Ухвала

іменем україни

17 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило у рахунок погашення кредитних зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 11 квітня 2013 року № 910.21666 звернути стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль ЗАЗ Vida, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, у тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ НП України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо) та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року, позов задоволено.

Ухвалено вилучити у ОСОБА_3, або в інших осіб, в яких може знаходитися транспортний засіб, який є предметом застави за договором застави транспортного засобу від 24 квітня 2013 року № 910.21666, а саме автомобіль ЗАЗ Vida, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, та передати його в управління ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації.

У рахунок погашення кредитних зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 11 квітня 2013 року № 910.21666 у сумі 64 835 грн 87 коп. на користь ПАТ «Ідея Банк» звернуто стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль ЗАЗ Vida, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надано ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, у тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ НП України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо).

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Проте оскаржувані судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій зазначеним вимогам процесуального права не відповідають.

Задовольняючи позов ПАТ «Ідея Банк», суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності правових підстав для вилучення предмета застави та звернення стягнення на предмет застави, оскільки, як установив суд, відповідач порушив взяті за кредитним договором зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив із того, що доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості розрахунку позовних вимог, необґрунтованості позовних вимог у частині нарахування підвищеної відсоткової ставки, а також щодо порушення позивачем порядку звернення стягнення на предмет застави та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є безпідставними та не містять жодних доказів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом установлено, що 11 квітня 2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 910.21666, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 71 862 грн 70 коп. на придбання транспортного засобу ЗАЗ Vida, 2012 року випуску, строком до 11 квітня 2020 року. Кредитні кошти банком надані відповідачу в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 0 % та сплатою всіх інших обов'язкових платежів за договором.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24 квітня 2013 року між тими самими сторонами укладено договір застави транспортного засобу, згідно з умовами якого відповідач передала у заставу банку вказаний транспортний засіб, придбаний за кредитні кошти.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зокрема, ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Проте на порушення вищевказаних норм процесуального права суди попередніх інстанцій не установили достатньо повно фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не перевірили належним чином заперечень відповідача проти позову та не зазначили обставин і фактів на їх спростування, зокрема, щодо нарахування банком підвищених процентів за користування кредитними коштами, та у зв'язку з цим не з'ясували питання про дійсний розмір кредитної заборгованості та її складових.

Так, дійшовши висновку про звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення кредитних зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором у сумі 64 835 грн 87 коп., суди не дослідили питання щодо складових зазначеного розміру заборгованості та законності нарахування цих сум.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу судів на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 14 грудня 2016 року № 6-2315цс16, згідно з яким боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Оскільки суди першої й апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О. Леванчук

О.М.Ситнік

О.В.Ступак