Справа № 345/455/17
Провадження № 22-ц/779/824/2017
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря: Петріва Д.Б.,

з участю: представників відповідача - ТзОВ "Карпатнафтохім": ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, позивача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ТзОВ «Карпатнафтохім» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 на рішення Калуського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_5 звернулася до ТзОВ «Карпатнафтохім» з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого вказувала, що відповідач видав неправомірний та незаконний наказ стосовно її звільнення з посади апаратника очищення стічних вод (промислових), оскільки підстав для її звільнення, передбачених п.3 ст.40 КЗпП України, на її думку, у відповідача не було. Посилаючись на те, що вона не спричинила відповідачу жодної шкоди, а відсутність на робочому місці була вимушеною, просила визнати незаконним та скасувати наказ №340 від 30 листопада 2016 року про її звільнення з роботи, поновити її на посаді апаратника очищення стічних вод (промислових) цеху нейтралізації і очищення промислових стічних вод ТзОВ «Карпатнафтохім» з 30 листопада 2016 року, стягнути з відповідача в її користь 11 444,40 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30.11.2016 року по 06.02.2017 року, а також стягнути із присудженої суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу всі обов'язкові платежі та внески з відповідача.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року ОСОБА_5 поновлено строк звернення до суду та відмовлено у задоволенні її позову до ТзОВ «Карпатнафтохім».

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи. Представник апелянта вважає помилковим висновок суду про те, що дисциплінарні стягнення у вигляді доган, на підставі яких було видано наказ про її звільнення, були застосовані правомірно, оскільки службові та доповідні записки, на її думку, не підтверджують неналежне виконання нею посадових обов'язків. Також представник апелянта зазначає, що судом першої інстанції не було враховано показання свідка ОСОБА_4 про неприязні відносини з нею стосовно виконання робіт, не пов'язаних з її основною роботою. Представник ОСОБА_5 вважає, що судом першої інстанції також не було дано оцінку фактам, викладеним в її скаргах на ім'я генерального директора ТзОВ «Карпатнафтохім», зокрема щодо незадовільного робочого процесу, незабезпечення працівників засобами гігієни, спецодягом та зобов'язаннями виконувати роботи, які не пов'язані з трудовими обов'язками. Крім того, судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що ОСОБА_5 залишила робоче місце не з власної волі, а за розпорядженням майстра зміни, оскільки крім основних обов'язків, вона зобов'язана була виконувати інші роботи. Представник позивача звертає також увагу суду на те, що розпорядження про накладення дисциплінарного стягнення нею оскаржувались керівництву ТзОВ «Карпатнафтохім», однак відповіді на її скарги не було надано. Посилаючись на вищенаведене, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 та її представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній.

Представники ТзОВ «Карпатнафтохім» доводи апеляційної скарги заперечили, вважаючи, що звільнення позивачки відбулося без порушень законодавства України про працю. Рішення суду вважають законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції вважав, що відповідач правомірно видав наказ про звільнення ОСОБА_5 з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України, оскільки вона систематично допускала невиконання своїх посадових обов'язків, покладених на неї трудовим договором, що підтверджується розпорядженнями про оголошення їй доган. Однак, на думку колегії суддів, з цим висновком місцевого суду погодитись не можна з таких підстав.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року із змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін до ОСОБА_5 впродовж 2016 року згідно розпоряджень №270-а від 02.06.2016 року та №293-а від 14.06.2016 року двічі застосовувались заходи дисциплінарного стягнення у вигляді доган.

Із змісту розпорядження №270-а від 02.06.2016 року (а.с.38) слідує, що ОСОБА_5 було оголошено догану за відмову виконати розпорядження майстра зміни цеху нейтралізації і очищення промислових стічних вод щодо її чергування 11 травня 2016 року на прохідній цеху. При цьому адміністрація підприємства вважала, що відмова ОСОБА_5 порушує вимоги п.1.17 доповнення до інструкції Щ-Є-5 з охорони праці апаратника стічних вод (промислових), п.3.1.(б) «Правил внутрішнього трудового розпорядку», а тому є дисциплінарним проступком.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що у доповненні до інструкції Щ-Є-5, яке затверджено наказом генерального директора ТОВ «Карпатнафтохім» №185 від 26 травня 2015 року (а.с.52-53), зазначено, що апаратник очищення стічних вод зобов'язаний виконувати разові ремонтні господарські роботи, що не пов'язані з трудовими обов'язками по робочому місцю, при наявності розпорядження керівника структурного підрозділу на проведення вищевказаних робіт. Однак, по-перше, ні посадова інструкція Щ-Є-5, ні доповнення до неї не передбачають обов'язку апаратника очищення стічних вод чергування на прохідній цеху. По-друге, згоди зміну укладеного трудового договору, тобто на збільшення об'єму трудових обов'язків ОСОБА_5 адміністрації підприємства не надавала.

Статтею 31 КЗпП України власнику або уповноваженому ним органу заборонено вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Отже, ОСОБА_5 вправі була відмовитись від виконання вимог майстра цеху стосовно чергування на прохідній. Таким чином, не можна вважати, що розпорядження №270-а від 02.06.2016 року про оголошення їй догани є обґрунтованим і правомірним.

