Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/732/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

18.05.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Голованя А.М.

суддів Гайсюка О.В., Карпенка О.Л.

за участю секретаря - Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2017 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ТОВ Кредитні ініціативи звернулось з зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 03.09.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (правонаступник Закритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 842.

За умовами вказаного договору ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит на поточні потреби у розмірі 20000,00 дол. США., а останній зобов'язувався повністю повернути Банку одержану суму кредиту і сплатити проценти.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого, новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитним договором № 842 від 03.09.2007 року.

Оскільки ОСОБА_2 порушив свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, то станом на 01.09.2015 року прострочена заборгованість за кредитом складає 118790,60 грн. (а.с. 2-4 том1)

В подальшому позивач збільшив розмір позовних вимог й просив стягнути з відповідача прострочену заборгованість, яка станом на 01.02.2016 року дорівнює 151 977,81 грн. та складається з заборгованості по кредиту в сумі 4550,15 доларів США, за офіційним курсом НБУ - 116279,22 грн.; заборгованості по сплаті відсотків в сумі 1333,23 доларів США, за офіційним курсом НБУ - 34080,73 грн. та заборгованості по комісії в сумі 63,70 доларів США, за офіційним курсом НБУ -1627,86 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитним договором в розмірі 150349,95 грн., з яких: 116279,22 грн. заборгованість по кредиту, 34080,73 грн. заборгованість по сплаті відсотків, а також 2255,25 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, зокрема, що при вирішенні справи суд не взяв до уваги докази на підтвердження сплати ним заборгованості за кредитним договором, не зважив на те, що Банк не мав права нараховувати проценти у валюті через відсутність у нього генеральної ліцензії, в порушення вимог ЦК України суд не застосував наслідки спливу позовної давності.

Окрім того, раніше ухваленим судовим рішенням, яке набрало чинності, з нього вже було стягнуто заборгованість за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3, який підтримав доводи скарги, заперечення представника ТОВ «Кредитні Ініціативи» ОСОБА_4, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалене у справі судове рішення не повністю відповідає вищезгаданим вимогам закону.

За правилами ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позичальник не виконував умови кредитного договору щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, що є підставою для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення комісії за управління кредитними коштами, суд зазначив, що її нарухування суперечить положенням п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

В частині вирішення позовної вимоги про стягнення комісії за управління кредитними коштами рішення суду не оскаржується.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.09.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (правонаступник Закритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 842.

За умовами вказаного договору ПАТ«Акціонерний промислово-інвестиційний банк» зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит на поточні потреби у розмірі 20000,00 дол. США., а останній зобов'язувався повністю повернути Банку одержану суму кредиту і сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах та в порядку, передбачених цим Договором не пізніше 01.09.2013 року. Відповідно до п. 2.2. Договору процента ставка за кредитом становить 12,5 процентів річних. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця відповідно до графіку. Згідно п. 3.8.2. Договору за надання та обслуговування кредиту банк встановлює комісійну винагороду. Відповідно п. 3.10. Договору, реальна процентна ставка складає 17, 3987168%.

05.06.2009 року укладено Договір про внесення змін (№ 1) до кредитного договору № 842 від 03.09.2007 року (т. 1 а.с. 10), за умовами пункту 1 якого внесено зміни та доповнення, зокрема, до пунктів 2.4., 3.10., 3.12. Договору. В звязку з чим, погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток № 1 від 05.06.209 року, т. 1 а.с. 11), який є невідємною частиною договору. Реальна процентна ставка складає 16,16%.

30.09.2010 року укладено Договір про внесення змін (№ 2) до кредитного договору № 842 від 03.09.2007 року (т. 1 а.с. 12), за умовами пунктів 1,2 якого внесено зміни до п. 5.2.9 щодо страхування від нещасного випадку.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (далі - первісний кредитор) та ТОВ «Кредитні Ініціативи» (далі - новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги), за умовами якого, новий кредитор набув прав вимоги первісного кредитора за кредитним договором № 842 від 03.09.2007 року ( т.1 а.с. 39).

Оскільки ОСОБА_2 порушив свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, то станом на 01.09.2015 року прострочена заборгованість за кредитом складає 118790,60 грн. ( т.1 а.с. 2-4)

В подальшому позивач збільшив розмір позовних вимог й просив стягнути з відповідача прострочену заборгованість, яка станом на 01.02.2016 року дорівнює 151 977,81 грн. та складається з заборгованості по кредиту в сумі 4550,15 доларів США, за офіційним курсом НБУ - 116279,22 грн.; заборгованості по сплаті відсотків в сумі 1333,23 доларів США, за офіційним курсом НБУ - 34080,73 грн. та заборгованості по комісії в сумі 63,70 доларів США, за офіційним курсом НБУ -1627,86 грн.(т.1 а.с.155)

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від сплати процентів передбачених умовами договору.

Разом з тим, вирішуючи спір суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212- 214 ЦПК України не дослідив та, відповідно, не врахував обставини справи, що призвело до порушення норм процесуального права, а саме п.2 ст.205 ЦПК України.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2012 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_2, за цим же кредитним договором № 842 від 03.09.2007 року, на користь ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (первісний кредитор) було достроково (ч.2 ст. 1050 ЦК України) стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 13729,23 доларів США та заборгованість по відсотках у розмірі 2154,35 доларів США, яка виникла станом на 05.01.2011 року, починаючи з 03.09.2007 року, а всього 15 883,58 доларів США. (т.1 а.с.64)

У звязку з цим, ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2017 року, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2017 року було скасовано в частині вирішення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_2 про стягнення 116279,22 грн. заборгованості за кредитним договором № 842 від 03.09.2007 року (тіло кредиту) та закрито в цій частині провадження у справі.

Що стосується сплати відсотків, то заборгованість по них в розмірі 1333,23 доларів США виникла вже за період після 06.01.2011 року і тому суд обґрунтовано стягнув її, із врахуванням офіційного курсу НБУ в сумі 34080,73 грн.

Таким чином, ТОВ Кредитні ініціативи доведено факт заборгованості за кредитним договором в період з 06.01.2011 року по 01.02.2016 року в частині сплати відсотків.

За таких обставин рішення суду підлягає зміні з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Також, приймаючи до уваги положення ст. 88 ЦПК України, колегія суддів ураховує обставину зменшення розміру суми стягненої заборгованості до 34080,73 грн. і вважає, що розмір компенсації судового збору понесеної позивачем в суді першої інстанції також підлягає зменшенню до 1218 грн. Також у звязку з тим, що апеляційна скарга задоволена частково, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_2 підлягають компенсації Банком його витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 1909,60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2017 року змінити: Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи 34080,73 грн. заборгованості по відсотках за договором № 842 від 03.09.2007 року та 1218 грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1909,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: