АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________Справа № 640/537/14-ц Головуючий 1 інстанції Невядомський Д.В.
Провадження № 22ц/790/2149/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Костенко Т.М.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 25 січня 2017 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2.

В обґрунтування доводів скарги посилалась на те, що в провадженні старшого державного виконавця Ляхової Т.Б. на примусовому виконанні знаходиться рішення Київського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2014 року, змінене рішенням суду апеляційної інстанції від 02 квітня 2014 року, про стягнення з ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх доходів, та не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 16 січня 2014 року.

Зазначала, що 05 серпня 2016 року вона звернулася до начальника Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Ляхової Т.Б., оскільки останньою не внесено відомості до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про проведення виконавчих дій за вищевказаним рішенням суду. 06 вересня 2016 року вона отримала відповідь на свою скаргу, яка є недостовірною, бо вчинена без відповідної перевірки.

У звязку з цим, просила суд визнати неправомірною бездіяльність начальника Київського ВДВС м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, яка полягає у наданні недостовірної відповіді на скаргу від 05 серпня 2016 року, а також яка полягає у не проведенні перевірки виконавчого провадження №47596565 в порядку ст.. 83-86 ЗУ «Про виконавче провадження» та розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень за скаргою від 05 серпня 2016 року. Зобовязати начальника Київського ВДВС м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 провести перевірку виконавчого провадження №47596565 в порядку ст.. 83-86 ЗУ «Про виконавче провадження» та розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Начальник Київського ВДВС м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 подала до суду заперечення на скаргу ОСОБА_1, зазначивши, що в ході примусового виконання виконавчого провадження №47596565 державним виконавцем Ляховою Т.Б. вжито усіх заходів, передбачених законом. 05 серпня 2016 року ОСОБА_1 подано скаргу, яка не відповідає вимогам ст.. 82 ЗУ «Про виконавче провадження», тому скарга була розглянута на підставі ЗУ «Про звернення громадян» і 02 вересня 2016 року надана на неї відповідь. Тому, начальник ВДВС ОСОБА_2 вважає, що підстав для реагування на, начебто, неправомірні дії державного виконавця Ляхової Т.Б. у неї не було.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25 січня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою задовольнити її скаргу.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали, постановленої з порушенням вимог процесуального права; вказує, що начальник ВДВС ОСОБА_2 по суті її скаргу не розглянула, надала лише формальну відповідь з порушенням строків, встановлених ЗУ «Про виконавче провадження».

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Згідност.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2014 року, змінене рішенням суду апеляційної інстанції від 02 квітня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх доходів, та не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 16 січня 2014 року. Касаційна скарга була відхилена.

05 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Ляхової Т.Б., оскільки останньою не внесено відомості до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про проведення виконавчих дій за вищевказаним рішенням суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.82 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені вимоги до скарги, яка подається стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) в порядку статті 82 цього Заону.

Матеріали справи свідчать, що у скарзі від 05 серпня 2016 року ОСОБА_1 просила вжити заходів щодо притягнення старшого державного виконавця відділу ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни (невиконання посадових обовязків, а саме: невнесення відомостей про проведення виконавчих дій до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виготовлення документів виконавчого провадження поза Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень); просила також зобовязати старшого державного виконавця відділу ОСОБА_6 неухильно дотримуватися Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень.

Згідно п. 1.1, 1.3., 3.6. Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень це компютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії. Адміністратором Єдиного реєстру є державне підприємство «Національні інформаційні системи», яке має прямий доступ до компютерної бази даних і відповідає за її створення, впровадження, матеріально-технічне та технологічне забезпечення, збереження і захист даних, що містяться в Єдиному реєстрі. Постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Відповідно до 4.1, 2 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження», контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні, контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Під час здійсненого начальником Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 контролю у відповідності до ч.1, 2 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, діями державного виконавця у виконавчому провадженні №ВП № 47596565 встановлено, що порушень з боку старшого державною виконавця ОСОБА_6 не виявлено.

02 вересня 2016 року начальником Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 надана відповідь на вищевказану скаргу ОСОБА_1 на підставі ЗУ «Про звернення громадян» (а.с.22).

Згідно ст.. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Отже, скарга ОСОБА_1 від 05 серпня 2016 року розглянута начальником Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян", надана обґрунтована відповідь, що з боку старшого державною виконавця ОСОБА_6 не встановлені порушення, відомості про проведені виконавчі дії внесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виготовлені виключно за допомогою ЄДРВП та у відповідності до впровадженого зразка.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1, оскільки її скарга розглянута відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян", тому і будь-яка постанова з цього приводу начальником Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 не ухвалювалась.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду законна і обґрунтована, постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Посилання представника Київського ВДВС ХМУЮ на те, що провадження за даною скаргою ОСОБА_1 необхідно закрити, оскільки ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29 серпня 2016 року питання, порушені в скарзі ОСОБА_1 вже вирішувались, колегією суддів не приймаються.

Відповідно до вимог п. 2 ч.І ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається із копії ухвали Київського районного суду м.Харкова від 29 серпня 2016 року предметом розгляду суду була скарга ОСОБА_1 про не надання їй відповіді на скаргу від 05.08.2016 року.

Отже, вважати, що ці справи тотожні неможна.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.2 ст.307, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді