УХВАЛА

28 грудня 2017 року

м. Київ

справа № 727/9472/16-ц

провадження № 61-19ск17

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України, подану представником Василик Іриною Сергіївною, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Чернівецької митниці ДФС України, управління Служби Безпеки України в Чернівецькій області, прокуратури Чернівецької області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного засудження, незаконного застосування запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 11 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Однак в касаційній скарзі представник Державної казначейської служби України - Василик І.С. просить звільнити державну казначейську службу від сплати судового збору, посилаючись на положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» та статті 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Так, за змістом статті 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» заяву про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, на вибір громадянина може бути подано до суду за місцем його проживання або за місцезнаходженням відповідного органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури. Сторони в цих справах звільняються від сплати судових витрат.

Аналіз наведеної норми, дає підстави дійти висновку про те, що від сплати судових витрат звільняються сторони в справах про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури.

Згідно пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Аналіз положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», що є спеціальним в застосуванні до спірних правовідносин, дає підстави дійти висновку про те, що судовий збір не справляється позивачем за подання саме позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Таким чином, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити, оскільки Державна казначейська служба України, як відповідач у справі, не є тією особою яка, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», що є спеціальним при вирішенні розподілу судових витрат, звільнена від сплати судового збору.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (чинної на момент звернення до суду із касаційною скаргою) за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи, що ціна позову становить 6 890 грн, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 8 268 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Державної казначейської служби України - Василик Ірини Сергіївни про звільнення від спати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України, подану представником Василик Іриною Сергіївною, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 листопада 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 26 січня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило