Справа № 442/2700/17
Провадження № 2/442/1328/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Нагірної О.Б., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області до Дрогобицької міської ради, виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, ОСОБА_1 про скасування рішення Дрогобицької міської ради, визнання недійними договору, зобов»язання звільнити земельну ділянку та стягнення судових витрат,

встановив:

Заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати п.1.6 рішення сесії Дрогобицької міської ради „Про укладення договорів особистого строкового сервітуту для встановлення та обслуговування обєктів торгівельного призначення від 23.09.2015 № 1728; визнати недійсним договір про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності від 03.10.2016, укладений між Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради та СПД ФО Танчук ОСОБА_2 та зобовязати останню звільнити земельну ділянку площею 24 кв.м.

З метою забезпечення позовних вимог, прокурором було подано заяву про забезпечення позову, у звязку з можливим вчиненням земляних та інших будівельних робіт на земляній ділянці, з приводу якої виник спір.

За клопотанням прокурора суд здійснює розгляд заяви про забезпечення позову за відсутності відповідачів та інших осіб, що беруть участь у справі, що відповідає положенню ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Одним із видів забезпечення позову відповідно до положень ст. 152 ЦПК України є, зокрема, заборона вчиняти певні дії.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 своєї постанови „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006 № 9, з відповідними змінами та доповненнями, розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається із матеріалів заяви прокурор, який має статус позивача (абз. 2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України), просить забезпечити позов шляхом накладення заборони на вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій щодо встановлення тимчасової споруди, проведення будь-яких земляних та будівельних робіт на спірній земельній ділянці.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності звязку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

В частині вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову до вступу рішення по справі в законну силу така вимога задоволенню не підлягає, оскільки ст. 154 ЦПК України чинність заходів забезпечення позову визначається інакше.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 151-154, 210, 293, 294 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо встановлення тимчасової споруди, проведення будь-яких земляних та будівельних робіт на спірній земельній ділянці, розташованій по вул. В. Великого у м. Дрогобичі площею 24 кв.м.

В решті вимог заяви відмовити.

Дані про стягувача: Дрогобицька місцева прокуратура Львівської області, адреса: 82100, м.Дрогобич вул.Шевченка 29.

Дані про боржника: ОСОБА_1, адреса: 82127, Львівська обл., Дрогобицький район, с.Монастир-Лішнянський, вул.Медвежанська, 41, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Ухвала набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо її не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Нагірна О.Б.