Апеляційним судом встановлено, що після притягнення до дисциплінарної відповідальності на підставі згаданого розпорядження №270-а від 02.06.2016 року ОСОБА_5 за розпорядженням майстра цеху не тільки чергувала на прохідній цеху, а й виконувала різні господарські роботи на території ТОВ «Карпатнафтохім» (прибирання, косіння трави та інше). Всі ці роботи не були обумовлені укладеним з ОСОБА_5 трудовим договором, і їх виконання додатково не оплачувалось. Це в засіданні апеляційного суду фактично було визнано представником ТОВ «Карпатнафтохім» ОСОБА_2 (юрисконсультом), яка пояснила, що до таких робіт апаратники очищення стічних вод адміністрацією залучались вимушено, у зв'язку із недостатністю відповідних працівників.

Однак, слід звернути увагу на те, що за умовами трудового договору апаратник очищення стічних вод на визначеному йому робочому місці повинен особисто здійснювати безперервний контроль за відповідним устаткуванням і обладнанням. Про це зазначено в п.п.1.2.5; 2.4; 3.1. посадової інструкція Щ-Є-5. Але виконання цих вимог, зокрема, апаратником очищення стічних вод ОСОБА_5 фактично стало неможливим у зв'язку із залученням її до господарських робіт та до чергування на прохідній. При цьому коли саме і на який час працівник відлучався від свого робочого місця, хто саме замість нього контролює і відповідає за стан обладнання в апаратній, ніяким чином не документується. Цю обставину в засіданні апеляційного суду визнали представники відповідача.

Із змісту наказу генерального директора ТОВ«Карпатнафтохім» №340 від 30 листопада 2016 року вбачається, що притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення було застосовано за не здійснення нею 11 листопада 2016 року належного контролю за роботою насосу №4-23а, що призвело до нагрівання і загоряння його сальникового ущільнення, та до заливання стічними водами електродвигуна насоса.

Однак, з'ясовано, що в цей день ОСОБА_5 після прийняття зміни у виконання згаданої вище інструкції перевірила стан обладнання на її робочому місці, включила насос №4-23а, про що близько 11-ї години доповіла майстру зміни. Ці обставини підтверджено документально.

З пояснень позивачки, представників підприємства - відповідача, документів, які містяться в справі вбачається, що в той день-11 листопада 2016 року за розпорядженням майстра зміни ОСОБА_5 повинна була приступити до чергування на прохідній, розташованій на відстані півкілометра від її робочого місця. До якого часу вона перебувала на своєму робочому місці в апаратній і коли саме вона змушена була покинути своє робоче місце щоб здати в лабораторію забори води і дійти до прохідної цеху, де мала приступити до чергування з 12 годин 30 хвилин, ніякими документальними відомостями не зафіксовано. Тому твердження адміністрації ТОВ«Карпатнафтохім» про те, що ОСОБА_5 тривалий час без поважних причин не здійснювала належний і своєчасний контроль за роботою насосу, задимлення якого за твердженням начальника відділення БХО ОСОБА_4 виявлено в 12 годин 04 хвилини, є тільки припущенням.

Колегія суддів зауважує, що згідно правових норм законодавства про працю України підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення ним трудової дисципліни, посадових обов'язків. Отже, притягнення до дисциплінарної відповідальності є наслідком винної поведінки працівника. В даному ж випадку ТзОВ «Карпатнафтохім» не надало суду безсумнівні, належні та допустимі докази невиконання ОСОБА_5 без поважних причин посадових обов'язків апаратника очищення стічних вод, передбачених укладеною з нею трудовою угодою.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому воно не може бути залишене в силі. По даній справі є правові підстави для ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Колегія суддів вважає, що строк звернення з позовом ОСОБА_5 до суду слід поновити, оскільки його пропущено з поважних причин. При цьому приймається до уваги те, що ОСОБА_5, яка є матеріально незабезпеченою, не маючи належних коштів на правову допомогу, до пред'явлення позову зверталась із скаргами до керівництва ТзОВ «Карпатнафтохім» та органів державної влади України (а.с.83-84).

При розрахунку суми коштів, яка підлягає стягненню з відповідача за вимушений прогул працівника, колегія суддів керується вимогами, викладеними в «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року з наступними змінами і доповненнями. Згідно наданої представником ТзОВ «Карпатнафтохім» довідки від 15 травня 2017 року середній заробіток ОСОБА_5 за два останні місяці перед звільненням (жовтень-листопад 2016 року) дорівнює 4129 грн 04коп, а середньоденний заробіток за цей період становить 266 грн 39 коп. В середньому в ці місяці ОСОБА_5 згідно позмінного графіку підприємства (одна зміна триває 12 годин, 3-4 зміни в місяць) відпрацювала 15,5 робочих днів (4129,04:266,39). З 01 грудня 2016 року по 18 травня 2017 року кількість днів вимушеного прогулу ОСОБА_5 дорівнює 86,5 робочих дня (15,5х5 місяців+9робочих дня травня 2017 року). Отже, в користь позивачки підлягає стягненню сума 23042 грн 73коп, яка є результатом множення середньоденного заробітку - 266,39 грн на кількість робочих днів вимушеного прогулу - 86,5).

Керуючись ст. ст. 218; 307; 309; 313-315; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року в даній справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

Поновити ОСОБА_5 строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ №340 від 30 листопада 2016 року про її звільнення з роботи.

Поновити ОСОБА_5 на посаді апаратника очищення стічних вод (промислових) цеху нейтралізації і очищення промислових стічних вод ТзОВ «Карпатнафтохім» з 30 листопада 2016 року.

Стягнути з ТзОВ «Карпатнафтохім» на користь ОСОБА_5 23 042 (двадцять три тисячі сорок дві) грн 73 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30 листопада 2016 року по 18 травня 2017 року.

Стягнути з ТзОВ «Карпатнафтохім» в спеціальний фонд Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 640 ( шістсот сорок) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк