Справа № 523/6079/17
Провадження №6/523/481/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2017 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді - Виноградової Н.В.,

при секретарі судового засідання Одарія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі подання Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшло подання Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування даного подання державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області вказує, що у них виконавче провадження № 47655671 з примусового виконання виконавчого напису № 11599 від 23.07.2008р., який видав приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» грошової суми у розмірі 143071,20 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 3771 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Як зазначає в своєму листі Верховний Суд України від 01.02.2013р. „Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобов'язання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою.

Закон уповноважує суд обмежити вже існуюче право особи на виїзд за кордон, коли останній має намір чи вчинив такі дії і вже отримав дозвіл про це від уповноваженого державного органу.

В поданні відсутні відомості про отримання боржником викликів державного виконавця, а також чи застосовувався привід до боржника державним виконавцем. Проте наявність лише самої заборгованості за рішенням суду не є свідченням умисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. Громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо, він, зокрема, ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у зазначеному випадку.

Дослідивши надані державним виконавцем документи, виходячи із того, що обмеження в праві виїзду за межі України є крайнім заходом впливу на боржника, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, оскільки до подання не надано жодного документу на підтвердження того, що боржник знає про відкриття виконавчого провадження, був на прийомі державного виконавця, не надано жодного документу на підтвердження відсутності коштів на рахунках боржника, відсутності рухомого або нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення для задоволення вимог стягувача.

Без встановлення вказаних відомостей суд вважає неможливим вирішити питання про заборону фізичній особі на перетинання державного кордону, так як можуть бути порушені конституційні права громадянина, встановлені і закріплені ст. 33 Конституції України, а тому внесене до суду подання державного виконавця не доведене і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: