Справа № 369/1546/17
Провадження № 2/369/1670/17
27.03.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчка А.Я.
секретаря Раситюк М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної заподіяної внаслідок ДТП,-
У лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства, з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної заподіяної внаслідок ДТП.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.01.2016 р. об 07:10 год., в м. Києві по пр-ту Лобановського, ОСОБА_2 керуючи колісним транспортним засобом «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1, під час вибору безпечної швидкості руху не врахувала дорожню обстановку, що призвело до зіткнення з колісним транспортним засобом «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, чим порушила вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р. з відповідними змінами та доповненнями до неї.
Як наслідок, своїми необережними діями водій ОСОБА_2 керуючи колісним транспортним засобом «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1, завдала матеріальних збитків, які призвели до пошкодження транспортного засобу «Renault Kangoo» д.н.з., АІ0325ЕС.
При зіткненні з колісним транспортним засобом «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача, транспортний засіб «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 отримав значні технічні та механічні ушкодження.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 08.04.2016 р. в адміністративній справі №752/1535/16-п (провадження №3/752/2276/16) ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.
Після настання вище вказаного ДТП, як власник пошкодженого транспортного засобу, Позивач звернулася з відповідною письмовою заявою до Страховика за відшкодуванням завданого збитку в наслідок ДТП в межах страхової суми.
У рамках страхової справи на підставі Висновку №3 експертного авто-товарознавчого дослідження про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку від 08.02.2016 p., виконаного експертом ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. АІ0325 EC становить 205074,98 грн., а розмір матеріальних збитків завданих автомобілю НОМЕР_4 становить 125005,01 грн.
У подальшому, ТзДВ «СК «Київ Ре» безготівково декількома платежами перерахувало на картковий рахунок позивача страхове відшкодування на загальну 49 000 грн., згідно умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6101807 від 01.01.2016 p.
З огляду на викладене вбачається, що сума страхового відшкодування є значно меншою, ніж розмір заподіяного позивачу матеріального збитку визначеного на підставі Висновку №3 експертного авто-товарознавчого дослідження про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку від 08.02.2016 p., з яким погодився і відповідач.
Загальна сума матеріального збитку, завданого відповідачем в результаті ДТП з відрахуванням суми сплаченої ТзДВ «СК «Київ Ре» становить з розрахунку: 125 005,01 грн. - 49 000,00 грн. = 76 005,01 грн.
На момент звернення до суду позивачем понесені такі витрати: на сплату судового збору (державного мита) у розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень 00 копійок), на оплату проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 1800,00 грн. (одна тисяча вісімсот гривень 00 копійок),а загальна сума понесених витрат становить: 2600,00 (дві тисячі шістсот гривень 00 копійок).
Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача звернувся до суду з проханням слухати справу за його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та провести заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомляв.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 58-59 ЦПК України.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 6 Цивільного Кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2016 р. об 07:10 год., в м. Києві по пр-ту Лобановського, ОСОБА_2 керуючи колісним транспортним засобом «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1, під час вибору безпечної швидкості руху не врахувала дорожню обстановку, що призвело до зіткнення з колісним транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, чим порушила вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р. з відповідними змінами та доповненнями до неї.
Як наслідок, своїми необережними діями водій ОСОБА_2 керуючи колісним транспортним засобом «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1, завдала матеріальних збитків, які призвели до пошкодження транспортного засобу «Renault Kangoo» д.н.з., АІ0325ЕС.
При зіткненні з колісним транспортним засобом «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача, транспортний засіб «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_2 отримав значні технічні та механічні ушкодження.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 08.04.2016 р. в адміністративній справі №752/1535/16-п (провадження №3/752/2276/16) ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.
У відповідності до приписів ч. З ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована на підставі полісу №АЕ/6101807 від 01.01.2016 р. в ТзДВ «СК «Київ Ре». За умовами полісу передбачено відшкодування шкоди заподіяної майну третіх осіб в межах страхової суми, розмір якої становить 50000,00 грн. на одну особу, а розмір франшизи складає 1000,00 грн.

Після настання вище вказаного ДТП, як власник пошкодженого транспортного засобу, Позивач звернулася з відповідною письмовою заявою до Страховика за відшкодуванням завданого збитку в наслідок ДТП в межах страхової суми.

У рамках страхової справи на підставі Висновку №3 експертного авто-товарознавчого дослідження про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку від 08.02.2016 p., виконаного експертом ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. АІ0325 EC становить 205074,98 грн., а розмір матеріальних збитків завданих автомобілю НОМЕР_7 становить 125005,01 грн.

Слід зазначити, що відповідача та страховика було належним чином повідомлено про час та місце здійснення експертом огляду пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується поштовою квитанцію про направлення телеграми, та поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а під час огляду пошкодженого ТЗ позивача був присутній безпосередньо відповідач та представник Страховика, що засвідчено в акті огляду пошкодженого ТЗ.

У подальшому, ТзДВ «СК «Київ Ре» безготівково декількома платежами перерахувало на картковий рахунок позивача страхове відшкодування на загальну 49 000 грн., згідно умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6101807 від 01.01.2016 p..

З огляду на викладене вбачається, що сума страхового відшкодування є значно меншою, ніж розмір заподіяного позивачу матеріального збитку визначеного на підставі Висновку №3 експертного авто-товарознавчого дослідження про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку від 08.02.2016 p., з яким погодився і відповідач.

Загальна сума матеріального збитку, завданого відповідачем в результаті ДТП з відрахуванням суми сплаченої ТзДВ «СК «Київ Ре» становить з розрахунку: 125 005,01 грн. - 49 000,00 грн. = 76 005,01 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

На момент звернення до суду позивачем понесені такі витрати: на сплату судового збору (державного мита) у розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень 00 копійок), на оплату проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 1800,00 грн. (одна тисяча вісімсот гривень 00 копійок),а загальна сума понесених витрат становить: 2600,00 (дві тисячі шістсот гривень 00 копійок).Сплата витрат підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст..1188 ЦК України (п.1) шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою.

Ст.1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Виходячи з наведених законодавчих норм, можна зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які вона понесла у звязку з конкретною дорожньо-транспортною пригодою (відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля).

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно роз'яснень Постанови пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.13 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Висновки і розрахунки з даного Звіту сторони не оспорюють, і тому він приймається судом до уваги при визначенні розміру шкоди і розміру відшкодування.

Відповідальною за заподіяну шкоду і зобовязаною відшкодувати завдану шкоду в межах, не покритих страховою виплатою, є заподіювач шкоди, тобто відповідачка.

Таким чином, у відповідача виникло зобовязання по відшкодуванню позивачу завданої йому внаслідок пошкодження його майна шкоди. Позивач має право на отримання відшкодування від особи, що заподіяла таку шкоду, у повному обсязі, і отримавши частину відшкодування від страховика на підставі договору страхування між заподіювачем шкоди і страховиком, має право вимагати від заподіювача шкоди, тобто від відповідача, відшкодування йому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

За таких обставин, судом достовірно встановлено, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв'язку із заподіяною позивачеві матеріальною шкодою, страховою компанією завдану матеріальну шкоду відшкодовано частково, тому заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача залишку невідшкодованої суми завданої матеріальної шкоди є законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Доводи позивача відповідачем не спростовані жодним належним і допустимим доказом.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, що в цілому становлять 800 гривень.

З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 76005 грн. 01 коп. та судовий збір у розмірі 800 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення подається протягом десяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.Я. Волчко