Справа № 199/2112/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24.04.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DN80FJ00000043, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 68712,00 доларів США, а відповідачка зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором - до 18.03.2027 року.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №1 №DN80FJ00000043, відповідно до умов якого ОСОБА_2 відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року, як солідарний боржник в тому ж розмірі, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

ОСОБА_2 належним чином не виконувала умови кредитного договору DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року, порушивши графік погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим станом на 10.03.2016 року заборгованість по кредиту становить 216496,25 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 57266,36 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 45739,77 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 13335,42 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання договором.

Оскільки на вимоги позивача відповідачі заборгованість не погасили, від виконання своїх зобов'язань ухиляються, тому позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість станом на 10.03.2016 року за кредитним договором від № DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року у сумі 216496,25 доларів США, а також понесені витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти позовних вимог та звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію, посилаючись на те що, кредитором на підставі ст. 1050 ЦК України було змінено строк кредитування, про що було повідомлено ОСОБА_2 у листі-вимозі вих. № від 23.09.2010 року, та в шестимісячний термін із позовом про стягнення кредиту банк до відповідача ОСОБА_2, як до поручителя, не звернувся, тому, відповідно до вимог ст. 559 ЦК України, договір поруки №1 №DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року припинив свою дію, а позовні вимоги щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 кредитної суми є такими, що не підлягають задоволенню.

Також відповідач ОСОБА_2 вважає незаконним та таким, що порушує права споживачів, нарахування банком комісії за обслуговування кредиту, просив суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог за основним позовом, який сплинув з моменту дострокового повернення кредитних коштів - 23.09.2012 року, встановленого пред'явленим листом-вимогою від 23.08.2012 року №30.1.0.0/2-030, направленого відповідачці ОСОБА_2.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Вергун І.В. вимоги основного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, проти зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим заперечував.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 позовні вимоги за основним позовом не визнав, просив суд відмовити, застосувавши строк позовної давності, зустрічний позов просив задовольнити у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у зустрічному позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги за основним позовом такими, що задоволенню не підлягають, зустрічний позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 19.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DN80FJ00000043, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 68712,00 доларів США, а відповідачка зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором - до 18.03.2027 року.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №1 №DN80FJ00000043, відповідно до умов якого ОСОБА_2 відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року, як солідарний боржник в тому ж розмірі, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року, станом на 10.03.2016 року згідно з наданим позивачем розрахунком утворилась заборгованість по кредиту у розмірі 216496,25 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 57266,36 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 45739,77 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 13335,42 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання договором.

Судом також встановлено, що листом-вимогою від 23.08.2012 року за №30.1.0.0./2-030, направленою відповідачці ОСОБА_2, позивачем було повідомлено про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором № DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року, та встановлений тридцяти денний термін з дня отримання листа.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.ст. 58-60 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Дослідивши спірні правовідносини в ході судового розгляду та враховуючи, що оскільки банком було направлено на адресу відповідачки ОСОБА_2 лист-вимогу 23.08.2012 року № 30.1.0.0./2-030 про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором №DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року із встановленням тридцятиденного терміну його повернення, що спливає 23.09.2012 року, тому, приймаючи до уваги загальний трирічний строк позовної давності до позовних вимог про стягнення кредитних коштів, суд вважає, що звернувшись до суду 24.03.2016 року із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивачем було пропущено строк позовної давності, який сплинув 23.09.2015 року.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2, суд вважає зазначити, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанком» також було пропущено шестимісячний термін на звернення до поручителя ОСОБА_2 із позовом про повернення кредитних коштів, який сплинув 28.02.2013 року від дня пред'явлення дострокової вимоги про повернення кредиту згідно із листом-вимогою 23.08.2012 року №30.1.0.0./2-030, а тому, відповідно до ст. 559 ЦК України, договір поруки припинив свою дію, а з ним і зобов'язання відповідача ОСОБА_2, як солідарного боржника по поверненню заборгованості за кредитною угодою №DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року.

Згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Дана правова позиція викладені у постановах судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.01.2016 року №6-990цс15, 29.06.2016 року №6-272цс16, які відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 640,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 77, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 525-526, ч.3 ст. 549, 551, 559, 589, 590, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в позові до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію, - задовольнити.

Визнати таким, що припинив свою дію договір поруки №1 №DN80FJ00000043 від 19 березня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 640,00 гривень судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя