РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участю: представника позивача-відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача-позивача ОСОБА_2,

відповідача-позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Хмельницька міська рада в особі Служби у справах дітей про визначення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він та відповідач є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Частки кожного з них є рівними по 1/2 частині квартири. Він та відповідач зареєстровані у вказаній квартирі. Крім нього в даній квартирі проживає його сім'я дружина ОСОБА_5, діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7. На даний час в них немає спільної згоди щодо встановлення порядку користування квартирою. З врахуванням того, що квартира поділу в натурі не підлягає, виникає необхідність встановлення порядку користування квартирою між співвласниками в судовому порядку. Відповідно до технічного паспорту квартира складається з трьох житлових кімнат площею 17,8 кв.м., 8,7 кв.м., 11.3 кв.м., кухні, площею 7,2 кв.м., ванної кімати 2,8 кв.м., туалету 1,4 кв.м., коридору 12,3 кв.м, кладовок площею 1,1 кв.м., 0,3 кв.м., 0,3 кв.м., балкону площею 1,7 кв.м., лоджії площею 1,3 кв.м.. Враховуючи вищевикладене, потреби кожної сторони спору, позивач просить встановити наступний порядок користування квартирою: виділити йому в користування житлові кімнати площею 8,7 кв.м. та 11,3 кв.м., лоджію площею 1,3 кв.м, а відповідачу виділити житлову кімнату площею 17,8 кв.м., балкон площею 1,7 кв.м.; в загальному користуванні залишити кухню площею 7,2 кв.м., ванну кімнату площею 2,8 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., коридор площею 12,3 кв.м., кладовки площею 1,1 кв.м., 0,3 кв.м., 0,3 кв.м.

15.11.2016 року ухвалою суду прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Хмельницька міська рада в особі Служби у справах дітей про визначення порядку користування квартирою. В обгрунтування вказаного позову ОСОБА_3 вказав, що він після смерті своєї матері ОСОБА_8, яка померла 13.02.2014 року, 06.10.2014 року отримав у спадщину 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 від 1/3 частки квартири. Право власності на вказану частку він набув відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАЕ №633049, виданого 06.10.2014 року приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за №6663. Іншу 1/2 частку від спадкового майна спадкодавця отримав ОСОБА_4, який є його рідним братом. Отримавши у спадщину нерухоме майно вони стали співвласниками квартири АДРЕСА_3 і їх частки є рівними по 1/2 кожного.

Квартира складається з трьох кімнат 17,8 кв.м., 8,7 кв.м., 11,3 кв.м., кухні, площею 7,2 кв.м., коридору 12,3 кв.м, вбиральні 1,4 кв.м., ванної кімати 2,9 кв.м., крім того, загальна площа квартири складає 66,3 кв.м.. В даній квартирі до смерті їх матері він проживав разом зі своєю сімєю дружиною та двома неповнолітніми дітьми: дочкою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач ОСОБА_4 в період часу з 1995 року по 2002 року проживав у ІНФОРМАЦІЯ_3 зі своєю дружиною. Коли відповідач розлучився з дружиною, він переїхав в м.Хмельницький і проживав у вказаній квартирі з їх матірю, з ним та його сімєю. Мати, як власник квартири визначила та встановила наступний порядок користування квартирою: він проживав зі своєю сімєю в житових кімнатах 8,7 кв.м. та 11,3 кв.м. та користувалися лоджією, відповідач ОСОБА_4 спільно з матірю займав житлову кімнату площею 17,8 кв.м. та балкон. Інші приміщення: кухня, ванна, коридор та кладові залишались в загальному користуванні.

З 2003 року по 2005 рік відповідач ОСОБА_4 знову не проживав в даній квартирі, а проживав ІНФОРМАЦІЯ_4 в дружини, з якою перебував в цивільному шлюбі і від якої вони мають доньку. Однак, після чергового розлучення, відповідач повернувся проживати у вказану квартиру і порядок користування квартирою залишався попереднім. З того часу в них почали виникати побутові проблеми, які базувались на зловживанні відповідачем алкогольними напоями, що змусило їх переїхати з даної квартири до батьків дружини в квартиру АДРЕСА_4. В 2010 році відповідач привів у квартиру нову жінку і їх матір дозволила їм проживати в кімнаті площею 17,3 кв.м., а саме проживала в кімнаті площею 11,3 кв.м.. Після смерті матері між ними було досягнуто згоди про користування квартирою як раніше, однак після вчинення відповідачем чергового конфлікту в 2014 році, він зачинив свої житлові кімнати, де знаходились його речі та речі його сім'ї та пішов жити в квартиру до батьків дружини.

14.09.2016 року він прийшовши у власну квартиру виявив, що відповідач ОСОБА_4 відімкнув двері його кімнат і заніс в них свої речі. 15.09.2016 року він надіслав відповідачу письмову вимогу щодо звільнення житлових кімнат, які він займав, до 24.09.2016 року. Відповідач вказану вимогу виконав, однак звернувся до суду з відповідною позовною заявою, що свідчить про недосягнення згоди між співвласниками щодо порядку користування квартирою.

Окрім того, він має двох неповнолітніх дітей різної статі, а тому вони повинні проживати в різних кімнатах. Враховуючи наведене, позивач просить позов задоволити та виділити йому в користування житлову кімнату площею 8,7 кв.м.; житлову кімнату площею 11,3 кв.м.; лоджію площею 1,3 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 17,8 кв.м. та балкон площею 1,7 кв.м.. Залишити у загальному користуванні коридор площею 12,3 кв.м., кухню площею 7,2 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,9 кв.м., кладові площею 1,1 кв.м., 0,3 кв.м., 0,3 кв.м..

Представник позивача-відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечив. Суду пояснив, що спірною квартирою фактично користується лише ОСОБА_4 та його сім'я, яка складається з дружини та двох неповнолітніх дітей. Іншого житла вони не мають, дружина позивача працює в м.Хмельницькому, а діти навчаються ХДНЗ № 32 "Росинка в м.Хмельницькому. Позивач ОСОБА_4 несе витрати по утриманню квартири. Відповідач ОСОБА_3 тривалий час в квартирі не проживає та нею не користується, оскільки має інше місце проживання. Посилання ОСОБА_3 на те, що при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статті, на увагу не заслуговують, оскільки в даному випадку житлове приміщення не надається неповнолітнім дітям у користування, а питання про їх заселення (вселення) у спірну квартиру в судовому або позасудовому порядку також не ставиться сторонами спору. При цьому діти відповідача з їх матір'ю ОСОБА_12 мають інше житло, де зареєстровані. Крім того, ОСОБА_4І є інвалідом 3 групи, а розташування у квартирі менших кімнат є для нього зручнішим та не потребує застосування додаткових зусиль для складання розкладання дитячих спальних місць, оскільки при проживанні в одній кімнаті не залишається вільного місця для розміщення стаціонарних ліжок.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов ОСОБА_4 не визнав, свій позов підтримав, просив його задоволити з підстав викладених у позовній заяві, суду пояснив, що на даний час він проживає з дружиною та двома дітьми 15 та 13 років у двох кімнатах площею 11,3 м.кв. та 8,7 м.кв., в яких вони зробили ремонт.

Представник відповідача-позивача в судовому засіданні позов ОСОБА_3 підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив його задоволити, а в задоволенні позову ОСОБА_4 просив відмовити та врахувати, що у останнього двоє маленьких дітей однієї статті, а у ОСОБА_3 двоє дітей підліткового віку різної статті. Також пояснив, що такий порядок користування квартирою було встановлено, ще за життя матері сторін, яка була власником квартири.

Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішенні позовних вимог покладався на думку суду, враховуючи, що у сторін є діти, які мають рівні права. В подальшому в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встаовленому законом порядку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, слід відмовити, а зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Виконавчий комітет Хмельницької міської ради в особі Служби у справах дітей про визначення порядку користування квартирою, слід задовольнити.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.11.1996 року ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності в рівних частках належить квартира АДРЕСА_5/а в м.Хмельницькому.

13.02.2014 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №229429.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 06.10.2014 року та 08.11.2014 року, спадкоємцями зазначеного в свідоцтвах майна ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла 13.02.2014 року є син ОСОБА_3 на 1/2 частку спадкового майна та син ОСОБА_4 на 1/2 частку спадкового майна. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: 1/3 частки квартири АДРЕСА_6/а в м.Хмельницькому, як належала померлій ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право приватної власості на житло, виданного 21.11.1996 року Відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому, згідно з розпорядженням №14404 від 21.11.1996 року та зареєстрованого Хмельницьким бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №12826.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_6/а в м.Хмельницькому, а саме по 1/2 частці кожному.

Вказані обставини також підтверджуються: Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38553892 від 06.10.2014 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №27739222 від 06.10.2014 року.

Позивач-відповідач ОСОБА_4 02.12.2010 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_13, яка змінила прізвище на «Савосько» і від шлюбу вони мають двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №082707 та свідоцтвами про народження дітей серії І-БВ №185719, серії І-БВ №147372.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 04.07.2001 року зареєсрував шлюб з ОСОБА_14 і від шлюбу вони мають двоє дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-БВ №066879 та свідоцтвами про народження дітей серії І-БВ №125143, серії І-БВ №165611.

Відповідно до довідки ЖЕКу №6 від липня 2016 року, виданої ОСОБА_4 в тому, що він постійно проживає і прописаний у АДРЕСА_7, також у вказаній квартирі прописаний та проживає ОСОБА_3.

Згідно технічного паспорту на квартиру №45 в житловому будинку №2А по вул.Свободи в м.Хмельницькому, вказана квартира складається з: житлової кімнати площею 8,7 кв.м.; житлової кімнати площею 11,3 кв.м.; житлової кімнати площею 17,8 кв.м.; лоджії площею 1,3 кв.м.; балкону площею 1,7 кв.м.; коридору площею 12,3 кв.м.; кухні площею 7,2 кв.м.; туалету площею 1,4 кв.м.; ванної кімнати площею 2,9 кв.м.; кладових - площею 1,1 кв.м., 0,3 кв.м., 0,3 кв.м..

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю; ч.ч.1, 2 ст.358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Таким чином встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту ст. ст. 319, 369 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної сумісної власності, при цьому, співвласники майна мають рівні права щодо користування жилим приміщенням.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Як вбачається з пояснень сторін та свідків ОСОБА_15, ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_17 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 склались неприязні відносини, що також підтверджується: відповіддю начальника Зарічанського ВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області від 26.07.2014 року на звернення ОСОБА_3, з якого вбачається, що в ході проведеної перевірки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було винесено протокол офіційного застереження про недопущення вчинення протиправної поведінки відносно ОСОБА_3; копією травмокарти від 28.07.2014 року; копією вимоги ОСОБА_3 адресованої ОСОБА_4 від 15.09.2016 року про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення.

Відповідно до правовстановлюючих документів розмір часток ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у квартирі №45 в житловому будинку №2А по вул.Свободи в м.Хмельницькому становить 1/2 частини, що відповідає 18,9 кв.м. житлової площі.

Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України якщо цивільні норми не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Відповідно до ст. 50 ЖК УРСР не допускається заселення однієї кімнати особами різної статті старшими за дев'ять років, крім подружжя, а також двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_4 в обгрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві посилався лише на необхідність встановлення порядку користування квартирую, у звязку з відсутністю спільної згоди між співласниками. При цьому, він не надав суду належних та допустимих доказів на спростування доводів та позовних вимог відповідача-позивача ОСОБА_3 щодо встановлення порядку користування квартирою з врахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України та ст.50 ЖК УРСР, згідно яких просив виділити йому в користування дві кімнатиплощею 8,7 кв.м. та 11,3 кв.м., а також лоджію площею 1,3 кв.м., оскільки він має двоє дітей старших 9 років різної статті.

