Справа № 2/331/84/17
№ 331/8835/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2017 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

за участю секретарі Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа орган опіки та піклування адміністрації у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя виконавчого комітету про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-тя особа орган опіки та піклування адміністрації у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя виконавчого комітету про зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом, який згодом був ними уточнений, до ОСОБА_2, , 3-тя особа орган опіки та піклування адміністрації у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя виконавчого комітету про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. У вказаному провадженні третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2, 3-тя особа орган опіки та піклування адміністрації у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя виконавчого комітету про зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування вимог зазначено, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2014р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 пророзірвання шлюбу з визначенням місця проживання малолітніх дітей: задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що був зареєстрований 08.08.2008р. Відділом реєстрації актів цивільного стану; Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, реєстраційний запис №59 в книзі реєстрації шлюбів 2008 р. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4, 21.09.2019 р.н разом з матір'ю ОСОБА_5

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_6 13,02.2009 р.н. разом з батьком ОСОБА_3 Встановлено порядок участі батьків у вихованні дітей, які проживають окремо від них: ОСОБА_2 - відвідування сина ОСОБА_6 13.02.2009р.н. та спілкування з ним - без обмеження часом по її потребі та потребі дитини, за місцем проживання останньої з врахуванням розпорядку дня дитини та без його порушення, у тому числі: щодо відвідування, дитячого дошкільного закладу, часу на відпочинок, прийому їжі, участі у програмах розвитку та дозвілля тощо із забезпеченням права сина ОСОБА_6 спілкування з братом ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_7 -відвідування сина ОСОБА_4 21.09.2010 р. та спілкування з ним без обмеження часом по його потребі та потребі дитини за місцем проживання останньої з врахуванням розпорядку дня дитини та без його порушення, у тому числі щодо відвідування дитячого Дошкільного закладу, часу на відпочинок, прийому їжі, участі у програмах розвитку та дозвілля; ; тощо із забезпеченням права сина ОСОБА_4 21 .09.2010 р.н. на спілкування з братом ОСОБА_6 13..02.2009 р.н.

23 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого: районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_3, в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 при у часті третіх осіб: органу: опіки та піклування Жовтневої районної у м..Дніпропетровську ради: органу опіки та піклування Оржонікідзевської районної у м. Запоріжжі ради, служби у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації про розірвання шлюбу; з визначеннях місця проживання малолітніх дітей - вирішила Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2014 року в частині визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлення порядку, зустрічі та участі батька у вихованні дітей, які проживають окремо від нього та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 р. скасувати та ухвалити нове рішення за яким ОСОБА_3 має брати участь у виховані своїх дітей, за рішеннями суду від 13.06.2014 р. 23 лютого 2015 р., 13 червня 2014 року, 15 липня 2014 року.

Як слід з листа від 18.01.16 року № 271 Головного Управління національної поліції у

Дніпропетровської області Дніпродзержинського відділу поліції Верхньодніпровського відділення поліції, позивач перед тим як бачитися з дітьми повинен зателефонувати та попередити гр. ОСОБА_2 за час коли він буде бачитися з дітьми. Як вбачається з листа від 25.01.16 року за № 37/к 178 Головного Управління національної поліції в Дніпропетровської області Дніпропетровського відділу поліції, ОСОБА_2 адресу свого мешкання та телефонний номер не бажає надавати позивачу. Зазначене свідчить про те що рішення суду другої інстанції від 23.02.15 року, не підлягає виконанню за небажання виконувати його зміст гр. ОСОБА_8

Зазначене обумовлено тим що гр. ОСОБА_8 І М. залишила дітей на своїх батьків та з ними не живе так же як і не працює. Наслідок зазначеного є то що позивач в загалі не бачить своїх синів, молодшого з грудня 2012 р., а старшого з 15.07.2013 р., в звязку з чим йому було заподіяно моральну шкоду в розмірі 100000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 13 тисяч грн.

Відповідно до п.1, 3, та 4 ч.2 ст. 23 ЦК України завдана позивачу моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, що призвело до зміни образу життя позивача, штучно за вини відповідача його усунули від спілкування та виховання дітей.

За підрахунком позивача, за 3 роки усунення від спілкування та виховання дітей батька та дідуся моральна шкода склала 1000 грн. за кожен місяць його страждань а тому 3 Х 12Х1000=36000.

Посилаючись на вищенаведене, позивачі просять суд, визнати невиконання ОСОБА_2 умов шлюбного договору від 02.08.08 року; визнати невиконання ОСОБА_2 судового рішення від 23 лютого 2015 року апеляційного суду Дніпропетровської області в частині побачення з дітьми в умовах вказаним в рішенні суду; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 36.000 гривен; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 моральну розмірі 36 000 грн.

Крім цього, позивач ОСОБА_3 заявив в даному провадженні позов як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2, 3-тя особа орган опіки та піклування адміністрації у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя виконавчого комітету про зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Вказав на те, він як батько малолітнього ОСОБА_6 Юрієвича ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до суду з метою захисту особистого права його малолітнього сина та його інтересу, припинення дій, які порушують право, виконання обов'язку в натурі, відновлення становища яке існувало до порушення та яке було заподіяне в результаті злочину, тому що у відповідності до розуміння ЦПК України, будь-яка фізична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому наслідок кримінального правопорушення.

У відповідності до розуміння ЦПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Тому що, у відповідності до розуміння ЦПК України, він є особою, якій кримінальним правопорушенням завдано шкоду. Така особа має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до фізичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями неосудної особи, ка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Так як у відповідності до розуміння ЦПК України позов спрямований на захист інтересів його неповнолітнього сина може бути пред'явлений його законними представниками - батьком.

Так, Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2014р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ЇМ, про розірвання шлюбу з визначенням місця проживання малолітніх дітей задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що був зареєстрований 08.08.2008р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, реєстраційний запис № 59 в книзі реєстрації шлюбів. 2008р. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з матір'ю ОСОБА_2 Визначено місце проживання дитини ОСОБА_6 13.02.2009р.н. разом з батьком ОСОБА_3 Встановлено порядок участі батьків у вихованні дітей, які проживають окремо від них: ОСОБА_2М - відвідування сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та спілкування з ним - без обмеження часом о її потребі та потребі дитини за місцем проживання останньої з врахуванням розпорядку дня дитини та без його порушення, v тому числі: щодо відвідування дитячого дошкільного закладу, часу на відпочинок, прийому їжі, участі у програмах розвитку та дозвілля тощо із забезпеченням права сина ОСОБА_6 13.02.2009р.н. на спілкування з братом ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_3 - відвідування сина ОСОБА_4 21,09.2010 р.н. та спілкування з ним - без обмеження часом по його потребі та потребі дитини за місцем проживання останньої з врахуванням розпорядку дня дитини та без його порушення, у тому числі: щодо відвідування дитячого Дошкільного закладу, часу на відпочинок, прийому їжі, участі у програмах розвитку та дозвілля ; тощо із забезпеченням права сина ОСОБА_4 21.09.2010р.н. на спілкування з братом ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5

23 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_3, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 при участі третіх осіб: органу опіки та піклування Жовтневої районної у м Дніпропетровську ради: органу опіки та піклування Оржонікідзевської районної у м. Запоріжжі ради. Служби у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації про розірвання шлюбу з визначеннях місця проживання малолітніх дітей - вирішила Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2014 року в частині визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлення порядку зустрічі та участі батька у вихованні дітей, які проживають окремо від нього та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, за яким ОСОБА_3 має брати участь у виховані своїх дітей за рішеннями суду від 13.06.2014р. 23 лютого 2015 р.,13 червня 2014 року, 15 липня 2014 року.

Як слід з листа від 18.01.16 року № 271 Головного Управління національної поліції у Дніпропетровської області Дніпродзержинського відділу поліції Верхньодніпровського відділення поліції, ОСОБА_3 перед тим як бачитися з дітьми повинен зателефонувати та попередити гр. ОСОБА_2, за час коли він буде бачитися з дітьми.

