Справа № 465/1319/16 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/1942/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.

з участю представника апелянта - ОСОБА_2, позивача - ОСОБА_3, представника позивача - ОСОБА_4, третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», треті особи: ОСОБА_5, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» Чернявська Олена Степанівна про визнання право вкладника за договором та визнання за вкладником право на відшкодування заборгованості на частину вкладу, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ Банк «Фінанси та Кредит», треті особи: ОСОБА_5, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» Чернявська Олена Степанівна про визнання права вкладника за договором та визнання за вкладником право на відшкодування заборгованості на частину вкладу.

В обґрунтування позову покликається на те, що 16 вересня 2014 року між ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» (, вул. Артема‚ 60, м. Київ, 04050) в особі уповноваженої особи відділення №92 м. Львів ПАТ Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_5 було укладено договір №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші». 12 лютого 2015 року між, ОСОБА_5 та нею, ОСОБА_3 укладено договір відступлення прав вимоги за договором №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», укладеним 16 вересня 2014 року, на частину вкладу в сумі 7 570,00 доларів США, розміщеного на вкладному рахунку. Однак банк не визнає її право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 7570,00 доларів США, а тому просить визнати за нею право вкладника та право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 7570,00 доларів США за договором №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», укладеним 16 вересня 2015 року з ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування, на підставі укладених договорів відступлення права вимоги, укладених між нею та ОСОБА_5, оскільки, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов'язань. Важає, що її право та інтереси порушені, а тому вона змушена звертатись до суд за захистом такого. Просить позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», треті особи: ОСОБА_5, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» Чернявська Олена Степанівна про визнання право вкладника за договором та визнання за вкладником право на відшкодування заборгованості на частину вкладу - задоволено.

Вирішено:

-визнати за ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи НОМЕР_1) право вкладника за договором №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», укладеним 16 вересня 2014 року з ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» () на частину вкладу в сумі 7270,00 доларів США (сім тисяч двісті сімдесят доларів США, 00 цен.).

-визнати за вкладником ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи НОМЕР_1) право на відшкодування заборгованості на частину вкладу в розмірі 7270,00 доларів США (сім тисяч двісті сімдесят доларів США, 00 цен.) за договором №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», укладеним 16 вересня 2014 року з ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» () за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року оскаржив ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що 16 вересня 2014 року між ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» (, вул. Артема‚ 60, м. Київ, 04050) в особі уповноваженої особи відділення №92 м. Львів ПАТ Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_5 укладено договір №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші». 12 лютого 2015 року між, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір відступлення прав вимоги за договором №300131/107605/5-14 банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші», укладеного 16 вересня 2014 року на частину вкладу в сумі 7570,00 доларів США, розміщеного на вкладному рахунку.

Однак, 17 вересня 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію, а 18 грудня 2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації. У зв»язку з цим згідно із ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» банк не здійснює задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Окрім того, банк не визнає позивача вкладником, оскільки це суперечить вимогам договору банківського вкладу, ст.ст. 517, 626, 627 та 1059 ЦК України. А відтак, не визнає право позивача на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 7570,00 доларів США.

Вважає, що позивач не є особою, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу, тобто, вкладником банку.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та ухвалив передчасне і необґрунтоване рішення.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з»явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Встановлено, що 16 вересня 2014 року між ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи відділення № 92 м. Львів ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 укладено договір № 300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на суму вкладу 14395,78 доларів США.

12 лютого 2015 року між, ОСОБА_5 та позивачем укладено договір відступлення прав вимоги за договором №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», укладеним 16 вересня 2014 року на частину вкладу в сумі 7570,00 доларів США.

По договору відступлення прав вимоги за договором №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» укладеним 16 вересня 2014 року ОСОБА_5 переказала позивачу ОСОБА_6 на її поточний рахунок 2620.3.408403.001 у доларах США, відкритий у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відділення №90 в м.Львові (79058, м. Львів, вул.Куліша, буд. 46) вклад на суму 300,00 доларів США. Строк повернення вкладу 16 лютого 2015 року. На момент подання позову в суд, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» порушив свої зобов'язання за договором № 300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» укладений 16 вересня 2014 року, не повернув вкладнику позивачу частину вкладу на суму 7270,00 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1.6 вищезазначених договорів купівлі-продажу (відступлення) права вимоги, моментом переходу права вимоги первісного кредитора до боржника за основним договором до нового кредитора є момент підписання цього договору сторонами.

Про відступлення права вимоги за вказаним договором ОСОБА_5 належним чином повідомила ПАТ "Банк"Фінанси та кредит", а в подальшому і уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації та уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації, що вбачається з наданих суду повідомлень, заяв та квитанцій.

Позивач звертався до відділення банку із заявою щодо виплати йому коштів, а в подальшому до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк"Фінанси та кредит" про надання йому інформації щодо порядку виплати належних йому коштів за договором №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», укладеним 16 вересня 2014 року на частину вкладу в сумі 7570,00 доларів США, розміщеного на вкладному рахунку в ПАТ "Банк"Фінанси та кредит". А також, в разі необхідності, повідомити, які саме документи (інформацію) слід надати для Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Банк"Фінанси та кредит" щодо включення його, як вкладника, до списку для відшкодування вкладу надавши при цьому, копію договору відступлення прав вимоги, копію листа повідомлення про заміну кредитора, копію паспорту та ідентифікаційного коду позивача.

Також, судом встановлено, що для отримання коштів за зазначеними договорами, позивач звертався ще до запровадження тимчасової адміністрації, в подальшому як під час дії тимчасової адміністрації, так під час ліквідації до установ з відповідними документами, проте банк у виплаті відмовив через відсутність коштів, а в подальшому його повідомили, що він відсутній у списку вкладників.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.15 р. №898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банк «Фінанси та Кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №230 від18.12.15р. "Про початок процедури ліквідації ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не бульше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн.

Статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Окрім цього, згідно Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14:1) п. 12. розділу ІІ, протягом процедури здійснення тимчасової адміністрації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати за рахунок цільової позики, щодо: зменшення (збільшення) кількості;зміни розміру сум; зміни особи вкладника (на підставі свідоцтва про право на спадщину, тощо); змін реквізитів вкладників. Зміни надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.2) п. 6 розділу ІІІ - протягом процедури ліквідації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, стосовно: зменшення (збільшення) кількості; зміни розміру сум; зміни особи вкладника ; змін реквізитів вкладників, змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на свій розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи договору №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», укладеного 16 вересня 2014 року на частину вкладу в сумі 7570,00 доларів США, такий не містить обмежень щодо можливості передачі кредитором своїх прав або обмеження обсягу прав, які передає кредитор.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первинного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 515 ЦК України встановлено, що заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Водночас, договір банківського вкладу не є зобов'язанням, виконання якого нерозривно пов'язаних з особою кредитора, що узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-65цс13.

Частиною першою ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважав за необхідне зазначити, що ні Закон України «Про банки та банківську діяльність», ні Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містять обмежень прав вкладників на укладання договорів уступки права вимоги у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації банку або початком ліквідаційної процедури банку.

Враховуючи, що укладені договори відступлення права вимоги є похідними від основного договору, тому всі умови договору банківського обслуговування мають застосовуватись до позивача як і до клієнта банку.

Також слід врахувати і те, що договір про відступлення прав вимоги був укладений задовго до введення тимчасової адміністрації, а саме за 7 місяців до такої події.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що заміна кредитора у зобов'язанні по договору від 16 вересня 2014 року (договір №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші»), укладеному між ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи відділення №92 м. Львів ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 була здійснена у відповідності до порядку, визначеному ст.ст. 512-517 ЦК України.

А відтак, позивач отримав всі права вкладника за договором від 16 вересня 2014 року №300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на частину вкладу в сумі 7570,00 доларів США.

Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Як вбачається з положень ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу одна сторона - банк, що прийняла від вкладника грошову суму(вклад), зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку встановлених договором.

Зобов'язання відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, одностороння відмова від від зобов'язання або зміна його умов є недопустимою.

Згідно ст.17 Закону України"Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі "Золотас проти Греції" Європейський суд з прав людини вказав,що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користуватись нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходи з метою дотримання законів і збереження свого права власності.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд першої інстанції на переконання колегії суддів прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки суд ухвалив правильне по суті і справедливе рішення, дійшовши його на основі повно з'ясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішення, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року немає.

Керуючись ст. ст. 259 ч. 6, 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 грудня 2017 року

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.