АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/1294/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Тесля О.П.
Провадження № 22-ц/789/1224/17 Доповідач - Хома М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

секретар - Романюк Х.Ю.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Унікомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Унікомбанк ОСОБА_3 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Унікомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Унікомбанк ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, в якому просила стягнути в її користь з ПАТ Унікомбанк в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію в ПАТ Унікомбанк ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати в сумі 31 707,44 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 16 листопада 2015 року по день ухвалення рішення суду, а також 20 000 грн. моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що з 17 січня 2012 року позивачка працювала на посаді заступника головного бухгалтера ПАТ Унікомбанк. 17 листопада 2015 року була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, проте повного розрахунку при звільненні із нею не проведено, заборгованість із заробітної плати складає 31 707 грн. 44 коп.

Таким порушенням трудових прав їй завдано моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ Унікомбанк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Унікомбанк на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 31 707 грн. 44 коп. з проведенням стягнення із даної суми обов'язкових податків, зборів і платежів, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 16 листопада 2015 року по день ухвалення рішення в розмірі 86 255 грн. 80 коп. з проведенням стягнення із даної суми обов'язкових податків, зборів і платежів. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ Унікомбанк в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію в ПАТ Унікомбанк ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, прийнятим з грубим порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не враховано наявність ліквідаційної процедури в ПАТ Унікомбанк та особливий порядок виплати заборгованості по заробітній платі, що передбачений ст. 52 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Крім цього, судом першої інстанції не враховано те, що вимоги ОСОБА_1 щодо заборгованості по заробітній платі були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ Унікомбанк.

Справа слухалася судами апеляційної та касаційної інстанцій і направлена на новий апеляційний розгляд.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Унікомбанк ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, проте надіслала на адресу суду заяву про слухання справи у її відсутності. Вимоги апеляційної скарги підтримує. Пояснила, що заборгованість перед ОСОБА_1 виникла через відсутність коштів на рахунках банку. Повідомила, що ліквадаційна процедура ПАТ Унікомбанк продовжена до 3.12.2018 року. ОСОБА_1 має статус кредитора банку, її вимоги включені до реєстру вимог кредиторів другої черги. Виплати ОСОБА_1 будуть проведені у порядку черговості, встановленому ст.52 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Стягнення в користь позивачки заборгованості, без врахування встановленої законом черговості, порушить права інших 60 працівників кредиторів банку (сума вимог кредиторів другої черги становить 1 822 908, 28 грн.) на отримання належних їм сум відповідно до Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2, який вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Стягуючи із відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 31 707, 44 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 86 255, 80 грн., суд врахував, що спір про розмір заборгованості по зарплаті відсутній, на день звільнення позивачці не виплачені належні при звільненні кошти, тому відповідно до ст.ст. 116, 117 КЗпП України наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. При цьому суд зазначив, що порушення процедури про банкрутство роботодавця не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти. У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов до нього з порушенням норм матеріального права.

Судом встановлено, що з 17 січня 2012 року ОСОБА_1 працювала на посаді заступника головного бухгалтера ПАТ Унікомбанк.

Постановою Правління НБУ від 06 жовтня 2015 року № 670/БТ банк віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів.

15 жовтня 2015 року постановою Правління НБУ №704/БТ прийнято рішення Про віднесення ПАТ Унікомбанк до категорії неплатеспроможних.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням №188 від 15 жовтня 2015 року Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Унікомбанк вирішила розпочати з 16 жовтня 2015 року процедуру виведення ПАТ Унікобанк з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 16 жовтня 2015 року по 15 січня 2016 року.

Постановою Правління НБУ від 3 грудня 2015 року відкликано ліцензію та ліквідовано ПАТ Унікомбанк.

17 листопада 2015 року ОСОБА_1 звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

При звільненні із ОСОБА_1 не проведено повного розрахунку, не виплачено заборгованість із заробітної плати в розмірі 31 707, 44 грн.

14 грудня 2015 року позивачка подала Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Унікомбанк заяву про визнання її кредитором та включення до реєстру кредиторів з метою повернення заборгованості по заробітній платі у розмірі 31 707, 44 грн.

Вимоги ОСОБА_1 щодо невиплаченої заробітної плати в розмірі 31 707, 44 грн. включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Унікомбанк ОСОБА_3 (а.с.12).

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ч.4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року, якою скасовано ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17.01.2017 року, зазначено про те, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що норми Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у правовідносинах банків, в яких проходить процедура ліквідації. Аналіз п.6 ч.2 ст. 52 цього Закону свідчить про те, що виплати звільненим працівникам банку здійснюються протягом всього періоду ліквідації банку, але у межах черговості та кошторису витрат, затвердженого Фондом. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 слід керуватися вимогами Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та іншими законодавчими актами у частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 52 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів. Грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, належать до другої черги вимог кредиторів.

Зважаючи на те, що заборгованість із заробітної плати та інших розрахункових платежів здійснюється після затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів у порядку черговості, передбаченої зазначеним Законом, яку суд першої інстанції не врахував, тому рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно п. 3 ч. 6 ст. 36 зазначеного Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку.

Таким чином, виплата заробітної плати є обов'язком банку і під час його ліквідації та передається до повноважень Фонду. Однак, виплата заборгованості проводиться у порядку черговості, встановленому ст. 52 зазначеного Закону.

ОСОБА_1 має статус кредитора банку, її вимоги включені до реєстру вимог кредиторів другої черги.

За таких обставин слід ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з ПАТ Унікомбанк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Унікомбанк на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати у розмірі 31 707 грн. 44 коп., утримавши із даної суми податки і збори, у порядку черговості, встановленому ст. 52 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, так як зазначеним Законом не передбачено можливості стягнення під час ліквідації банку на користь звільнених працівників інших виплат, окрім заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку.

За нормами ч.3 ст. 46 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб під час ліквідації не виникає жодних додаткових зобовязань банку.

Посилання представника позивача на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у справі №6-76цс14 (постанова від 2 липня 2014 року) колегія суддів вважає безпідставними, так як вказана правова позиція висловлена у справі при вирішенні спору про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку між фізичною особою та комунальним підприємством. Однак, як уже зазначено вище, правовідносини між ОСОБА_1 та ПАТ Унікомбанк, який перебуває у стані ліквідації, регулюються спеціальним законом, який не підлягав застосуванню у справі №6-76цс14, і відповідно, не враховувався Верховним Судом України. Тому зазначена правова позиція не підлягає застосуванню у даній справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Унікомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Унікомбанк - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Унікомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Унікомбанк в користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у сумі 31 707 грн. 44 коп., утримавши із даної суми податки і збори, у порядку черговості, встановленому ст. 52 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5