Справа №: 398/3430/16-ц
провадження №: 2/398/639/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" травня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі: головуючого - судді Бугайченко Т.А., за участю секретаря Величко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до споживчого товариства «Олександрійське РСТ» про повернення безпідставно набутих грошових коштів, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до СТ «Олександрійське РСТ», в якому просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти (з урахуванням зменшених позовних вимог) у розмірі 40 000 грн. 00 коп. Крім того, позивач просить судстягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1 675 грн. 60 коп. у виді сплаченого судового збору та судові витрати в сумі 5 000 грн. у виді понесених витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 15 липня 2015 року між нею та споживчим товариством «Олександрійське РСТ» в особі голови ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі-продажу будівлі магазину в с. Олександрівка Олександрійського району Кіровоградської області по вул. Леніна, 4-д.

Згідно п. 1 цього попереднього договору СТ «Олександрійське РСТ» зобовязалося протягом тримісячного терміну з моменту підписання попереднього договору продати позивачці ОСОБА_1, а вона в свою чергу купити у відповідача будівлю магазину, розташовану за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Олександрівка, вул. Леніна, 4-д.

За умовами п. 2 попереднього договору купівля-продаж будівлі магазину має бути вчинена за суму, що на день підписання договору становитиме 140 000 грн.; інші істотні умови договору купівлі-продажу повинні були бути погоджені при підписанні договору купівлі-продажу.

Згідно п. 3 попереднього договору на підтвердження дійсних намірів щодо наступного укладення договору купівлі-продажу позивачкою на користь СТ «Олександрійське РСТ» були передані грошові кошти у сумі 100 000 грн., які розцінюються сторонами договору як аванс в рахунок наступного договору купівлі-продажу. Передача грошових коштів здійснюється готівкою у національній валюті України.

При оформленні договору купівлі-продажу сума, що підлягатиме передачі покупцем продавцеві повинна бути зменшена на суму переданого за цією угодою авансу і має становити на день підписання договору 40 000 грн. (п. 4 попереднього договору).

Пункт 5 попереднього договорами передбачав, що у випадку, якщо договір купівлі-продажу не відбудеться, СТ «Олександрійське РСТ» зобовязується повернути на користь ОСОБА_1 отриманий аванс у повній сумі протягом 3 діб з дня вимоги, заявленої у будь-якій формі.

На виконання умов попереднього договору 15 липня 2015 року позивачкою до каси СТ «Олександрійське РСТ» були внесені грошові кошти у сумі 100 000 грн., на підтвердження чого їй того ж дня була видана квитанція до прибуткового касового ордера.

Крім того, незважаючи на погодження внесення попередньої оплати у розмірі 100 000 грн., за наполяганням голови СТ «Олександрійське РСТ» ОСОБА_1 28 та 29 липня 2015 року до каси товариства були додатково внесені грошові кошти у сумах 36 000 грн. та 4 000 грн. відповідно, що також підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів.

Між тим, відповідач у порушення прийнятого на себе зобовязання протягом тривалого часу зволікав з укладенням з позивачкою договору купівлі-продажу будівлі магазину, розташованої за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Олександрівка, вул. Леніна, 4-д, що змусило її неодноразово нагадувати керівникові товариства про необхідність укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу приміщення.

Під час одного з візитів до СТ «Олександрійське РСТ» ОСОБА_1 стало відомо, що запропонований їй для продажу магазин перебуває у податковій заставі Олександрійської ОДПІ Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області, що у відповідності до вимог п. 92.1 ст. 92 ПК України унеможливлює продаж вказаного майна відповідачем без згоди зазначеного контролюючого органу.

Крім того, як їй стало відомо, з огляду на непогашення СТ «Олександрійське РСТ» податкових зобов'язань, приміщення магазину виставлено податковим органом на продаж з прилюдних торгів.

Довідавшись про зазначені обставини, ОСОБА_1 подала заяву для участі в торгах та сплатила гарантійний внесок у розмірі 3 014 грн. 40 коп.

Як вбачається з протоколу про хід торгів на аукціоні з продажу майна, що перебуває в податковій заставі № 12 від 12 травня 2016 року, позивачка придбала вказане приміщення магазину за 120 576 грн. на підставі договору купівлі-продажу майна № 12 від 12.05.2016 р.

19.07.2016 року позивачка письмово звернулась до СТ «Олександрійське РСТ» з вимогою повернути належні їй грошові кошти, однак, ні коштів, ні відповіді на своє звернення не отримала.

05.10.2016 року ОСОБА_1 уклала із фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 договір про надання правової допомоги щодо підготовки необхідних документів для звернення з позовом до суду та представництва інтересів позивачки в суді. На виконання умов вказаного договору ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_3 5 000 грн. за надання правової допомоги.

На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 40 000 грн. 00 коп., судові витрати у розмірі 1 675 грн. 60 коп. у виді сплаченого судового збору та судові витрати в сумі 5 000 грн. у виді понесених витрат на правову допомогу.

Позивач та її представник в судове засіданні не з»явились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, відповідно ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Посилаючись на обставини викладені у запереченні просив у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 73-74).

Суд , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що 15 липня 2015 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач СТ «Олександрійське РСТ» в особі голови товариства ОСОБА_2 уклали попередній договір, згідно умов якого споживче товариство «Олександрійське РСТ» зобовязалось продати ОСОБА_1, а ОСОБА_1 зобовязалась купити у відповідача будівлю магазину, яка знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Олександрівка, вул. Леніна, 4-д.

Сторони домовились, що купівля-продаж магазину повинна бути вчинена за суму, що на день підписання договору становитиме 140 000 грн. 00 коп., і на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу позивачка передала СТ «Олександрійське РСТ» в особі голови товариства ОСОБА_2 гроші в сумі 100 000 грн., яка являлась авансом в рахунок наступного договору купівлі-продажу.

Факт отримання СТ «Олександрійське РСТ» коштів в сумі 100 000 грн. від ОСОБА_1 підтверджується квитанцією від 15.07.2017 року. В подальшому позивачка перерахувала на адресу відповідача залишок коштів в сумі 40 000 грн. двома платежами: 28.07.2015 року 36 000 грн., 29.07.2015 року 4 000 грн., про що отримала квитанції.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч. 1 ст. 635 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

В порушення прийнятого на себе зобовязання відповідач протягом тривалого часу зволікав з укладенням з позивачкою договору купівлі-продажу будівлі магазину в с. Олександрівка Олександрійського району Кіровоградської області, вул. Леніна, 4-д, що змусило ОСОБА_1 неодноразово нагадувати керівникові товариства про необхідність укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі магазину.

Під час одного з візитів до СТ «Олександрійське РСТ» ОСОБА_1 стало відомо, що запропонований їй для продажу магазин перебуває у податковій заставі Олександрійської ОДПІ Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області, що унеможливлює продаж вказаного майна відповідачем без згоди зазначеного контролюючого органу.

У відповідності до вимог п. 92.1 ст. 92 ПК України платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з моменту отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді щодо надання (ненадання) згоди.

З огляду на непогашення СТ «Олександрійське РСТ» податкових зобов'язань, приміщення магазину в с. Олександрівка Олександрійського району Кіровоградської області, вул. Леніна, 4-д було виставлено податковим органом на продаж з прилюдних торгів.

Довідавшись про зазначені обставини, ОСОБА_1 подала заяву для участі в торгах та сплатила гарантійний внесок у розмірі 3 014 грн. 40 коп.

Як вбачається з протоколу про хід торгів на аукціоні з продажу майна, що перебуває в податковій заставі № 12 від 12 травня 2016 року, позивачка придбала вказане приміщення магазину за 120 576 грн. на підставі договору купівлі-продажу майна № 12 від 12.05.2016 р.

Після відкриття провадження в даній справі відповідачем позивачці були частково повернуті безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 100 000 грн., про що позивачка надала до суду заяву про зменшення позовних вимог на відповідну суму.

Частина 1 статті 1212 ЦК України закріплює положення, відповідно до якого особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини 3 стаття 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Стаття 1213 ЦК України зобовязує набувача повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Вказані обставини викладені також і в п.п. 7, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачкою при подачі позову було сплачено 1 400 грн. судового збору за подачу позову та 275 грн. 60 коп. за подачу заяви про забезпечення позову, яка судом була задоволена. З врахуванням того, що грошові кошти відповідачем були частково відшкодовані під час судового розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати у справі стягнути з відповідача в повному обсязі.

Враховуючи, що позивачем документально підтверджено понесені нею витрати на правову допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000 грн.витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до споживчого товариства «Олександрійське РСТ» про повернення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити.

Стягнути зі споживчого товариства «Олександрійське РСТ» на користь ОСОБА_1 40 000 грн. 00 коп. безпідставно набутих грошових коштів, 1675 грн. 60 коп. судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, та 5000 грн. судових витрат за надання правової допомоги.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання його копії через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Суддя Т.А. Бугайченко