Номер провадження: 22-ц/785/932/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору дійсним, третя особа Одеська товарна біржа, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом у якому посилається на те, що 16.02.2000 року між його братом ОСОБА_7 та відповідачами укладено договір купівлі-продажу квартири на Одеській товарній біржі. 10.01.2016 року останній помер. ОСОБА_2 26.08.2016 року отримав постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Посилаючись на норми ст.14,31-32 ЦК УРСР та ст.221 ЦК України, просив суд визнати такий договір дійсним.

Представник позивача ОСОБА_8 позов підтримала просила його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надходило, тому суд вважає їх неявку неповажною.

Представник третьої особи до суду не прибув.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 22 листопада 2016 року у задоволені позову відмовлено.

На вказане рішення суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

16.02.2000 року між відповідачами та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №26161, а саме квартири АДРЕСА_1 і ОСОБА_10 в місті Одесі, який був оформлений «Одеською товарною біржею», та зареєстрований в журналі реєстрації біржових правочинів із нерухомістю, під реєстраційним № 26161.

Після укладення зазначеного договору 03.03.2000 року він був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН».

Відповідно до змісту спірного договору купівлі-продажу від 16.02.2000 року, вказана вище квартира належала відповідачам.

В матеріалах справи відсутні, тобто сторони не надали, документи, які б підтверджували факт належності відповідачам на праві власності квартири АДРЕСА_2 і ОСОБА_10 в місті Одесі до укладання спірного договору.

ОСОБА_7 помер 10.01.2016 року (а.с.10).

Після звернення позивача із відповідною заявою, Державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 26.08.2016 року ухвалено постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, а саме на квартиру АДРЕСА_1 і ОСОБА_10 в м. Одеса, яка вмотивована відсутністю реєстрації договору купівлі-продажу цієї квартири у встановленому Законом порядку та іншим (а.с.11).

Позивач не є стороною у спірному правочині. З матеріалів справи вбачається спір позивача про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, який регулюється Книгою шостою Цивільного кодексу України.

Статтею 64 Конституції України передбачено право кожного на судовий захист.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, відповідно до ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільним справ саме з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_2 заявлено вимогу про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. Суд першої інстанції правильно вважав, що обраний позивачем спосіб судового захисту порушеного цивільного права чи цивільного інтересу «визнання договору дійсним» - не є ефективним засобом захисту, тобто таким, що не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Тобто, у даному випадку мало місце невідповідність обраного позивачем за позовом способу свого захисту, способам, визначеним законодавством (зокрема, й акт № 435-IV від 16.01.2003 року статтею 16 ЦК України), а тому у задоволенні позову було відмовлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї позовної заяви та апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують наведені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_10