Справа № 703/1270/17
15 грудня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді Прилуцького В.О.
секретар судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом Смілянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 14 червня 2002 року була зареєстрована як фізична особа підприємець. В звязку з цим, вона набула статусу страхувальника відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та повинна була нараховувати, обчислювати і сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески до УПФУ.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2012 року з ФОП ОСОБА_2 стягнуто на користь УПФУ 30284 грн. 80 коп. боргу за страховими внесками. Борг в сумі 3400 грн. 14 коп. було погашено.

3 жовтня 2014 року ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом.

Посилаючись на те, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 5 січня 2017 року накладено заборону на звільнення ОСОБА_2 від зобовязань подальшого виконання грошових вимог кредиторів, УПФУ вважає, що з неї належить стягнути не погашену суму боргу по страховим внескам.

Представник позивача в судове засідання не зявився, в направленій до суду заяві просила розглядати справу у її відсутності.

Відповідач повторно не зявилась на розгляд справи, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2012 року по справі № 2а/2370/501/2012 з ФОП ОСОБА_2 на користь УПФУ стягнуто 30284 грн. 80 коп. заборгованості по страхових внесках.

На підставі цього рішення було виписано та 26 квітня 2012 року видано виконавчий лист, який було направлено на примусове виконання до виконавчої служби.

Постановою головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС від 8 листопада 2017 року цей виконавчий лист повернуто стягувачу у звязку з визнанням боржника банкрутом.

У відповідності з ухвалами господарського суду Черкаської області від 5 січня 2017 року по справі № 925/1414/14, підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_2 припинено у звязку з визнання її банкрутом та накладено заборону на звільнення ОСОБА_2 від зобовязань у звязку з припиненням провадження у справі про банкрутство.

Згідно з розрахунком позивача, загальний борг ФОП ОСОБА_2 по сплаті страхових внесків за період з 1 січня 2010 року по 13 січня 2012 року становить 26884 грн. 66 коп., з якого 20910 грн. 69 коп. становить основний борг, 4599 грн. 69 коп. пеня та 1374 грн. 10 коп. штрафні санкції.

Сплата страхових внесків до Пенсійного фонду України є встановленим державою обов'язковим платежем. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування платники сплачують до Пенсійного фонду України в установлені строки та в повному обсязі.

Частинами 6, 10 ст. 20 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно з ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» , однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Статтею 92 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що після завершення розрахунків з кредиторами фізична особа - підприємець, визнана банкрутом, звільняється від подальшого виконання грошових вимог кредиторів, що були заявлені після визнання фізичної особи - підприємця банкрутом, за винятком вимог, передбачених абзацом третім частини третьої цієї статті. Вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання фізичної особи - підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання фізичної особи - підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Враховуючи, що відповідач частково погасила борг по сплаті страхових внесків, суд вважає, що решту суми належить стягнути з неї в примусовому порядку.

Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, з відповідача на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави 1600 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 223, 258-259, 264-265, 280-284 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Смілянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Смілянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, місцезнаходженням якого є м. Сміла Черкаської області, вул. Незалежності, 35, ,борг по сплаті страхових внесків в сумі 26884 грн. 66 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1600 грн. судового збору.

На заочне рішення відповідач може протягом 30-ти днів з дня його проголошення подати до міськрайонного суду заяву про його перегляд.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: В. О. Прилуцький