Справа №463/1110/17
Провадження №4-с/463/37/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Лакомської Ж.І.

з участю секретаря Скочко А.В.

представника скаржника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4, визнання незаконною та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 23.02.2107 року, -

встановив:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся в суд з скаргою на дії старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4, визнання незаконною та скасування постанови про опис та арешт майна боржника.

Скаргу мотивує тим,що 23.02.2017 р. старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження АСВП53370426 про стягнення заборгованості з ОСОБА_5, на користь стягувача Приватного підприємства «Агенство земельних відносин» винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, постановлено описати та накласти арешт на наступне майно: частка 40/100 в житловому будинку, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Пасічна буд.5а; садовий будинок №61 загальною площею 129,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Чишківська селищна рада, садівниче товариство «Черешня».

З діями державного виконавця не погоджується, оскільки представники стягувача ПП «Агенство земельних відносин» в даному виконавчому провадженні подаючи до примусового виконання виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва № 755/17493/15-ц від 02.12.2015р. умисно не зазначили інформацію, що вимоги по даному позову забезпечені іпотечним майном. Державним виконавцем не звернуто стягнення на майно, що належить солідарному боржнику ПрАТ АК «Монтажбудзвязок», що перебуває в іпотеці та яким забезпечено зобовязання ОСОБА_3 перед ПП «Агенство земельних відносин». Крім того, державним виконавцем не враховано факт самостійної реалізації предмета іпотеки за адресою м. Львів, вул. Шафарика, 11, також не враховано ринкової вартості реалізованого майна - предмета іпотеки за адресою м. Львів, вул. Шафарика, 11, яка становить 12 811 656грн., копія висновку про вартість якого є в матеріалах виконавчого провадження. Крім того, державним виконавцем проігноровано зміст виконавчого листа щодо наявності солідарного відповідача, не запрошено боржника на вчинення виконавчих дій опис та арешт майна боржника, не здійснено виїзду, за місцем знаходження нерухомого майна яке описано. Вважає, що державний виконавець умисно унеможливлює добровільний порядок погашення боргових зобовязань ОСОБА_3 та порушує його законні права на володіння та розпорядження цим майном.

Тому з врахуванням наведених мотивів, просить визнати незаконною та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №50484286 винесену 23.02.2017 р. старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 про проведення опису та накладення арешту на майно ОСОБА_3

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним мотивам скарги просив таку задоволити.

Представник Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, та пояснив,що на виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження АСВП53370426 про стягнення заборгованості з ОСОБА_5, на користь стягувача Приватного підприємства «Агенство земельних відносин». 23.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Вказав,що згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент відкриття виконавчих проваджень, боржнику надавався строк для добровільного виконання рішення 7 днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Оскільки рішення суду боржником в добровільному порядку не виконано, то державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення. В ході виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно боржника та усунуто можливість відчуження такого майна. Тому вважає скаргу безпідставною, в задоволенні такої просив відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав:

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

В судовому засіданні встановлено,що на виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження АСВП53370426 про стягнення заборгованості з ОСОБА_5, на користь стягувача Приватного підприємства «Агенство земельних відносин». 23.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (а.с.30).

Як зазначає скаржник в мотивах своєї скарги, представником стягувача ПП «Агенство земельних відносин» подаючи до примусового виконання виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва № 755/17493/15-ц від 02.12.2015р. умисно не зазначено відомостей, що вимоги по даному позову забезпечені іпотечним майном.

Разом з тим права і обовязки сторін виконавчого провадження викладено в ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Невикористання стягувачем свого права чи невиконання ним свого обовязку не може бути підставою оскарження дій державного виконавця, оскільки сторони самостійно несуть відповідальність за вчинені дії чи бездіяльність.

