У х в а л а

іменем україни

17 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргоюОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, в якому просило стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором в сумі 63337,67 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 5 липня 2005 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 34 425 гривень на строк до 4 липня 2012 року.

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору станом на 11 грудня 2014 року у позичальника утворилась заборгованість в сумі 63337,67 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 26777,17 грн та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 36560,50 грн.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 травня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 5 липня 2005 року в сумі 63337,76 грн.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання односторонніх змін відсоткової ставки за кредитним договором недійсними залишено без розгляду.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2016 року, рішення суду першої інстанції змінено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 31561,60 грн заборгованості за кредитним договором від 5 липня 2005 року, яка складається з: 26 777,17 грн заборгованості за кредитом та 4784,43 грн пені.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого в частині кредитної заборгованості, виходив із того, що внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість, яка складається з тіла кредиту та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Разом з тим, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині розміру пені, апеляційний суд виходив із вимог п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, яким зокрема передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

З огляду на встановлений законом річний строк позовної давності до вимог про стягнення пені, апеляційним судом з відповідача правильно стягнуто неустойку за останні, перед зверненням кредитора до суду 12 місяців, в сумі 4784,43 грн.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.В. Маляренко
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік