Провадження № 22-ц/780/2389/17 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 49 26.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.,

Суддів - Данілова О.М., Суханової Є.М.

Секретар - Воробей В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 07 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно , починаючи із 24 листопада 2016 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач є його сином, в даний час добровільно матеріальної допомоги йому не надає. Позивач в даний час не працює, є непрацездатним , інвалідом першої підгрупи , отримує пенсію за віком в сумі 1 491,29 грн , інших джерел доходів не має, його матеріальне становище є вкрай нужденним.

Крім того у нього проблеми із здоров»ям , у зв»язку із відсутністю коштів він позбавлений можливості лікуватися . Відповідач працює і має можливість надавати йому матеріальну допомогу .

Позивач зазначає, що має ще одного сина - ОСОБА_4 , але син є інвалідом 2-ої групи , отримує лише пенсію, якої йому не вистачає.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 07 березня 2017 року позов задоволено частково .

Стягнуто із ОСОБА_3 на утримання батька ОСОБА_2 1/6 частину всіх видів заробітку , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, починаючи із 24 листопада 2016 року .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права , та постановити нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно . В апеляційній скарзі посилався на те , що суд першої інстанції неповно з»ясував всі обставини ,що мають значення для справи , висновки суду не відповідають обставинам справи .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач є сином позивача. ( а.с. 3) .

Позивач є пенсіонером за віком з 28 листопада 2004 року ( довічно) і отримує пенсію

( а.с. 8)

Відповідно до довідки розмір пенсії складає - із січня 2016 року по листопад 2016 року 1491 ,29 грн щомісячно ( а.с. 11).

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов"язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до змісту вказаної статті , непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом 1 , 11, 111 групи . Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму .

Відповідно до ст. 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2016 рік» ( № 928-У111 від 25 грудня 2015 року установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року - 1330 гривень, з 1 травня - 1399 гривень, з 1 грудня - 1544 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з грудня - 1247 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України « Про Державнийц бюджет України на 2017 рік» ( № 1801-У111 від 21 грудня 2016 року) установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

З огляду на зазначене, позивач отримує пенсію більшу за встановлений для осіб ,які втратили працездатність ,прожитковий мінімум .

Додатковий обов»язок дітей брати участь у витратах на батьків визначений ст. 203 Сімейного Кодексу України і пов»язаний з особливими обставинами ( нещасний випадок, вартість ліків , протезування , інвалідного візка тощо) можуть стягуватися разово або періодично , наперед або після їх фактичного понесення . Відповідно до медичної довідки МСЕК серії АВ № 10772177 позивач є інвалідом першої групи довічно за загальним захворюванням по зору , потребує постійного стороннього догляду ( а.с. 9).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_3 працює в ТОВ « Охоронне Агенство « Аквілон» і отримує заробітну плату в розмірі 1 450 грн ( а.с. 28) .

Згідно довідки Київського національного університету технологій та дизайну

№ 01/12/2016 ОСОБА_5 ( син відповідача) є студентом КНУТД і оплата за один навчальний рік складає 10 500 грн ( а.с. 29) , дочка відповідача - ОСОБА_6 навчається в ДНЗ « Хмельницький центр професійно - технічної освіти сфери послуг»

( а.с. 30) .

У своїх запереченнях на позов , відповідач зазначав, що він по можливості допомагає батьку , що у нього, відповідача , є двоє дітей , які продовжують навчання і потребують його допомоги . При цьому , як зазначив відповідач , пенсія батька більша ніж його заробітна плата , крім того , батько має ще одного сина , і незважаючи на його інвалідність , він не позбавлений можливості надавати допомогу батьку , своєї сім»ї другий син позивача не має .

В розумінні положень ст. 204 Сімейного Кодексу України виникнення аліментного обов»язку дочки , сина щодо матері, батька не пов»язане з виконанням ними своїх батьківських обов»язків ; цей обов»язок виникає завжди ( виняток ч.2 ст. 202 Сімейного Кодексу України), але дочка , син можуть бути звільнені від нього за рішенням суду.

Звільнення дітей від аліментного обов»язку -це санкція за ухилення від виконання батьківських обов»язків.. Застосування цієї санкції нерозривно пов»язане із винною поведінкою батьків , тобто коли вони усвідомлювали свої батьківські обов»язки, мали можливість їх виконувати , але не вчиняли щодо цього необхідних дій.

Від доказів , зібраних при розгляді позову про стягнення аліментів , суду надано право присудити аліменти з дочки , сина навіть тоді , коли буде встановлена протиправна поведінка матері чи батька. . Проте закон встановлює граничну часову межу для стягнення аліментів , не надаючи батькам надії на можливість довічного утримання , що має стимулювати їх до обачності та добросовісності .

Як видно із матеріалів справи , на час розгляду справи, пенсія позивача забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений для осіб , які втратили працездатність, натомість враховуючи, що позивач є інвалідом , потребує постійного догляду , лікування , а також наявність у відповідача осіб , які потребують його матеріальної допомоги - дружини та двох дітей , суд вірно дійшов до висновку, що відповідач у змозі надавати допомогу в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку , але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність .

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313 - 315 ,317,319, ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 07 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді