Справа № 316/873/17
Провадження № 2/316/1062/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

"14" грудня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Демешко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє, на підставі письмової довіреності, в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 М Ф. (надалі - представник позивача), який діє на підставі письмової довіреності, в інтересах ОСОБА_2 (надалі - поз-ивач) звернувся до Енергодарського міського суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 01.03.1997 року між його донькою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3, було зареєстровано шлюб. 06.10.2010 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу його дочка переїхала до м. Донецька та вдруге вийшла заміж. Її старший син ОСОБА_6 залишився проживати з батьком, а молодший з позивачкою. Заяву про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 вона не подавала. 30 серпні 2014 року у ОСОБА_2 народилася дочка Раїса. Через бойові дії на Донбасі її чоловік втратив бізнес і вони опинилися у тяжкому матеріальному становищі. Зараз сімя проживає на соціальну допомогу по догляду за дитиною та на допомогу як внутрішньо переміщеної особи. Натомість відповідач припинив матеріально допомагати в утриманні сина, хоча офіційно працює та має стабільний заробіток,їх повнолітній син ОСОБА_6, який залишився жити з відповідачем, вже повнолітній та навчається у вищому навчальному закладі.

Після уточнення своїх вимог, просить суд стягувати щомісячно зі ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути заборгованість по аліментам з червня 2014 року по червень 2017 року.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що уточнені вимоги позовної заяви підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що 01.03.1997 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Енергодар, актовий запис за № 83 (а.с.4), 06.10.2010 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області шлюб між ними було розірвано (а.с.5). Від даного шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6) та сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Між сторонами відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Відповідач працює та має постійний дохід (а.с.99). Крім того, встановлено, що відповідач цікавиться життям неповнолітнього сина, робить йому подарунки, тощо (а.с.74, 75, 76) Крім того, встановлено, що відповідач має зобов`язання фінансового характеру за виконавчим листом перед іншими особами (а.с.83), надає матеріальну допомогу сину - ОСОБА_4, який навчається та проживає в місті Дніпро (а.с.84, 84-зворот, 85-89, 90-92), сплачує за навчання повнолітнього сина (а.с.94-95). Також, відповідач має неповнолітнього сина від іншого шлюбу - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.96-зворот). Має травму набуту під час перебування в зоні АТО як військовий збройних сил України за призовом та потребує медичного догляду (а.с.101, 102)

Згідно частин 1 та 2 статті 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ч.8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізичного, так і духовно.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, при вирішенні питання суд не бере до уваги матеріальний стан позивача, оскільки це суперечить вищенаведеній нормі матеріального права.

Сторона відповідача не заперечує щодо призначення розміру аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі 1/8 частини доходу, при цьому стороною відповідача не доведено суду доказів того, що зазначений розмір, який відповідач готовий сплачувати позивачу на утримання спільного неповнолітнього сина буде достатнім для забезпечення усіх потреб дитини.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Разом з тим, відповідно до приписів ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами, при цьому, зазначене обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, у такому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Зазначене, також визначено й приписами статті 128 Кодексу законів про працю України.

Згідно із змістом ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним погіршенням матеріального становища платника аліментів він може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів, і таке погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Враховуючи вищезазначене, а також: однакову відповідальність обох батьків перед законом відносно неповнолітньої дитини, матеріальну спроможність відповідача та наявнісь у відповідача іншої неповнолітньої дитини, добровільне надання матеріальної допомоги на утримання спільного з позивачем повнолітнього сина та наявність у відповідача фізичної травми, наслідком якої є необхідність підтримання фізичного здоров`я за рахунок періодичного проведення реабілітації у закладах охорони здоров`я, недоведеність стороною відповідача, що розмір аліментів, який відповідач не заперечує сплачувати на утримання неповнолітньої дитини - 1/8 частина його доходу є достатнім для забезпечить потреб неповнолітньої дитини, суд, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та вважає необхідним призначити стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/5 частини доходу відповідача починаючи з дати звернення позивача до суду - 19.06.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, позивач просить суд щоб розмір аліментів визначений судом не був меншим за 30 % прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину певного віку, однак на час постановлення судового рішення, в тому числі до ч.2 ст.182 СК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, було внесено зміни, відповідно до яких, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

А отже, вимоги позивача в частині мінімального розміру аліментів на неповнолітню дитину - підлягають зміні з урахуванням зазначеної норми Закону.

Позовні ж вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по аліментам за період з червня 2014 року по червень 2017 року задоволенню не підлягають, оскільки нічим не підтверджуються. Крім того, позивач посилається на ст. 194 СК України, яка передбачає, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом, але зі змісту позову суд вбачає, що раніше позивачка ОСОБА_9, не зверталася до суду з вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно виконавчий лист не видавався та виконавче провадження з його виконання не відкривалося.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 гривень за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294, 296, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1, який діє, на підставі письмової довіреності, в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягувати щомісячно зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер суду не відомий - аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/5 із усіх видів заробітків (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.06.2017року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3, на користь держави, судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Виконавчий лист по справі № 316/873/17 (провадження № 2/316/701/17) виданий на підставі заочного рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.07.2017 року, про Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 із усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.06.2017 року - повернути до Енергодарського міського суду Запорізької області.

Провести перерахунок стягнутих, на підставі заочного рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.07.2017 року по справі № 316/873/17 (провадження № 2/316/701/17), аліментів зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітньої дитини, з урахуванням розміру призначеного за даним рішенням суду від 14.12.2017 року по справі № 316/873/17 (провадження № 2/316/1062/17).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України.

Суддя: М. В. Капустинський