Надані представником позивача-відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні довідка до акту МСЕК № 0379219, виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 08.11.2016 року та від 15.09.2017 року, не підтверджують факту неможливості проживання в одній кімнаті площею 17,8 кв.м. з балконом площею 1,7 кв.м. разом з дружиною та двома синами: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7

Доводи представника позивача-відповідача ОСОБА_4 щодо того, що останній здійснює оплату житлово-комунальних послуг за квартиру, що підтверджується відповідними квитанціями, а також що його діти відвідують дитячий садок у м.Хмельницькому і дружина працює в м. Хмельницькому, що підтверджується відповідними довідками, також не доводить його позовних вимог щодо виділення йому в користування двох окремих кімнат, без врахування положень ст.405 ЦК України та ст.50 ЖК УРСР. Окрім того, він не позбавлений права звернутись до суду з відповідним позовом до іншого співвласника про стягнення частини витрат на комунальні послуги за належну останьому частку у спільному майні.

Свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 в судовому засіданні показали, що приходили до ОСОБА_4 і не бачили, що у квартирі проживав, його брат ОСОБА_3. З наданих суду актів складеними сусідами у 2011-2012 роках вбачається, що в квартирі АДРЕСА_6/а в м.Хмельницькому проживають ОСОБА_4, його дружина ОСОБА_5 та їх діти. Проте, суд не приймає до уваги вказані покази свідків та акти, як належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог ОСОБА_4, оскільки, як встановлено в судовому засіданні між сторонами склались неприязні відносини і відповідач-позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в зв'язку з неприязними відносинами був змушений переїхати проживати до батьків дружини. Окрім наведеного, надані суду акти були складені ще за життя матері сторін, яка була власником 1/3 частини квартири.

Наявність зареєстрованого за ОСОБА_12 (дружиною ОСОБА_3І.) права власності на 1/5 частки квартири АДРЕСА_8, не позбавляє права ОСОБА_3 на встановлення порядку користування належною йому на праві спільної часткової власності квартирою.

При цьому суд також не приймає до уваги, як належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог ОСОБА_3 надані ним платіжні документи, товарні чеки на придбання будівельних матеріалів, оскільки суду не надано доказів, що вказані будівельні матеріали було використано для проведення ремонту у належній сторонам квартирі.

Враховуючи вищевикладене, положення ч.1 ст.405 ЦК України та ст.50 ЖК УРСР, а також житлову та загальну площу квартири, кількість осіб, які мають право на житло, їх стать, та сімейні відносини сторін, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню та слід встановити наступний наступний порядок користування квартирою №45 по вул.Свободи, 2 А в м.Хмельницькому: виділити в користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 8,7 кв.м.; житлову кімнату площею 11,3 кв.м. та лоджію площею 1,3 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 17,8 кв.м. та балкон площею 1,7 кв.м.. Залишити у загальному користуванні коридор площею 12,3 кв.м., кухню площею 7,2 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,9 кв.м., кладову площею 1,1 кв.м., кладову площею 0,3 кв.м., кладову площею 0,3 кв.м.. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати в сумі 551,21 грн.., слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.8,317,319,356, 405 ЦК України, ст. ст. 5, 6, 8, 10-11, 57-60, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, ст.50 ЖК УРСР , суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Хмельницька міська рада в особі Служби у справах дітей про визначення порядку користування квартирою, задовольнити.

Встановити наступний порядок користування квартирою №45 по вул.Свободи, 2 А в м.Хмельницькому:

- виділити в користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 8,7 кв.м.; житлову кімнату площею 11,3 кв.м.; лоджію площею 1,3 кв.м.;

- виділити в користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 17,8 кв.м. та балкон площею 1,7 кв.м..

Залишити у загальному користуванні коридор площею 12,3 кв.м., кухню площею 7,2 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,9 кв.м., кладову площею 1,1 кв.м., кладову площею 0,3 кв.м., кладову площею 0,3 кв.м..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551,21 грн..

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: