441/1304/17 2/441/722/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.

при секретарі - Цап І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2017р. позивач звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що 08.12.2002р. померла його мати ОСОБА_4, після чого відкрилася спадщина на належне останньому майно житловий будинок № 10 на вул. Побережна в с. Градівка Городоцького району Львівської області, земельні ділянки, площею 1.67 га для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, розташовані на території с. Градівка Городоцького району Львівської області.

Зазначав, що після смерті матері, постійно проживав у спадковому житловому будинку, що в с. Градівка, вул. Побережна, 10 Городоцького району Львівської області, користувався земельними паями, як сінокоси для відгодівлі худоби та ведення підсобного господарства, отже фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

У вересні 2017р. він звернувся до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в оформленні спадкових прав у звязку з відсутністю реєстрації спадкодавцем права власності на спадкове майно.

Оскільки він фактично прийняв спадщину після смерті матері в порядку ст.ст.548-549 ЦК України в ред. 1963р., просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 08.12.2002р., на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Градівка, вул. Побережна, 10 Городоцького району Львівської області, а також право на дві земельні ділянки, кожна площею 1.67 га, надані для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, розташовані на території с. Градівка Городоцького району Львівської області, що стверджується Сертифікатами на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №127271 та серія ЛВ №127272, зареєстрованих в Книзі записів Сертифікатів за №№293, 294 від 23.04.1997р., його батьку та матері.

Позивач та його представник в судове засідання не з»явилися, 20.12.2017р. подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позові (а.с.57-60).

Представник відповідача Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує (а.с.56).

Треті особи у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, 19.12.2017р. подали заяви про те, що не претендують на частку у спадковому майні, а тому підтримують вимоги позовної заяви і просять таку задоволити, просили дану справу розглядати за їх відсутності (а.с.44-55).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що батькові позивача - ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 07.08.1989р. належав в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами на вул. Побережна, 10 в с. Градівка Городоцького району Львівської області, виданого на підставі рішення виконкому Городоцької районної ради від 15.06.1989р. за №204 (а.с.21), згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №127271, зареєстрованого в Книзі записів Сертифікатів за №293 від 23.04.1997р. на підставі рішення Градівської сільської ради №22 від 16.11.1995р., йому належала земельна ділянка, площею 1.67 га на території Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства (а.с.20). ОСОБА_1 помер 10.03.1999р., а після його смерті успадкувала все майно дружина ОСОБА_4.

Крім того, ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №127272, зареєстрованого в Книзі записів Сертифікатів за №294 від 23.04.1997р. належала земельна ділянка, площею 1.67 га, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка розташована на території с. Градівка Городоцького району Львівської області (а.с.19).

Як вбачається із копії технічного паспорта спірний будинок в с. Градівка по вул. Побережна, 10 Городоцького району Львівської області збудований у 1972 р., його забудівником був ОСОБА_1, складається з трьох житлових кімнат, однієї кухні, коридору і веранди, житлова площа 52,8 м.кв., загальна 77,5 м.кв. До господарських будівель та споруд при будинку належать: літня кухня сарай, два сараї, господарська будівля, навіс, вбиральня, криниця та огорожа. Дійсна вартість будинковолодіння становить 275332 грн. (а.с.16-18).

Згідно копії свідоцтва про одруження серія ІІ-АГ №003697 від 15.08.1968р. (а.с.8) ОСОБА_1 15.08.1968 р. зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 (дошл. Щербяк).

Із копії свідоцтва про народження серії I-АГ №1166068 від 28.08.1968р. (а.с.13) убачається, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_4

15.06.1999р. ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області ОСОБА_6, такий зареєстрований в реєстрі за № 12, яким на випадок своєї смерті усе належне їй майно заповіла своєму синові ОСОБА_1 (а.с.11). Даний заповіт не змінювався та не відмінявся, що посвідчено секретарем Градівської сільської ради 19.06.2017р.

Батьки позивача - ОСОБА_5 помер 10.03.1999р. (а.с.9), ОСОБА_4 померла 08.12.2002р. в с. Градівка, вул. Побережна, 10 Городоцького району Львівської області (а.с.10).

Згідно довідок виконкому Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області №№ 553, 556 від 19.06.2017р. ОСОБА_1 дійсно зареєстрований і проживає на даний час у житловому будинку, який знаходиться в с. Градівка, вул. Побережна, 10 Городоцького району Львівської області. За вказаним будинковолодінням згідно погосподарських книг №6, 316 числиться земельна ділянка площею 0,19 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.14-15).

У вересні 2017р. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність реєстрації спадкодавцем права власності на спадкове майно (а.с.22).

Згідно ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом.

Згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

У Листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам звертається увага на те, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Згідно п.113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 185 від 14.06.1994р., яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР).

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів чи відповідної державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувалися податки або страхові платежі по обовязковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на імя спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після оформлення прав на нього.

Матеріалами справи та фактом наявності у позивача правовстановлюючих документів на належне спадкодавцеві майно, в повній мірі доводиться факт вступу ОСОБА_1 в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва по право на спадщину) спадкових справ після смерті ОСОБА_5, який помер 10.03.1999р. та ОСОБА_4, що померла 08.12.2002р. не заведено (а.с.40-43), що підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інше від 15.09.2017р. №97388384 (а.с.28).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої ОСОБА_4, інші спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовилися від своєї частки у спадковому майні, про що подали відповідні заяви, він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном останньої, суд приходить до висновку про необхідність визнання за ним права власності на спірне майно за заповітом.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.529, 549 ЦК УРСР, ст.ст.346, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 08.12.2002р., за ОСОБА_1 право на:

-земельну ділянку, без визначення зовнішніх меж площею 1,67 га, наданої для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, розташованої на території с. Градівка Городоцького району Львівської області, що стверджується Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №127271, зареєстрованого в Книзі записів Сертифікатів за №293 від 23.04.1997р., що належала ОСОБА_4;

-земельну ділянку без визначення зовнішніх меж площею 1,67 га, наданої для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, розташованої на території с. Градівка Городоцького району Львівської області, на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №127272, зареєстрованого в Книзі записів Сертифікатів за №294 від 23.04.1997р., що належала ОСОБА_1;

-право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в селі Градівка по вул. Побережна, 10 Городоцького району Львівської області.

Стягнути з Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 3920 грн. (три тисячі дев»ятсот двадцять грн.) 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено «26» грудня 2017р.

СуддяОСОБА_8