АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

секретар Андрушків С.П.

за участю апелянта ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за частку майна у спільній власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_2, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за частку майна у спільній власності.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить 4/15 частки квартири АДРЕСА_1, де вона зареєстрована. 11/15 частки указаної квартири належить її тітці ОСОБА_4, яка проживає у спірній квартирі разом з чоловіком та двома дітьми.

Зазначає, що її тітка перешкоджає користуватись квартирою, оскільки в них склались неприязні стосунки, у зв'язку з чим позивач змушена орендувати інше житло.

Згідно уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 4/15 частки квартири АДРЕСА_1 загальною площею 84,20 кв.м., житловою площею 50,20 кв.м. яка належить у розмірі 371 733 грн;

припинити право власності на 4/15 частки указаної квартири з дня отримання грошової компенсації вартості частки. Судові витрати покласти на

____________________________________________________________________

22ц/794/478/2017 р. Головуючий у І інстанції Войтун О.Б.

Категорія 2 Суддя-доповідач Владичан А.І.

відповідача.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Свої доводи мотивує тим, оскільки відповідач не має матеріальної можливості виплати компенсацію за частку квартири доцільним було б її продати, за вирахуванням компенсації відповідач з урахуванням ринкової вартості квартири має змогу купити іншу двохкімнатну квартиру.

Відповідач та її чоловік не дають можливості мирно співіснувати з ними, іншого житла вона не має. Спірною квартирою користується лише відповідач, чим обмежує її право на грошову компенсацію вартості частки квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правомірно виходив з відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 364 ЦК України та виходив із того, що позивач не довела належними та допустимими доказами спроможність відповідача ОСОБА_4 виплатити їй компенсацію в сумі 371 733 грн. в рахунок визнання за відповідачем права власності на 4/15 частки у спірній квартирі.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1, а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

23 жовтня 2007 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі №2-2070/07 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визначення розміру частки майна, що перебуває у спільній сумісній власності, встановлено спільну часткову сумісну власність на квартиру АДРЕСА_1 та визнано право власності по 1/5 частки даної квартири за ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1, померлими ОСОБА_7 та ОСОБА_8, та припинено право спільної сумісної власності вказаних осіб на цю квартиру (а.с.10).

25 грудня 2007 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі №2-2442 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на 1/15 часток квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №69894010, яка сформована 06.10.2016 року ОСОБА_1 належить 4/15 частки спірної квартири, а 11/15 частки квартири належить ОСОБА_4 (а.с. 14).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, загальна площа даної квартири становить 84,60 кв.м. та житлова -50,80 кв.м. (а.с. 78).

Як встановлено судом на даний час в зазначеній квартирі зареєстрована та проживає ОСОБА_4 зі своїм чоловіком та двома дітьми та ОСОБА_1

Згідно з висновком проведеної судової оціночно-будівельної експертизи ринкова вартість вказаної квартири станом на 17 листопада 2016 складає 1 394 000 грн (а.с. 53) Відповідно, вартість 4/15 частки позивача становить 371 733 грн.

Як вбачається з довідки TOB «ТД Укрвторресурс» про склад сім'ї та реєстрацію №1031 від 12.11.2016 у квартирі зареєстровані та проживають відповідач ОСОБА_4, її неповнолітні діти ОСОБА_9, 2007 року народження та ОСОБА_10, 2011 року народження, а також позивач ОСОБА_1

Згідно з довідкою ЧОДГП від 22.11.2016 №13544/24-12-08-01-13 відповідач не перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець, банківські рахунки у неї відсутні (а.с. 76).

Доказів того, що відповідач має у власності інше рухоме чи нерухоме майно, судом не здобуто.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Статтею358 ЦК України передбачено,що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції врахував загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників, перевіривши можливості сплати відповідачем такої компенсації та дійшов до правильного висновку, що примушування відповідача викупити у позивача частку квартири призведе до порушення її прав, оскільки вона не має змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Необґрунтованими є посилання апелянта на те, що право на грошову компенсацію може бути задоволено шляхом продажу спільного майна, оскільки розпорядження спільною частковою власністю здійснюється тільки за згодою всіх співвласників.

Доводи апеляційної скарги щодо вчинення їй перешкод у користуванні спільною власністю також є необґрунтованими, оскільки з указаним позовом позивач до суду не зверталася, доказів на підтвердження вказаних обставин до суду не надала.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: