Справа № 189/699/17
У Х В А Л А

18 травня 2017 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю:

секретаря Мотовілова О.М.,

представника позивачки (заявника) ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 (за довіреністю) про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2017 року у провадження судді Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорної О.В. цивільною канцелярією суду було передано позовну заяву з додатками за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, а також заяву про забезпечення позову, в якій представник позивачки за довіреністю ОСОБА_1 просить в порядку ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України постановити ухвалу до розгляду по суті цивільної справи за зазначеним позовом, накласти арешт та оголосити заборону відчуження на наступне майно відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4:

- легковий автомобіль НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_4;

- трактор колісний Беларус-82.1, 2011 року випуску, держаний номер НОМЕР_2, заводський номер 82003417, який належить відповідачу ОСОБА_4;

- житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачці ОСОБА_3;

- житлову квартиру, розташовану за адресою: смт. Просяна, вул. Заводська, буд. 02, кв. 33, яка належить відповідачці ОСОБА_3

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивачки ОСОБА_1 в заяві послався на те, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також зазначив, що до теперішнього часу між позивачкою та відповідачами не досягнуто домовленості про добровільне повернення грошових коштів, що є предметом спору; майно знаходиться у відповідачів, у звязку з чим в них є можливість реалізації майна, яке може виступити як забезпечення позовних вимог.

В судовому засіданні пояснив також, що позивачка не має правовстановлюючих документів або їх копій на зазначене майно відповідачів, а також пояснив суду те, що допускає, що відповідачі можуть позбутися вказаного майна, коли їм стане відомо про відкриття провадження у справі.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її подання. У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд заяв про забезпечення позову» передбачено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Також вищевказаною постановою визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено про те, що згідно пункту 1 частини 1ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Заявником не надано доказів, що вказане майно дійсно знаходиться у власності відповідачів; що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також не надано жодних доказів, що відповідачі намагаються чи намагалися позбутися вказаного майна, тільки припущення, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд вважає дане клопотання передчасним, оскільки дії позивача не визнано протиправними, на даному етапі суд не може бути впевненим у тому, що заявлений розмір позовних вимог має підґрунтя; не надано жодних доказів, що відповідачі є неплатоспроможними та/або намагаються позбутися свого майна з метою ухилитися від виконання можливого судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Виходячи з того, що з матеріалів справи вбачається письмова розписка на отримання відповідачами 300 000,00 гривень, і в судовому засіданні представник заявника також завив, що в борг було позичено саме гривні, сума боргу, тоді як заявлена у позові в розмірі 2 854 947, 00 грн., позов потребує вивчення та обґрунтування, власне, як сам факт надання такої розписки, вивчення її правової природи, підстав для нарахування пені, річних та інфляції суд вважає, що на даному етапі забезпечення позову шляхом накладення арешту на все заявлене майно буде порушенням принципу співмірності відносно позовних вимог та розумності.

Враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є передчасною та необґрунтованою, у звязку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви (клопотання) представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 (за довіреністю) про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Покровський районний суд протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_5