Справа № 509/4779/16-ц
18 квітня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кочко В.К.
при секретарі Савченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Малиновського ВДВС Одеського МУЮ, третя особа ОСОБА_1, про звільнення майна з-під арешту, -
23 грудня 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив суд, звільнити майно з-під арешту, накладений постановою б/н від 22.08.2014 державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ в рамках виконавчого провадження, а саме: на невизначене майно, на все нерухоме майно боржника - ОСОБА_2, номер запису про обтяження 6968941 від 11.09.2014 року.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив розглянути справу за його відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Представник Малиновського ВДВС Одеського МУЮ в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить відмітка в матеріалах справи.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила розглянути справу за її відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12.12.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності до ст. 1 Статуту (надалі «Банк» або «Заставодержатель») та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір СМ-SME502/016/2007 від 12.12.2007 року, в забезпечення виконання зобовязань за яким укладено договір іпотеки №РМ-SME502/016/2007 від 12.12.2007 року, за умовами якого ОСОБА_2 передає АТ «ОТП Банк» (надалі - Заставодержатель) в іпотеку нерухоме майно, а саме земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Новодолинська сільська рада СК «Дорожник-63», ділянка №18-б.
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 29.04.2010 року та договору відступлення прав б/н від 29.04.2010 року за Кредитним договором СМ-SME502/016/2007 від 12.12.2007 року, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийнало право вимоги за кредитним договором СМ-SME502/016/2007 від 12.12.2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_2.
Як стало відомо позивачу, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», на іпотечне майно та на все майно ОСОБА_2 накладено арешти, а саме: постановою б/н від 22.08.2014 державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ в рамках виконавчого провадження, а саме: на невизначене майно, на все нерухоме майно боржника, номер запису про обтяження 6968941 від 11.09.2014 року.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
За приписами ст.ст. 11,12,14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.
На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
Відповідно до ст..ст, 3, 6, 7 Закону України « Про іпотеку» у разі поривного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити забезпеченні нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок реалізації предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Запис щодо накладення арешту винесено після реєстрації обтяження іпотекою предмета іпотеки, оскільки постанова про накладення арешту винесені, після укладення Договору іпотеки №РМ - SME502/016/2007 від 12.12.2007 року
Боржником ОСОБА_2 була написана заява про добровільну реалізацію іпотечного майна, про яке йшлося вище, оскільки на таке майно знайшовся покупець.
У звязку з накладенням арешту відповідно до вищезазначених постанов ДВС на вищевказане майно, станом на цей час не виявляється можливим провести дії щодо добровільної реалізації відповідного нерухомого майна з метою погашення заборгованості за кредитним зобовязанням.
Відповідно до ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.
Частина 3 ст. 54 Закону визначає, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:
виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно перебуває в заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.
Згідно з п. 5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до ч. 7 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.
Частиною 2 ст.589 ЦК України закріплено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.
Факт перебування Предмета застави в іпотеці Заявника підтверджений належними доказами, а саме договором іпотеки .
Суд, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214-215, 218, 223, 224-229 ЦПК України, ст.589 ЦК України, ст.ст. 16, 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 3,6,7 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 54,60 Закону України «Про виконавче провадження» -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Малиновського ВДВС Одеського МУЮ, третя особа ОСОБА_1, про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Звільнити з-під арешту все нерухоме майно боржника - ОСОБА_2, номер запису про обтяження 6968941 від 11.09.2014 року.
Виключити з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про обтяження 6968941 від 11.09.2014 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_3