З приводу посилання скаржника на те,що державним виконавцем не звернуто стягнення на майно, що належить солідарному боржнику ПрАТ АК «Монтажбудзвязок», що перебуває в іпотеці та яким забезпечено зобовязання ОСОБА_3 перед ПП «Агенство земельних відносин». Суд звертає увагу на те,що державний виконавець вправі застосовувати заходи примусового виконання рішень, зокрема опис, арешт та примусову реалізацію майна, лише до боржника у виконавчому провадженні. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

Згідно з виконавчими листами, на підставі яких відкрито виконавчі провадження №№ 50484286, 51306951, боржником являється ОСОБА_3, будь-яких даних про наявність на виконанні у Личаківському ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області виконавчого провадження про стягнення боргу з ПрАТ АК «Монтажбудзвязок» суду не представлено. Крім того звернути стягнення на майно третьої особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, неможливо, оскільки такі дії державного виконавця не передбачені законодавством і призведуть до порушення прав третіх осіб.

Щодо посилання скаржника на те,що державним виконавцем не враховано факт самостійної реалізації предмета іпотеки за адресою м. Львів, вул. Шафарика,11, як зазначає сам скаржник, належне ОСОБА_3Я майно, що передано в іпотеку стягувачу, реалізоване до відкриття виконавчого провадження. Тому державний виконавець не володіє інформацією про факт реалізації такого майна, інформацією про суму коштів, отриманих від реалізації такого майна та суму коштів, яка була спрямована на сплату боргу за судовим рішенням, оскільки така реалізація відбулася поза межами виконавчого провадження в добровільному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Однак жодного підтвердження про виконання сторонами судового рішення не представлено.

З приводу посилання скаржника на те,що державним виконавцем не враховано ринкової вартості реалізованого майна - предмета іпотеки за адресою м. Львів, вул. Шафарика, 11, то як зазначалося вище, реалізація майна боржника відбувалася поза межами виконавчого провадження, а тому оцінка майна боржника не проводилась.

Щодо посилання на те, що державним виконавцем проігноровано зміст виконавчого листа щодо наявності солідарного відповідача. Суд звертає увагу на те,що відповідно до вимог ст. 369 ЦПК України, та вимог Закону України «Про виконавче провадження», які діяли на момент видачі виконавчого листа, у виконавчому листі судом зазначено резолютивну частину рішення, на виконання якого видано виконавчий документ, та чітко зазначено одного боржника ОСОБА_3.

Крім того в своїй скарзі скаржник посилається на те,що державним виконавцем не запрошено боржника на вчинення виконавчих дій опис та арешт майна боржника 23.02.2017р., слід врахувати те,що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обовязку державного виконавця «запрошувати» сторони виконавчого провадження до проведення виконавчих дій. Повідомляти сторони виконавчого провадження про час та місце проведення опису майна є правом державного виконавця. Законом передбачено обовязок виконавця повідомляти сторони про вчинені виконавчі дії, що й було вчинено державним виконавцем, а саме вручено представнику боржника оскаржувану постанову від 23.02.2017 року.

Щодо посилання скаржника на те,що державний виконавець не здійснив виїзд за місцем знаходження нерухомого майна яке описано, то згідно з оскаржуваною постановою про опис та арешт майна боржника від 23.02.2017р. виконавчі дії здійснювались за місцем знаходження такого майна, оскільки перед накладенням арешту на майно державним виконавцем було проведено його опис.

Крім того, щодо посилання скаржника на те,що державний виконавець умисно унеможливлює добровільний порядок погашення боргових зобовязань ОСОБА_3 та порушує його законні права на володіння та розпорядження цим майном, суд вважає такі безпідставними, оскільки згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент відкриття виконавчих проваджень, боржнику надавався строк для добровільного виконання рішення 7 днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Оскільки рішення суду боржником в добровільному порядку не виконано, то державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення, та накладено арешт на майно боржника, з метою недопущення відчуження майна, що може унеможливити виконання рішення суду.

Відтак з врахуванням вимог ст. 129 Конституції України, згідно якої основними засадами судочинства є в тому числі і обов'язковість рішень суду, державним виконавцем згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на час вчинення оскаржуваних дій) винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, його дії є правомірними, тому скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Личаківського Відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4, визнання незаконною та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 23.02.2107 року відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана в порядку та строки передбачені ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Лакомська Ж. І.