АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року м.Київ

Справа № 753/14139/17

Апеляційний суд м.Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : судді - доповідача: Шкоріної О.І., суддів: Поливач Л.Д. , Стрижеуса А.М., секретаря: Станішевської Б.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м.Києва, ухваленого 18 жовтня 2017 року суддею Цимбал І.К., у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2005 року, який було розірвано на підставі рішення Дарницького районного суду м.Києва від 24 квітня 2013 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір»ю. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Крім того, у зв'язку з розвитком дитини, позивачка несе додаткові витрати. Додаткові витрати пов'язані з навчанням сина в ліцеї «Інтелект», оплата якого в рік становить 8000 грн., з придбанням інтелектуально-розвиваючої гри в сумі 2514 грн., з придбанням одягу на загальну суму 1754 грн.05 коп., з придбанням взуття на загальну суму 2861 грн. 30 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, додаткові витрати на навчання за 2016/2017 навчальний рік у розмірі 4000 грн., витрати на утримання дитини у розмірі 3564 грн.68 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 18 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн., починаючи з 1 серпня 2017 року і до повноліття дитини, які підлягають індексації відповідно до закону. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначила про те, що суд першої інстанції не врахував положення ст..182 СК України, не врахував витрат апелянта на відвідування дитиною басейну, яке відбувається за призначенням лікаря, витрати на одяг, взуття, розвиваючі іграшки, книги, шкільне приладдя, а також стан здоров'я дитини.

ОСОБА_2 також звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду, в якій просив змінити рішення районного суд в частині розміру аліментів, встановивши його в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно. В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилався на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, висновок суду про наявність у нього альтернативного джерела доходу є припущенням. В порушення положень ст..182 СК України суд першої інстанції не врахував, що на його утриманні перебувають дружина та її неповнолітня дитина, за ним не зареєстровано право власності на жодне нерухоме майно. Крім того, при визначенні розміру аліментів, суд не в повній мірі врахував положення ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», а також ту обставину, що розмір аліментів у 2000 грн. перевищує 70% його заробітної плати, що ставить в скрутне матеріальне становище членів його сім'ї.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 свою апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі судового рішення. У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3.

Сторони проживають окремо, дитина сторін проживає разом із позивачем і вказана обставина відповідачем не заперечується.

Відповідач працює директором ТОВ «Пневматик Групп» та отримує заробітну плату в сумі 3300 грн. на місяць без вирахування податків та інших обов'язкових платежів.

Позивач працює неофіційно, займаючись викладацькою діяльністю.

Малолітня дитина сторін страждає на трьохплоскосну деформацію хребта (сколіоз), а тому постійно потребує профілактики захворювання та терапевтичного лікування. У зв'язку з наявністю вказаної хвороби дитина сторін повинна відвідувати та відвідує басейн.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, мають місце періодичні подарунки.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 навчається в ліцеї «Інтелект», позивачкою внесено на рахунок школи благодійний внесок в сумі 8000 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що батьки в рівній мірі зобов'язані утримувати своїх дітей. Визначаючи розмір аліментів в сумі 2000 грн. щомісячно, суд першої інстанції врахував відсутність у відповідача інших утриманців, стан здоров'я, фах та кваліфікацію, та вважав, що 2000 грн. на даному етапі забезпечить малолітньому сину сторін належне утримання та лікування, а також буде достатнім для повноцінного утримання дитини. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, суд першої інстанції виходив із того, що вчинені позивачкою благодійні внески є добровільними витратами і такі витрати не можуть бути покладені на відповідача, оскільки здійснення таких витрат є правом особи, а не обов'язком. Крім того, витрати на придбання взуття та одягу не здійснюються щоденно, є періодичними, а тому покриваються за рахунок аліментів.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам та ґрунтуються на нормах матеріального закону, які судом першої інстанції застосовані правильно.

Відповідно до ст..180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Встановивши, що малолітній син сторін проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні, а відповідач постійно, в достатньому розмірі допомоги на утримання сина не надає, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач вправі вимагати стягнення аліментів з відповідача на підставі рішення суду. Право визначати спосіб стягнення аліментів належить позивачці ОСОБА_1, з якою проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував стан здоров'я дитини, матеріальний стан відповідача, відсутність на утриманні відповідача інших утриманців, рівність батьків у виконанні обов'язку по утриманню дитини до її повноліття, а також виходячи із доведеності позивачкою позовних вимог, дійшов вірного висновку, що відповідач здатен забезпечити сплату аліментів на утримання сина в сумі 2000 грн. щомісячно і такий розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також на даному етапі забезпечить дитині з боку відповідача належне утримання та лікування.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в тій частині, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів в повній мірі не враховано положення ст..182 СК України не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зазначені в ст..182 СК України обставини, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів, судом першої інстанції враховані повністю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в тій частині, що судом першої інстанції не враховано наявність на його утриманні непрацездатної дружини та її дитини не заслуговують на увагу, оскільки сам по собі факт звільнення дружини відповідача з роботи, не дає підстав уважати, що вона є непрацездатною і відповідач зобов'язаний нести додаткові витрати на її утримання. Наявність у дружини відповідача дитини від першого шлюбу, на утримання якої сплачуються аліменти, також не підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів, які зобов'заний сплачувати батько на утримання свого сина.

Враховуючи, що відповідач за станом здоров'я та за віком є працездатною людиною, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про те, що останній може забезпечити виплату аліментів на утримання сина у розмірі 2000 грн. на місяць, незважаючи на розмір його заробітної плати за постійним місцем роботи в сумі 3300 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в тій частині, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 2000 грн. перевищує 70% його доходу, що суперечить положенням ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Частиною 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» дійсно встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Але, цей закон регулює, зокрема, порядок виконання рішень судів, і його положення не можуть бути враховані при визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі.

Нормами ж Сімейного законодавства не встановлено максимальний розмір аліментів, які можуть бути стягнуті з батьків на утримання дитини.

Відповідно до ст..185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Витрати на придбання одягу, взуття, а також інтелектуально-розвиваючих ігор не є додатковими витратами в розумінні ст..185 СК України, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в тій частині, що судом першої інстанції не перевірено витрати позивачки на придбання цих речей, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують і на їх правильність не впливають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Дарницького районного суду м.Києва ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, що відповідно до ст..375 ЦПК України підставо для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

З урахуванням наведено, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2017 року.

Суддя-доповідач:

Судді: