Справа №568/47/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 р. м.Радивилів Рівненської області

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Мельник Д.В.,

секретар судового засідання Саган В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радивилівської міської Ради Рівненської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Радивилівської міської Ради Рівненської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок №25 по вулиці Польовій в селі Підзамче Радивилівського району Рівненської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Позивач звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, просить задовільнити позовні вимоги(а.с. 45).

Відповідач по справі та третя особа не заперечують щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просять розглядати справу у їх відсутність (а.с. 39,43).

Керуючись ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України) про те, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд прийшов до висновку про можливість розгляду цивільної справи у відсутність осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши докази по справі, суд вважає про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ст.213 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України), рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом до майна померлого 25.01.2016 року в місті Львів громадянина ОСОБА_3, який є її батьком (а.с.5, 7, 10, 20).

Норми ст.ст.1217, 1233 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) вказують на те, що одним із видів спадкування є спадкування за заповітом, а право на спадкування мають особи, вказані у ньому.

Таким чином позивачка ОСОБА_1, як спадкоємиця за заповітом, має право на спадкування усього належного її батькові майна.

У дослідженому судом письмовому повідомленні нотаріуса від 17.01.2017 року вказано про неможливість видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок №25 по вулиці Польовій в селі Підзамче Радивилівського району Рівненської області у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.20).

Відповідно до ч. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, судом встановлено, що померлий батько позивачки ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом до майна померлого 03.11.1995 року року в селі Підзамче Радивилівського району громадянина ОСОБА_4 (а.с.8,9).

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України від 1.01.2004 року, його норми застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (тобто після 1 січня 2004 року). Відповідно до пункту №1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, до правовідносин щодо прийняття ОСОБА_3 спадщини свого батька ОСОБА_4, який помер 03.11.1995 року, необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Норми ст.524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року вказують на те, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Таким чином батько позивачки ОСОБА_3, як спадкоємиць за заповітом, мав право на спадкування усього належного його батькові ОСОБА_4 майна, у відповідності до заповіту від 07.08.1990 року. Судом не досліджено обставин, які б заперечували встановлені фактичні дані.

Відповідно до довідки посадових осіб комунального підприємства «Радивилівське районне бюро технічної інвентаризації» №285 від 25.08.2016 року, згідно погосподарської книги №3 особовий рахунок №0201, ОСОБА_4 належало будинковолодіння №25 по вулиці Польовій в селі Підзамче Радивилівського району (а.с.18).

Дослідженні судом інші письмові докази підтверджують позовні вимоги ОСОБА_1 щодо спадкування нею прав та обовязків померлого батька (а.с.11,12).

У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1 не зверталася до суду із заявами про стягнення з відповідача судових витрат по справі.

Вважаючи на норми ст. 11 ЦПК України щодо принципу диспозитивності цивільного судочинства (розпорядження особами, які беруть участь у справі, своїми правами на власний розсуд), суд не стягує з відповідача, на користь позивача, судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 1217,1218,1223 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Радивилівської міської Ради Рівненської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове нерухоме майно, а саме на житловий будинок №25 з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Польовій в селі Підзамче Радивилівського району Рівненської області.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з моменту його проголошення через Радивилівський районний суд до апеляційного суду Рівненської області сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їх права та обовязки.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В.Мельник