Ухвала

іменем україни

17 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Коротуна В.М.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання угоди недійсною, стягнення коштів у подвійному розмірі та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 07 липня 2011 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») було укладено угоду № 364755, за умовами якої відповідач зобов'язувався надати послуги, предметом яких є придбання автомобілю через систему «Авто Так».

На виконання умов угоди, протягом 2011-2014 років він сплатив на рахунок відповідача вступні внески у розмірі 1 825 грн 92 коп. та 24 646 грн 35 коп.

Зазначав, що 17 лютого 2015 року він звернувся до відповідача з вимогою про розірвання угоди у зв'язку із захворюванням, оскільки умовами укладеної між сторонами угоди передбачено право учасника розірвати угоду до моменту отримання автомобіля.

Листом від 06 березня 2015 року відповідач погодив розірвання угоди, однак зазначив, що повернення сплачених коштів буде здійснюватися шляхом повернення чистих внесків згідно з пріоритетів, викладених у п. п. 13.4.1-13.4.3 ст. 13 «Правил функціонування системи придбання в групах АвтоТак» та після накопичення необхідної суми коштів у Фонді групи для повернення коштів.

Посилаючись на те, що угода укладена між сторонами не відповідає вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якою забороняється здійснення нечесної підприємницької практики, яка вводить в оману, зокрема, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, просив визнати недійсною угоду від 07 липня 2011 року, стягнути з відповідача на його користь збитки у подвійному розмірі, а саме - 52 998, 54 грн. та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 13 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Судами встановлено, що між ОСОБА_3 та ТОВ «Авто Просто» укладено угоду від 07 липня 2011 року № 364755, згідно з умов якої відповідач надає послуги, предметом яких є придбання автомобіля через систему «АвтоТак».

На виконання умов угоди, протягом 2011-2014 років ОСОБА_3 сплатив на рахунок відповідача вступні внески у розмірі 1 825 грн

92 коп. та 24 646 грн 35 коп., що підтверджується копіями квитанцій та визнається відповідачем, про що свідчить відповідь ТОВ «Авто Просто» від 06 березня 2015 року та його заперечення.

Згідно з п.13.1 ст.13 додатку № 2 до Угоди учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити Авто Просто у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки чисті внески, сплачені за Угодою, з урахуванням положень, викладених в цій статті.

Також встановлено, що 17 лютого 2015 року ОСОБА_3 направив відповідачу заяву про розірвання Угоди № 364755 у зв'язку з захворюванням.

Листом ТОВ «Авто Просто» від 06 березня 2015 року повідомлено про розірвання угоди та повернення чистих внесків у відповідності до положень п. 13.3 ст. 13 Додатку № 2 у розмірі 24 646 грн 35 коп. після накопичення необхідної суми коштів у Фонді групи та повернення коштів 23 учасникам, які знаходяться в черзі перед ОСОБА_3

Так, згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6

ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Аналогічний висновок щодо застосування ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» міститься в постановах Верховного суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13 та від 25 червня 2014 року у справі № 6-74цс14.

Разом з тим предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним товару - автомобіля.

Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ «Авто Просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним всіх зобов'язань, передбачених Угодою.

Відповідно до Додатку № 2 угоди система «АвтоТак» - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг «Авто Просто» з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому угодою (ст. ст. 5, 6 Додатку № 2 до угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи.

Таким чином, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших учасників системи Авто Так.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що у діяльності ТОВ «Авто Просто» під час укладення оспорюваної угоди відсутні ознаки нечесної підприємницької практики, що полягає у створенні та експлуатації пірамідальних схем.

Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ «Авто Просто» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга».

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах». Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

На підставі цього Закону Нацкомфінпослуг затвердила ліцензійні умови, якими закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

За умовами спірного договору ТОВ «Авто Просто» надає послуги, направлені на придбання автомобіля учасниками, зокрема, формує групи учасників, організовує і проводить у групах розподіл автомобілів, придбаває автомобілі, а також надає інші послуги, передбачені договором.

Відповідно до положень договору «Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто Просто», уважно прочитав та зрозумів Угоду та Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом».

Пунктом 13.1 розділу II договору передбачено, що учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що повідомити «Авто просто» у письмові формі.

Позивач скористався своїм правом та звернувся до ТОВ «Авто просто» із заявою від 17 лютого 2015 року щодо розірвання договору.

Відмова від угоди була прийнята ТОВ «Авто Просто», про що свідчить їх повідомлення від 06 березня 2015 року, яким товариство розірвало договір з позивачем ст. 4 Угоди та ст. 13, п. 13.1 «Правил функціонування системи придбання в групах Автотак» та зобов'язалося повернути позивачу сплачені кошти у вигляді чистих внесків із Фонду для повернення коштів, що складається з 5 % від загальної суми, яка надходить щомісяця до Фонду групи у вигляді цілих та половинних чистих внесків (a. c. 13).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи наведене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з його недоведеністю, оскільки доводи позивача щодо несправедливості умов договору, введення позивача в оману не знайшли свого підтвердження, із матеріалів справи не вбачається наявності в оспорюваному договорі умов, що є несправедливими щодо позивача та не доведено наявності у діях відповідача ознак нечесної підприємницької практики та ознак «пірамідальної схеми».

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 13 липня 2016 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

В.М.Коротун

О.В.Умнова

І.М.Фаловська