Як вбачається з листа від 25.01.16 року за № 37/к 178 Головного Управління національної поліції в Дніпропетровської області Дніпропетровського відділу поліції, ОСОБА_2 адресу свого мешкання та телефонний номер не бажає надавати позивачу. Зазначене свідчить про те що рішення суду другої інстанції від 23.02.15 року, не підлягає виконанню за небажання виконувати його зміст гр. ОСОБА_8

Зазначене обумовлено тим що гр. ОСОБА_8 І М. залишила дітей на своїх батьків та з ними не живе так же як і не працює. Наслідок зазначеного є то, що позивач в загалі не бачить своїх синів, молодшого з грудня 2012 р., а старшого з 15.07.2013 р., в звязку з чим йому було заподіяно моральну шкоду в розмірі 100000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 13 тисяч грн.

ОСОБА_3 посилаючись на те, що я у відповідності до ст..27 Конституції України має право захищати своє життя і здоров'я, життя і здоров'я своїх дітей від протиправних посягань, просить суд : визначити невиконання судового рішення від 23 лютого 2015 року колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 в частині ненадання ОСОБА_3 можливості кожного тижня бачитись с дітьми, та забирати дітей на 1 місяць в літку та 1 місяцю на Новий Рік; примусово зобов'язати ОСОБА_2 виконувати судове рішення від 23 лютого 2015 року колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в частині надання ОСОБА_10 можливості кожного тижня бачитись с дітьми, та забирати дітей на 1 місяць в літку та 1 місяцю та Новий Рік.

Стягнути з ОСОБА_2 100 000 грн. моральної шкоди та 13000 грн матеріальної шкоди за протиправні дії та за невиконання судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання, до суду не зявився, про причину неявки суд не повідомив.

Другий позивач ОСОБА_3 надав суду письмову заяву про слухання справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, вважав вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надуманими, просив суд відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування адміністрації у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя виконавчого комітету до суду не зявився. Орган опіки належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання, про причину неявки представника суд не повідомлено.

Відповідно до ч 1. ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Цивільний позов ОСОБА_3, ОСОБА_1 надійшов до суду 27.07.2016 р., слухання справи неодноразово відкладалось у звязку із систематичною не явкою всіх учасників процесу, направленням справи до Апеляційного суду Запорізької області, невиконанням Органом опіки та піклування Верхньодніпровської районної державної адміністрації ухвали суду щодо надання висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі позивача ОСОБА_1, представника третьої особи, за наявними в справі доказами.

Суд, заслухавши представника відповідача ОСОБА_2, вивчивши надані матеріали дійшов наступних висновків.

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, рав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 cт. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 ст.59 ЦПК передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивачі ОСОБА_1 ОСОБА_3 не надали суду жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування позовних вимог, зокрема, документів, що підтверджують особи учасників процесу, рішень судів на які є посилання в позовній заяві, інших письмових доказів, обґрунтувань заподіяної шкоди тощо. Суд в своєму рішенні не має право посилатись на ті обставини та факти, які не підтверджені документально, або показами свідків, висновками експертів і т.і.

В позові ОСОБА_3, в якому він визначив себе як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, він стверджує, що має статус особи потерпілої від злочину. Разом з цим, будь-якого процесуального документу з цього приводу постанови слідчого або вироку суду, який набрав законної сили, суду також, не надано.

Вищенаведене свідчить про те, що предявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а мотивувальна частина двох позовів містить лише голослівні твердження, що є безумовною підставою у відмові у позовах.

На підставі викладеного, керуючись 212 215 ЦПК, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у звязку з необґрунтованістю у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа орган опіки та піклування адміністрації у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя виконавчого комітету про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Відмовити у звязку з необґрунтованістю у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-тя особа орган опіки та піклування адміністрації у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя виконавчого комітету про зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя : М.В.Антоненко