Єдиний унікальний номер 229/352/17 Номер провадження 22-ц/775/785/2017
Головуючий у 1 інстанції: Рагозіна С.О. Єдиний унікальний номер 229/352/17
Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/785/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 17 березня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Дружківського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_1, приватного нотаріуса Дружківського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобовязання до вчинення дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 17 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Посилається на неповноту та необєктивність розгляду справи, невірне витлумачення та застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд безпідставно прийшов до висновку про те, що банк не є тією особою, яка має право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів у нотаріуса у спірних правовідносинах. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 14.06.2010 року позивачу надано право продажу квартири АДРЕСА_1 для задоволення вимог за кредитним договором. Позивач є іпотекодержателем зазначеної квартири, її власниками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Для продажу квартири необхідний правовстановлюючий документ. Судові рішення є обовязковими для виконання на всій території України. Отже, банк має право вимагати від нотаріуса дублікат договору купівлі продажу квартири. Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначений перелік підстав для відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальної дії. Відмова нотаріуса у видачі дублікату з підстав, що дублікат видається у разі втрати або зіпсування документу на імя осіб за дорученням яких або щодо яких вчинялись нотаріальні дії, а банк не входить до числа таких осіб та не є стороною договору купівлі продажу, не передбачена Законом України «Про нотаріат». Не враховано практику розгляду аналогічних спорів у касаційному порядку, на яку посилався позивач. Відмова нотаріуса у видачі правовстановлюючого документу, який у позивача відсутній, позбавляє банк можливості укласти правочин щодо відчуження предмету іпотеки. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним та прийнятим пізніше ніж Закон України «Про нотаріат», тому саме він підлягає застосуванню при вирішенні спору.

В засідання апеляційного суду сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, від позивача та відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог матеріального і процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 14 червня 2010 року № 2-476/2010 р. позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 274М-08 від 25 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6, в сумі 100 481, 90 грн. яка складається з наступного: 63 773,24 грн. заборгованість за кредитом, 11 011, 98 грн. заборгованість прострочена за кредитом, 1 021,04грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 23 954,91грн. прострочена заборгованість за відсотками, 720,73 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, звернуто стягнення на трьохкімнатну квартиру, розташовану у м. Дружківка, вул. Енгельса, 78 - 46, вартістю 126 000 грн., яка є предметом іпотеки, і належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві власності, на підставі договору обміну квартири на квартиру від 23 квітня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу ОСОБА_1, за реєстром №1447, зареєстрованого БТІ м. Дружківки 05.05.1997р. в реєстровій книзі №46 за реєстровим номером №9485, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.03.2003р. за реєстраційним №381409, та по договору про розподіл майна між колишнім подружжям від 27 лютого 2003 року, посвідченому приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстром №699, зареєстрованому 20.03.2003р. БТІ м. Дружківку в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №381409, шляхом її продажу Публічним акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк» будь-якій особі - покупцеві. Для здійснення продажу квартири надати право Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приват Банк» отримати витяг з Державного реєстру власності. В задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судового збору.

Позивач звернувся до відповідачів, приватних нотаріусів, із заявами про отримання дублікатів правовстановлюючих документів на вказану квартиру.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 235/02-31 від 22 серпня 2016 року приватний нотаріус Дружківського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 відмовила ПАТ КБ «Приватбанк» у видачі дублікату договору обміну квартири № 46 у будинку № 78, розташованої вулиці Енгельса м. Дружківка Донецької області через ненадання обєктивних даних про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» є тією належною особою, яка має право на отримання дублікату; відсутності даних щодо втрати правовстановлюючого документа; неналежне засвідчення копії рішення Дружківського міського суду Донецької області від 14.06.2010 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 235/02-31 від 22 серпня 2016 року приватний нотаріус Дружківського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, відмовив позивач у видачі дублікату правовстановлюючого документу про розподіл майна між колишнім подружжям, посвідченого 27 лютого 2003 року за реєстром № 699 на 1/3 частку квартири № 46 у житловому будинку № 78 по вулиці Енгельса в м. Дружківка Донецької області, яка належить ОСОБА_3, оскільки дублікат видається лише у разі втрати або зіпсування документа та не будь-якій особі, а виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії, тобто лише сторонам цього договору або їх представникам.

У даній справі позивач просив визнати незаконними відмови обох нотаріусів у вчиненні нотаріальної дії та зобовязати кожного з нотаріусів видати дублікат відповідного правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що судовим рішенням, яке набуло чинності, банку надані усі права, необхідні для продажу квартири, що перебуває в іпотеці. Якщо у банку немає правовстановлюючого документу на це майно з причини його втрати іпотекодавцем, у банку виникає право та отримання дублікату такого документу. Також позивач посилався на існуючу колізію між статтею 53 Закону України «Про нотаріат» і статтею 38 Закону України «Про іпотеку», при вирішенні якої слід враховувати, що стаття 53 Закону України «Про нотаріат» не підлягає застосуванню у разі, якщо за дублікатом документу звернувся іпотекодержатель.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що правовстановлюючі документи, дублікати яких просив видати позивач, не втрачені, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 в судовому засіданні надав суду для огляду оригінали договору обміну квартири від 23 квітня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_1 та договору про розподіл майна між колишнім подружжям від 27 лютого 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2, відсутність цих документів у позивача не свідчить про їх втрату або зіпсування.

Вказаний висновок суду є вірним з огляду на наступне.

Питання щодо видачі нотаріусами дублікатів документів, посвідчених або виданих нотаріусом, регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 з послідуючими змінами (Порядок).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса.

Згідно із ч. 1 ст. 53 та ч.7 ст.8 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії, видається дублікат втраченого документа.

П. 1.1. глави 22 розділу 2 Порядку передбачено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для видачі дублікату договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд відмови у позові з підстав того, що лист нотаріуса не є відмовою у видачі дублікату правовстановлюючого документа та з підстав того, що банк не є тією особою яка має право на утримання дублікатів правовстановлюючих документів безпідставні, рішення суду не містить таких висновків.

У ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а, отже, і право на отримання правовстановлюючих документів.

Аналіз змісту норм ст. ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат» вказує про те, що дублікат нотаріально посвідченого документу видається лише особам, які були стороною правочину, а ст. 38 Закону України «Про іпотеку» вказує про те, що у іпотекодержателя наявне право продажу предмету іпотеки з отриманням всіх необхідних документів для цього.

При вирішенні питання застосування цих норм слід виходити з пункту 2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», в якому вказано про те, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Закон України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV набрав чинності 1 січня 2004 року, а Закон України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ набрав чинності 1 січня 1994 року.

Закон України «Про іпотеку» у даних правовідносинах є спеціальним, який прийнято пізніше, отже, банк має право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів у нотаріуса у спірних правовідносинах.

Однак, правовстановлюючі документи не втрачені, а докази того, що банк звертався до відповідачів за їх отриманням та відповідачі відмовили банку у їх наданні відсутні.

Вказане свідчить про передчасність звернення до нотаріусів для отримання дублікатів, тому відмова нотаріусів в видачі дублікатів в такому випадку не може вважатися обмеженням права банку на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу.

Та обставина, що відмови нотаріусів в видачі дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки ґрунтувилася як на одній із підстав на тому, що ПАТ КБ «Приватбанк» не є стороною, щодо якої вчинялася нотаріальні дії не впливає на правильність відмови нотаріусів в видачі дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки та не перешкоджає позивачеві при наявності доказів щодо звернення до іпотекодавців для отриманням правовстановлюючих документів на предмет іпотеки ставити питання перед нотаріусом про видачу дубліката відповідного документу.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права,яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

ОСОБА_7