Провадження №2-з/760/168/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л. А.

за участю секретаря - Хілюк І.О.

розглянувши заяву про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у її вихованні, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач у грудні 2016 року звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі в її вихованні.

Ухвалою суду від 31 березня 2017 року за клопотанням позивача судом були вжиті заходи забезпечення позову шляхом обмеження в праві виїзду за межі України малолітньої громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач повторно звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, якою просить заборонити відповідачці вивозити через державний кордон України їх малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як громадянку Російської Федерації відповідно до паспорта НОМЕР_1, який виданий 24 жовтня 2016 року без його на те нотаріально посвідченої угоди.

Посилається на те, що в провадженні суду знаходяться справи по його спору з відповідачкою щодо його участі в вихованні дитини.

Відповідачка є громадянкою Російської Федерації, кди йому заборонено в»їзд до 2019 року.

Крім того, в жовтні 2016 року було оформлено громадянство Російської Федерації і дитині.

Зазначає також, що відповідачка в Україні не має житла та роботи, в свою чергу вона має на праві власності частину будинку в м. Руза Московської обл. та роботу в Російській Федерації, шукає можливості для вивезення дитини за межі України для подальшого перевезення в Російську Федерацію без його згоди.

Вона змінила номер телефону, має активним лише номер телефону російської Федерації, не відповідає на його листи і він не знає, де знаходиться дитина.

Виходячи з конфліктної ситуації, що виникла між ними з приводу його участі в вихованні дитини, є підстави вважати, що відповідачка буде вживати заходи щодо незаконного вивезення дитини за межі України до Російської Федерації, громадянкою якої вона є.

Побоюючись можливих заходів відповідачки в цьому напрямку, він 19 листопада 2016 року зателефонував на гарячу лінію Державної прикордонної служби України, звідки йому близько 23.00 зателефонували та повідомили про намагання відповідачки вивезти дитину до Російської Федерації.

Він неодноразово намагався зустрітися з дитиною, однак його дружина чинить в цьому перешкоди та не дозволяє бачити дитину.

Виходячи з цього, просить заборонити виїзд дитини за межі України як громадянці Російської Федерації.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як встановлено вище, між сторонами існує спір з приводу участі батька в спілкуванні з дититною та її вихованні.

Місце знаходження дитини на даний час невідоме.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз»яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, ухвалою суду від 31 березня 2017 року за заявою позивача були вжиті заходи забезпечення позову шляхом обмеження в праві виїзду за межі України малолітньої громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала суду прийнята до виконання Державною прикордонною службою України, про що свідчить лист Головного центру обробки спеціальної інформації від 06 квітня 2017 року, відомості про доньку сторін 11 квітня 2017 року внесено до бази даних осіб, яким тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Позивач звернувся до суду з повторною заявою про забезпечення позову таким же шляхом, однак просить обмежити в праві виїзду за межі України доньки, як громадянці Російської Федерації.

Так, згідно із загальноприйнятими принципами міжнародного права, кожна дитина має право на громадянство.

Це положення міститься у принципі 3 Декларації прав дитини 1959 року і в п. 3 ст. 24 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року.

Згідно з нормами міжнародного права, дитина ні за яких умов не може бути особою без громадянства.

Відповідно до ст.12 Закону України « Про громадянство України» коли хоч один з батьків є громадянином України на момент народження дитини, то дитина є громадянином України:

1) якщо вона народилася за межами держави, але батьки або один з них у цей час постійно проживали на території України;

2) якщо вона народилася на території України - враховується принцип "права території".

Так, із Свідоцтва про народження дитини, виданого відділом РАЦС Солом»янського РУЮ у м. Києві, вбачається, що донька сторін народилася 30 листопада 2014 року у м. Києві, тобто в силу Закону України « Про громадянство України» є громадянкою України.

Підстави припинення громадянства України визначені ст.19 Закону, а саме:

1) внаслідок виходу з громадянства України;

2) внаслідок втрати громадянства України;

Вихід з громадянства відбувається тільки за ініціативою самої особи.

По відношенню до дітей діють їхні законні представники.

З викладеного вище випливає, що донька сторін на даний час є громадянкою України в силу народження в Україні, а отримання нею паспорта громадянки Російської Федерації в силу вище приведеного Закону не тягне за собою автоматичного припинення громадянства України.

Враховуючи ці обставини, ухвалу суду про забезпечення позову від 31 березня 2017 року, підстави для задоволення даної заяви відсутні.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: