УхвалА

іменем україни

26 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, який у подальшому було уточнено, посилаючись на те, що 30 травня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 18 754 долари 86 центів США, зобов'язавшись його повернути та сплатити проценти за користування ним до 30 травня 2012 року. Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, згідно умов якого він зобов'язався відповідати перед банком солідарно з позичальником за невиконання кредитних зобов'язань. Крім того, 30 травня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір застави, предметом якого був автомобіль Mitsubishi Galant, номерний знак НОМЕР_1.

Відповідачі взяті на себе зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконували, на вимоги банку не реагували, унаслідок чого станом на 28 липня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 54 939 доларів 68 центів США, що у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України становить 651 035 грн 21 коп., яку ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку.

Справа судом першої інстанції переглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2007 року у розмірі 43 020 доларів 56 центів США, що за курсом Національного банку України становить 509 793 грн 63 коп., з яких: 10 843 долари 26 центів США - заборгованість за кредитом; 16 289 долари 63 центів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 050 долари 40 центів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 175 821 грн 64 коп. - пені. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову банку відмовити у повному обсязі.

ПАТ КБ «ПриватБанк» судові рішення не оскаржував.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позичальник порушив умови кредитного договору, допустив заборгованість, розмір якої визначено відповідно до вимог закону та умов договору.

Доводи касаційної скарги про пропуск позовної давності безпідставні, оскільки в силу ч. 1 ст. 264 ЦК України відбулося переривання позовної давності, так як відповідач, видавши у 2011 році довіреність на розпорядження та користування заставним автомобілем, у тому числі на одержання від його продажу коштів для погашення кредиту, який банк у квітні 2013 року реалізував та зарахував кошти від його продажу на часткове погашення кредиту, здійснив особисті дії, що свідчили про визнання ним свого боргу. Тобто банк звернувся з позовом у межах строку позовної давності. При цьому пеню стягнуто в межах одного року (ч. 2 ст. 258ЦК України).

Посилання на те, що банк реалізував автомобіль за низькою ціною не заслуговують на увагу, так його продаж відбувся від імені відповідача та за його довіреністю, а договір купівлі-продажу ним не оспорювався.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, а посилання на порушення норм права немає і їх не встановлено.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик