 2015 року № 6-249цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Ураховуючи викладене та положення ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 7 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик