Справа № 355/467/17
Провадження № 2/355/312/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Сезенків в особі виконавчого комітету Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на майно в спадок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Сезенків в особі виконавчого комітету Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на майно в спадок. Свою заяву обґрунтовує тим, що 02 лютого 2007 року померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка №602 площею 3,740 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області. Маючи намір привести в належне правове русло всі майнові права та обовязки померлої, перебираючи всі наявні у неї документи, які знаходилися в зачиненій скрині, позивачем було виявлено заповіт датований 04 липня 2006 року, який посвідчений секретарем Сезенківської сільської ради ОСОБА_3 відповідно до якого, ОСОБА_2, належну їй на праві власності земельну ділянку (державний акт серія ЯБ №317013 від 17 березня 2006 року), заповіла ОСОБА_1, що стало для нього несподіванкою. Після виявлення вказаного заповіту позивач звернувся до Сезенківської сільської ради із запитом про те, чи не скасовувала ОСОБА_2 вищевказаний заповіт та чи має він юридичну силу. Відповідно до повідомлення сільської ради, заповіт ОСОБА_2 від 04 липня 2006 року не змінювала. Позивач ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_2 проживав разом з нею в Садовому товаристві «Гатне-1», Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області та із заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, тому вважає, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку №602 площею 3,740 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :21:093:0602), що розташована на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області.

В судове засідання на розгляд справи позивач ОСОБА_1 не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача - територіальної громади с. Сезенків в особі виконавчого комітету Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області у судове засідання на розгляд справи не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду від сільського голови Сезенківської сільської ради надійшов лист про те, що заперечень по позову не мають. Просять розглядати справу без участі представника сільської ради.

Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом відповідно до статті 1217 ЦК України.

Судом встановлено, що 02 лютого 2007 року у віці 51 р. померла ОСОБА_2, що підтверджується ксерокопією актового запису про смерть №13 від 03 лютого 2007 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №3 від 20 грудня 2016 року (а.с. 9-10). Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка №602 площею 3,740 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №317013 від 17 березня 2006 року.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

04 липня 2006 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого земельну ділянку по державному акту серії ЯБ №317013 від 17 березня 2006 року заповіла ОСОБА_1. Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, що підтверджується заповітом (а.с. 11).

За правилами статті 131 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади, та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Встановленим є те, що 23 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звертався до приватного нотаріуса Баришівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 з усною заявою по питанню прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2. Нотаріус розяснив позивачу, що оскільки він не надав доказів про те, що на час смерті спадкодавця він постійно проживав з ним, а також із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори в шестимісячний строк не звертався, тому йому необхідно звернутися до суду, що підтверджується листом приватного нотаріуса ОСОБА_4 від 23.12.2016 року (а.с. 15).

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), який виданий приватним нотаріусом ОСОБА_4 23.12.2016 року (а.с. 16), та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), яка видана Баришівською районною державною нотаріальною конторою 05.05.2017 року (а.с. 32), вбачається, що у Спадковому реєстрі інформація відносно померлої 02.02.2007 року ОСОБА_2 відсутня. Спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_2 не заводилась. Таким чином заяву про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 не подавав.

З доданої до матеріалів справи довідки вбачається, що ОСОБА_2 дійсно проживала на момент смерті за адресою: Садове товариство «Гатне-1» вул. Сонячна, буд. 15, з сімєю ОСОБА_1.

З наданих та досліджених у судовому засіданні письмових доказів вбачається, що позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном.

Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Підсумовуючи викладене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Встановлене судом підтверджується:

- ксерокопією паспорта ОСОБА_1, серії МЕ №900438 від 11 вересня 2008 року;

- ксерокопією актового запису про смерть №13 від 03 лютого 2007 року;

- повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №3 від 20 грудня 2016 року;

- заповітом від 04 липня 2006 року;

- ксерокопією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №317013 від 17 березня 2006 року;

- витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46292326 від 23.12.2016 року;

- інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47622850 від 05.05.2017 року;

- довідкою про те, що ОСОБА_2 дійсно проживала на момент смерті за адресою: Садове товариство «Гатне-1» вул. Сонячна, буд. 15 з сімєю ОСОБА_1;

- іншими матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 88, 197, 208, 209, 212, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1258, 1264, 1268, 1269, 1270, 1274, 1275 ЦК України, ст.ст. 120, 125, 126 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку №602 площею 3,740 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :21:093:0602), що розташована на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_5