Провадження № 4-с/225/15/2017
Справа № 225/876/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мигалевича В.В.,

за участю:

секретаря - Голубової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний ОСОБА_1» на рішення та дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення стягувачу виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року заявник звернувся до суду із вказаною вище скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що 29.01.2016 року Дзержинським міським судом Донецької області на виконання рішення суду від 11.01.2016 року виданий виконавчий лист № 2-в/225/1/2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» заборгованості за договором поруки № 12.06-388/П-1 від 29.05.2014 р. в розмірі 5 335 450,88 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн.

05.12.2016 року Головним Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного вище виконавчого листа, а 24.01.2017 року Головним Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Заявник вважає, що постанова про повернення виконавчого документу є необґрунтованою та незаконною, оскільки її винесено передчасно та державним виконавцем не проведено всіх можливих дій, спрямованих на повне його виконання, тому вказує, що виконавче провадження повинно бути поновлено та виконавець повинен вчинити всі передбачені законом дії, направлені на повне та всебічне виконання виконавчого документу.

В судове засідання представник заявника не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, доводи скарги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник відділу ДВС за довіреністю ОСОБА_4, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу слухати без його участі. В запереченнях, доданих до заяви вказав, що зазначену скаргу вважає такою, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування такої позиції зазначив, що у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області з грудня 2014 року у органів державної виконавчої служби виникли труднощі, з проведенням виконавчих дій за документами, боржниками за якими є особи, що перебувають на тимчасово неконтрольованій території, оскільки на території окремих населених пунктів даної області територіальні органи та установи юстиції тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, зясувати перебування на території, підконтрольній українській владі, боржника, адреса якого за виконавчим документом відноситься до тимчасово неконтрольованої території, держвиконавець не має змоги, оскільки права самостійно проводити розшук боржників він не має, це є виключно компетенцією правоохоронних органів.

Таким чином, оскільки боржник зареєстрований на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі, то вчинити всі необхідні дії щодо розшуку його майна неможливо, а обсяг виконавчих дій, які в межах своєї компетенції з урахуванням ситуації, яка ускладнює виконання судового рішення у звязку з проведенням АТО на території Донецької області, держвиконавець за даним виконавчим документом виконав, в тому числі і перевірив майновий стан боржника та виконав дії з обтяження всього рухомого і нерухомого майна боржника.

Дослідивши письмові матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що доводи скарги є цілком обґрунтованим, а тому такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ст.385 ЦПК України передбачає, що скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «ПУМБ» Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 24.01.2017 року № 50432879 отримано 02.02.2017 року (а.с.5), а 15.02.2017 року до суду надіслано дійсну скаргу (а.с.18-19). Таким чином суд вважає, що заявником не пропущено строк звернення до суду.

Судом встановлено, що 29.01.2016 року Дзержинським міським судом Донецької області на виконання рішення суду від 11.01.2016 року виданий виконавчий лист № 2-в/225/1/2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» заборгованості за договором поруки № 12.06-388/П-1 від 29.05.2014 р. в розмірі 5 335 450,88 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн.

05.12.2016 року Головним Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного вище виконавчого листа. 24.01.2017 року Головним Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У звязку з цим суд зазначає наступне.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).)

У відповідності до Закону України «Про виконавчу службу» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та у межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

З метою забезпечення прав та гарантій громадян і юридичних осіб у виконавчому проваджденні держвиконавця зобовязано використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що органом виконання рішень передчасно винесено Постанову про повернення виконавчого документа Стягувачу від 24.01.2017 року №50432879 у зв'язку з тим, що державним виконавцем не проведено всі можливі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на повне виконання виконавчого документа, зокрема такі, як розшук майна боржника ; обмеження виїзду за кордон посадових осіб юридичної особи боржника.

Так, ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів до примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для виконання вищевказаних обов'язків Закон України «Про виконавче провадження» наділяє виконавця в т.ч. правами на безпосередній доступ до інформації про боржників і їхнє майно (ч. 5 ст. 18), безоплатне отримання інформації, в т.ч. конфіденційної, яка потрібна для проведення виконавчих дій (п. 3) ч. 3 ст. 18).

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук майна боржника організовує виконавець в тому числі шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах.

Частиною 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10- ти денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені обов'язки державним виконавцем у виконавчому провадженні № 50432879 щодо стягнення на користь ПАТ «ПУМБ» коштів з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа № 2-в/225/1/2016, виданого 29.01.2016 р. Дзержинським міським судом Донецької області, виконані не були, оскільки державний виконавець розшук майна здійснив не ефективно та не повно.

Крім того, державним виконавцем не направлено запити до цілого ряду органів та установ, що здійснюють реєстрацію майна, в т.ч. до:

-Державного агентства земельних ресурсів України, - щодо наявності зареєстрованих земельних ділянок, власником/користувачем яких є боржник;

-Філії «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг» ДП «Український інститут промислової власності» - щодо наявності об'єктів промислової власності, власником яких є боржник;

-Державного космічного агентства України - щодо наявності об'єктів власності у сфері космічної діяльності, власником яких є боржник;

-ДП «Укрзалізниця» щодо наявності зареєстрованих вагонів, локомотивів, рухомого складу, іншої залізничної техніки, власником яких є боржник.

Крім того, державним виконавцем не вжито заходів щодо обмеження боржнику виїзду за кордон.

Приписами ч. З п. 19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями) та підпункту 5 пункту 22 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення" від 31.03.1995 р. № 231 громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді з України і у видачі паспорта в тому числі у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Таким чином, відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій державним виконавець може вчинити безліч виконавчих дій, направлених на примусове виконання рішення суду (арешт майна, арешт коштів, розшук майна, заборона виїзду за кордон, тощо), проведення яких можливо і не на окупованій території.

З вищезазначеного вбачається, що головний державний виконавець своїми діями допустив порушення прав та законних інтересів заявника по справі , оскільки ним не виконані всі можливі дії , спрямовані на повне виконання виконавчого документу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо винесення Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.01.2017 року № 50432879 з примусового виконання Виконавчого листа № 2-в/225/1/2016 від 29.01.2016 року, виданого Дзержинським міським судом Донецької області, та касувати Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 386-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний ОСОБА_1» на рішення та дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення стягувачу виконавчого листа задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо винесення Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.01.2017 року № 50432879 з примусового виконання Виконавчого листа № 2-в/225/1/2016 від 29.01.2016 року, виданого Дзержинським міським судом Донецької області.

Скасувати Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.01.2017 року № 50432879.

Зобовязати Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 поновити виконавче провадження за № 50432879 з примусового виконання Виконавчого листа № 2-в/225/1/2016 від 29.01.2016 року, виданого Дзержинським міським судом Донецької області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: