Справа 688/2079/17
№ 2/688/912/17
Рішення

Іменем України

14 грудня 2017 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гаврилової Н.К.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування інфляційних втрат та 3 % річних, внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов'язання,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування інфляційних втрат та 3 % річних внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов'язання.

В обґрунтування позову посилається на те, що вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.09.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 240 год. громадських робіт. Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в сумі 333 грн. 30 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4849 грн. 60 коп., а всього 10182 грн. 90 коп.

28.10.2016 року вирок набрав законної сили, у звязку з чим було видано виконавчий лист №688/2897/16-к, який 17.11.2016 року ним направлено до Шепетівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та відкрито виконавче провадження №52917087. Так як відповідач жодних дій щодо виконання вироку за період з 28.09.2016 року по 01.07.2017 року не вчинив, просить суд стягнути з останнього 922 грн. боргу з врахуванням індексу інфляції, 2274 грн. 3% річних від простроченої суми, а всього 3196 грн. та судові витрати в сумі 1680 грн.

У судовому засіданні 05.12.2017 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги збільшив, які в подальшому підтримав та просив стягнути з відповідача на його користь за невиконання грошового зобов'язання за період з 28.09.2016 року по 01.12.2017 року 1249 грн. 85 коп. інфляційних втрат, 3334 грн. 80 коп. 3% річних від простроченої суми та 1200 грн. витрат на правову допомогу.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні 05.12.2017 року збільшені позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що поніс відповідальність за вчинений злочин, відпрацювавши призначене судом покарання у виді громадських робіт. Грошові кошти, стягнуті вироком суду на користь позивача не відшкодував та відшкодовувати наміру не має, оскільки вважає їх стягнення безпідставним, із ним не погоджується, а тому просив у задоволенні позову відмовити. В подальшому в судове засідання не зявився.

Представник відповідача ОСОБА_4 за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги №2204-0000360 від 15.11.2017 року для ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, подала власний розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, вказуючи на невірне їх обрахування позивачем та його представником, просила у їх задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено в суді та вбачається із вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2016 року, який набрав законної сили 28 жовтня 2016 року, ОСОБА_3 визнанно винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. Позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 333 грн. 30 коп. майнової та 5000 грн. моральної шкоди, та 4849 грн. 60 коп. витрат на правову допомогу.

Отже, з часу набрання даним вироком законної сили, а саме з 28 жовтня 2016 року у відповідача ОСОБА_3 виникло зобовязання перед позивачем ОСОБА_1 Таке зобовязання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобовязання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання і поширює свою дію на всі види грошових зобовязань.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобовязання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду.

Отже, зважаючи на юридичну природу цих правовідносин між сторонами як грошових зобовязань, на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, яка в силу ст. 360-7 ч.1 абз. 2 ЦПК України є обовязковою для суду першої інстанції при вирішенні вказаного спору, відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобовязанням.

На виконання вищевказаного вироку суду 28 жовтня 2016 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області було видано виконавчий лист № 688/2897/16-к для позивача ОСОБА_1, який ним пред'явлено до виконання до Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, у зв'язку з чим 17 листопада 2016 року відкрито виконавче провадження №52917087, що підтверджується постановою державного виконавця Куценко О.М. від 17.11.2016 року про відкриття виконавчого провадження.

Як слідує із довідки №29062 від 08.12.2017 року, виданої Шепетівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та визнано у судовому засіданні сторонами, визначена вироком суду по кримінальному провадженню 688/2897/16-к № 1-кп/688/146/2016 р. матеріальна шкода в сумі 333 грн. 30 коп., моральна шкода в сумі 5000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4849 грн. 60 коп., а всього 10182 грн. 90 коп. залишились не відшкодованими, належних заходів щодо їх повернення відповідач не вжив. Таким чином, вирок суду з моменту набрання ним законної сили - 28 жовтня 2016 року по 01 грудня 2017 року залишається невиконаним, борг не повернутий.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 прострочив виконання грошового зобовязання, що виникло між сторонами, саме за період з 28 жовтня 2016 року по 01 грудня 2017 року.

Отже, оскільки відповідач ОСОБА_3 не виконав зобов'язання по сплаті боргу, тому наявні підстави для стягнення з нього інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми за період прострочення.

З урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, якою затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, загальний індекс інфляції за період з 28.10.2016 року по 01.12.2017 року становить 1,156 (101.8 х 100,9 х 101,1 х 101,0 х 101,8 х 100,9 х 101,3 х 101,6 х 100,2 х 099,9 х 102,0 х 101,2 х 100,9 = 1,156), отже проіндексована сума складає 1588 грн. 53 коп. (10182 грн. 90 коп. х 1,156 = 11771 грн. 43 коп.; 11771 грн. 43 коп. 10182 грн. 90 коп. = 1588 грн. 53 коп.)

А тому, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 саме таку проіндексовану суму в розмірі 1588 грн. 53 коп.

При проведенні розрахунку трьох процентів річних, суд враховує, що грошове зобовязання за період з 28 жовтня 2016 року по 01 грудня 2017 року прострочено на 398 днів, тому така сума становитиме 333 грн. 11 коп. (10182 грн. 90 коп.(сума боргу) : 100% х 3 % : 365 (днів у році) х 398 дні (дні прострочки) = 333 грн. 11 коп.)

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 1588 грн. 53 коп. інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобовязання та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 333 грн. 11 коп., а всього 1921 грн. 64 коп.

Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно із ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу. Так, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь адвоката у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.

Станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1600 грн. Отже, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину роботи адвоката та складає 640 грн.

Для захисту свого порушеного права та представництва інтересів в суді позивачем ОСОБА_1 було укладено 01.06.2017 року договір про надання правової допомоги із адвокатом ОСОБА_2, який готував позовну заяву до суду та надавав консультації по даній справі. Із журналів судових засідань слідує, що адвокат ОСОБА_2 приймав участь у судовому засіданні 05.12.2017 року з 13 год. 22 хв. по 14 год. 50 хв., тобто 1 год. 28 хв. та 14.12.2017 року з 08 год. 55 хв. по 09 год. 16 хв., тобто 21 хв., а всього 1 год. 49 хв.

На підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 1200 грн. позивачем надано квитанції до прибуткового касового ордера №451 від 14.11.2017 року та №210 від 14.12.2017 року про оплату адвокатських послуг в сумі 500 грн. та 700 грн. Отже, витрати на правову допомогу у розмірі 1200 грн. позивачем документально підтверджені та підлягають до задоволення.

Крім того, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд рахує за необхідне стягнути його з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі ст.ст. 11, 509, 599, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування інфляційних втрат та 3 % річних, внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов'язання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) за час прострочення виконання грошового зобов'язання з 28 жовтня 2016 року по 01 грудня 2017 року інфляційні втрати в розмірі 1588 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят вісім) гривень 53 копійки, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 333 (триста тридцять три) гривні 11 копійок, 1200 (одну тисячу двісті) гривень витрат на правову допомогу, а всього 3121 (три тисячі сто двадцять одну) гривню 64 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 322 (триста двадцять дві) гривні 62 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області до апеляційного суду Хмельницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Козачук