АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5734/17 Справа № 207/2406/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з 24 квітня 1993 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 13 вересня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Вона є інвалідом ІІ групи з дитинства. Працевлаштуватись не має можливості, оскільки має неробочу групу інвалідності, протипоказані усі види регулярної праці, потребує постійного лікування, обезболюючих ліків, бо має постійний больовий синдром. У звязку з браком коштів не має можливості пройти необхідні курси обстеження. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, скільки є працездатним, працює в ПАО «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод» та отримує заробітну плату у розмірі більш ніж 4000 грн. Неповнолітніх дітей не має, також не має на утриманні інших осіб. У звязку з цим, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 30% від усіх видів заробітку відповідача.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частки із усіх видів його доходів щомісячно, починаючи стягнення з 25 серпня 2016 року. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 15 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи з 24 квітня 1993 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с. 36).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, дата видачі 13 вересня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано (т.1 а.с.24).

Позивач ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково, відповідно до висновку медико-соціальної (експертної) комісії, дата огляду 12 вересня 2002 року (т.1 а.с.38).

Відповідач ОСОБА_2 є працездатним, офіційно працевлаштований працює електромонтером на ПАО «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод» та отримує дохід станом на 01 червня 2016 року у розмірі 5 714 грн. 80 коп. (т.1 а.с.27).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції, враховуючи матеріальний стан сторін, стягнув з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/8 частки з усіх видів його доходів щомісячно, пославшись на те, що ОСОБА_3, як інвалід II групи, має право на утримання (аліменти) як непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

За положеннями частин другоїчетвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах №6-1111цс17 від 16 серпня 2017 року, №6-3066цс15 від 13 квітня 2016 року.

З 24 квітня 1993 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с. 36).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, дата видачі 13 вересня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано (т.1 а.с.24).

Позивач ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково, відповідно до висновку медико-соціальної (експертної) комісії, дата огляду 12 вересня 2002 року (т.1 а.с.38).

Відповідач ОСОБА_2 працевлаштований та працює електромонтером на ПАО «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод», отримує дохід станом на 01 червня 2016 року у розмірі 5 714 грн. 80 коп. (т.1 а.с.27).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач посилалася на те, що вона є інвалідом ІІ групи з дитинства, працевлаштуватись не має можливості, оскільки має неробочу групу інвалідності, протипоказані усі види регулярної праці, потребує постійного лікування, у звязку з браком коштів не має можливості пройти необхідні курси обстеження, а відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, оскільки є працездатним та працевлаштований (т.1 а.с.1, 2).

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку та отримує соціальну допомогу інвалідам з дитинства ІІ групи у розмірі - 1 312 грн. щомісяця та отримує соціальну допомогу переміщеним особам на проживання у розмірі - 1 312 грн. щомісяця (т.2 а.с.82, 83).

Таким чином, позивач отримує соціальну допомогу інвалідам з дитинства ІІ групи у розмірі - 1 312 грн. щомісяця та соціальну допомогу переміщеним особам на проживання у розмірі - 1 312 грн. щомісяця.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 грн.., з 1 травня - 1312 грн., з 1 грудня - 1373 грн.

Отже, позивач отримує щомісячні виплати, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді