Справа № 629/2196/16-ц
Номер провадження 2/629/59/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.05.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Дегтярчук М.О., за участю секретаря судового засідання Беззубенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова, Харківської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Панютинська селищна рада Харківської області про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Панютинська селищна рада Харківської області про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням, усунення перешкод, -
18.10.2016 року дані позови об»єднані в одне провадження.
Позивач відповідач та його представник адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та прохали їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Зустрічну позовну заяву не визнали та заперечували проти її задоволення. При цьому позивач - відповідач пояснила, що 22.12.2015 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано, проте вони продовжували проживати разом. 05.02.2015 року коли ОСОБА_2, її побив, тому забравши дітей, вона покинула будинок і пішла жити до своїх батьків. Протягом тижня відповідач позивач проживав в будинку сам, 10.02.2015 року зібрав всі свої речі та вивіз їх добровільно з будинку, коли її не було вдома. Жодних його речей в спірному будинку немає. Ключі від будинку він добровільно передав сусідці ОСОБА_4 у лютому 2015 році, а не їй, як зазначив ОСОБА_2 в своїй зустрічній позовній заяві. За період з 2015 року по день звернення до суду ОСОБА_2О, жодного разу до неї не звертався про поновленням свого права на вселення до квартири. Крім того, позивач відповідач пояснила,що після розірвання шлюбу домовленості щодо проживання ОСОБА_2 не було. Вважає,що дане домоволодіння є її власністю, яке вона отримала в подарунок, і вона сама розпоряджається нею. У спірному будинку ОСОБА_2 О,О, був зареєстрований як її чоловік. Наданий час в будинку проживає окрім неї її син, донька, зять та онука. ОСОБА_2 також має власність у вигляді житлового будинку, який був подарований йому бабусею. Даний будинок розташований на сусідній вулиці та придатний до проживання: в ньому є пічне опалення, світло, будинок має три кімнати. Також їй відомо, що на даний час в цьому будинку проживають його батьки. Крім того, сім»я ОСОБА_2 має трикімнатну квартиру, яка належить їм на праві спільної сумісної власності. У вказаній квартирі ОСОБА_2 має 1/6 частину спільної сумісної власності. Окрім цього, ОСОБА_1Ю, пояснила,що на земельній ділянці за адресою: Харківська область,м.Лозова,смт. Панютине, вул..Молодіжна №16 знаходяться два житлових будинки, один подарований їй, тобто який є предметом спору, а інший -збудований її батьками, але право власності на нього не оформлено, будинок не зданий в експлуатацію, але ключі від якого знаходяться у ОСОБА_2. Отже, відповідач позивач має власність, де може зареєструватися та проживати. Крім того, зазначила,що під час розгляду в суді справи про розлучення, ОСОБА_2 висунув умови щодо придбання йому двокімнатної квартири, а він в свою чергу зніметься з реєстрації у спірному будинку. Майно при розлучені вони не ділили, мали намір зробити це добровільно. Крім того, позивач відповідач пояснила, що під час сумісного проживання відповідач позивач створив для неї та їх на той час малолітнього сина нестерпні умови для проживання: вчиняв безпричинні сварки, скандали,бійки. Вона з дітьми неодноразово втікала з дому, ночувала у його батьків, у його тітки, у чужих людей. Такі обставини пагубно відображалися на психіці та нервовому стані дитини.
Відповідач - позивач та його представник- адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, прохали відмовити в їх задоволенні. На задоволенні зустрічної позовної заяви наполягали, посилаючись на обставини, викладені в ній. Відповідач позивач пояснив,що дійсно на земельній ділянці за адресою: Харківська область,м.Лозова,смт. Панютине, вул..Молодіжна №16 розташовані два будинки: один, в якому проживає ОСОБА_1Ю, який вона отримала в подарунок та до якого він бажає вселитися; інший був побудований ними спільно без допомоги її та її батьків, як стверджувала ОСОБА_1Ю, оскільки на той час він отримував значно більшу заробітну плату. Крім того, зауважив,що разом з колишньою дружиною вони робили ремонт в будинку, де зараз вона проживає,облаштовували двір,господарські споруди,територію. Не заперечував проти того факту, що пропонував колишній дружині придбати йому двокімнатну квартиру, де він міг жити та спілкуватися зі своїм сином, та яка б в подальшому йому залишиться. Також пояснив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: Харківська область,м.Лозова, смт. Панютине, вул.. Шевченка,буд.№52, який був подарований йому бабусею. Проте, проживати в ньому неможливо, так як він дуже старий,побудований в 1945 році, та не придатний до проживання. На даний час там проживають його батьки. Також пояснив,що з будинку, де він зареєстрований він забрав лише необхідні йому речі, проте, в ньому залишилися: його светр, годинник, золотий та срібний ланцюги, золота обручка, яка була йому подарована бабусею, інструменти, які знаходяться в гаражі, робочі інструкції, велосипеди. Пояснив,що в серпні 2015 року поки ОСОБА_1 перебувала на морі, він проживав у спірному будинку, і мав до нього вільний доступ. ОСОБА_2 наполягав,що ОСОБА_1Ю, чинила на нього тиск,щоб він залишив будинок і оманним шляхом забрала у нього ключі від нього. На даний час він винаймає квартиру у своєї племінниці. Також пояснив,що в спільній сумісній власності його сім»ї перебуває трикімнатна квартира за адресою: Харківська область, м.Лозова.вул. Переможців(колишня вул. Стаханівська)АДРЕСА_1, де він володіє 1/6 частиною. В даній квартирі мешкає сім»я його старшої сестри.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 13.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6, в реєстрі за № 3835 належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: сел. Панютине,Лозівського району,Харківської області,вул.. Молодіжна(колишня Хрущова),буд.16 (а.с. 8).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.12.2015 року(а.с.9,48). Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
Із копій довідок та актів квартального комітету смт. Панютине вбачається,що ОСОБА_2 з 10.02.2015 року по теперішній час за адресою: Харківська область,м.Лозова,смт. Панютине,вул. Молодіжна № 16, не проживає ( а.с.19-26).
Як пояснила ОСОБА_1 в судовому засіданні, ОСОБА_2 добровільно віддав ключі від будинку сусідці ОСОБА_4 і за поверненням до неї не звертався. Жодних перешкод у користуванні будинком вона йому не чинила. Зазначила,що під час їхнього сумісного проживання відповідач позивач постійно вчиняв сварки, ображав її, застосовував силу, тому вона змушена була звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Також вона зверталася до правоохоронних органів з приводу притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. В зв»язку з чим відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 173-2 ч.1 КУпАП та відповідно до постанови судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31.03.2015 року накладено адміністративне стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП ( насильство в сім»ї), у вигляді громадських робіт строком на 40 годин. Постанова набрала законної сили 11.04.2015 року (а.с.49-51).
Із довідки № 23 від 09.02.2017 року, виданої Комунальним підприємством « Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області вбачається, що згідно архівних реєстраційних матеріалів підприємства, серед зареєстрованих будинків( квартир) в м.Лозова,станом на 31.12.2012 рік, на квартиру, розташовану за адресою: вул. Переможців(колишня, вул.. Стаханівська),буд.3,кв.1,смт. Панютине, м.Лозова, Харківської області, оформлено та зареєстровано право спільної сумісної власності за гр.. ОСОБА_9,гр.. ОСОБА_10,грн.. ОСОБА_2,гр.. ОСОБА_11, гр.. ОСОБА_12, гр.. ОСОБА_13, на підставі свідоцтва про право власності на житло, вмиданого відділом приватизації центру « Укрспецвагон», 24.12.1997 року (а.с.176).
Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що інструкції по роботі, про які він згадував раніше, знаходяться не в старому будинку, а на місці працевлаштування ОСОБА_1
Також, в судовому засіданні були допитані свідки:
- ОСОБА_14- цивільний чоловік доньки позивача відповідача ОСОБА_1, який пояснив,що з 2015 року він разом зі своєю цивільною дружиною- донькою ОСОБА_1 та донькою проживає в будинку ОСОБА_1Ю, за адресою: Харківська область,м.Лозова,смт. Панютине,вул.. Молодіжна,16. В даному будинку проживають також ОСОБА_1Ю, та її син ОСОБА_7. Йому відомо,що ОСОБА_2 виїхав добровільно з будинку на початку 2015 року, ще до того як він почав проживати зі своєю цивільною дружиною. Його речей, інструментів в будинку немає. Також, пояснив,що жодного разу відповідача позивача він не бачив і йому невідомо, чи має він ключі від будинку. Зазначив,що в них є два комплекти ключів, один постійно знаходиться вдома, а інший у ОСОБА_1. Моментів,щоб ОСОБА_2О, не пускали до будинку, не було. Крім того, пояснив,що в новому будинку він не був, в гаражі інструментів майже немає, є лише будівельна сітка, 10 старих ремонтних ключів, пульверизатор, два поломані велосипеди. Зазначив,що в будинку є книжна полка, на якій розташовано невелика кількість книжок, проте кому вони належать йому невідомо.
- ОСОБА_15- тітка відповідача позивача, яка пояснила,що її племінник ОСОБА_2 з ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі. До березня 2015 року він проживав зі своєю колишньою дружиною за адресою: Харківська область,м.Лозова,смт. Панютине, вул.. Молодіжна,16. Після розірвання шлюбу вона почала перешкоджати йому проживати у будинку, а саме: притягувала до адміністративної відповідальності, викликала поліцію,погрожувала, на роботі створювала несприятливі умови праці,тому він змушений був переїхали жити від неї. Зараз він проживає у племінниці. Крім того, зазначила, що племінник разом зі своїм батьком за свої кошти переобладнали спірний будинок, так як на той час ОСОБА_2 отримував високу заробітну плату. Також, пояснила,що їй відомо,що ОСОБА_1 обманним шляхом заволоділа ключами від будинку, сказавши,що син загубив ключі, тому ОСОБА_2 віддав добровільно їй свої ключі. Однак в будинку залишилися речі, які йому належать: книги, золоті,срібні вироби, в тому числі золота обручка, подарована його бабусею, службові інструкції,хлібопічка, велосипед, а також залишився диван, який належить її племінниці та який вони залишили на зберігання у цьому будинку. Крім того зазначила,що дільничний тиснув на нього,щоб він віддав ключі від нового будинку, не вселявся в старий будинок, але прізвища працівників поліції не назвала, пославшись на те,що це були різні особи, прізвища яких вона не знає.
- ОСОБА_16 пояснила,що в березні 2015 року біля магазину « Добробут» вона зустріла ОСОБА_2, який чекав на ОСОБА_1 та в руках тримав ключі,щоб їх віддати,бо ніби то син загубив свої ключі. Від якого саме будинку ключі вона не знає. Коли вона вийшла з магазину, то ОСОБА_2 стояв поруч з ОСОБА_1Також, зазначила,що їй відомо,що на даний час ОСОБА_2 винаймає квартири, так як за місцем його реєстрації йому перешкоджають проживати.
- ОСОБА_4 пояснила,що з сім»єю ОСОБА_2 вона перебуває в дружніх стосунках, є сусідкою. Зазначила, останній раз вона бачила ОСОБА_2 два роки тому, коли в кінці лютого 2015 року їй зателефонувала ОСОБА_1 та попрохала взяти ключі у ОСОБА_2, які він їй передасть, оскільки сама не може їх взяти,бо його боїться. Сама ОСОБА_1Ю, на той час проживала у своїх батьків. ОСОБА_2 сам приніс ключі до неї додому та добровільно їх віддав. Ключі зберігалися у неї протягом тижня, а потім приїхала ОСОБА_1 і забрала їх. Що сталося в сім»ї, їй невідомо. Зі слів ОСОБА_1 знає,що в них часто виникали сварки. Також пояснила,що за поверненням ключів ОСОБА_2 до неї не звертався, під час передачі ключів нічого не пояснював.
При цьому суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_16,яка була заявлена зі сторони відповідача- позивача, так як її свідчення суперечать іншим зібраним по справі доказам та ставить під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Суд бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_4, щодо факту передавання їй ключів ОСОБА_2, оскільки вони узгоджуються з іншими матеріалами справи, а саме як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_2 він виїхав з будинку в лютому 2015 року. Цей факт підтвердила свідок ОСОБА_4 Саме ОСОБА_2 пояснив,що в будинку двоє дверей і відповідно два ключа, свідок же ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_2 повернув зв»язку ключів в кількості 3-4 штук,що суперечить матеріалам справи і поясненням сторін та інших свідків.
Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Цією статтею передбачено випадки, в яких саме за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї зберігається право на користування жилим приміщенням. Згідно з ч. 4 вказаної статті з дня закінчення строку відповідних обставин право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців.
З огляду на правові позиції п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 (зі змінами), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
За ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 3 Сімейного кодексу України визнається сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.
Статтями 10,57,60,179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.
Відповідач позивач надав суперечливі пояснення в судовому засіданні, а саме: стверджував,що позивач відповідач обманом забрала в нього ключі від будинку в березні 2015 року, і в той же час стверджував про те,що коли ОСОБА_1 з сім»єю перебувала на відпочинку в серпні 2015 року він мешкав весь той час в цьому будинку, мав до нього вільний доступ. Два дверних замки при цьому відмикав своїми ключами. Факт передачі ним ключів в березні 2015 року підтвердила також свідок ОСОБА_16
Відповідач позивач не довів в судовому засіданні обґрунтованість його посилання на створення ОСОБА_1 перепон у користуванні житлом, а саме: безпідставні притягнення його до адміністративної відповідальності; переслідування його на роботі, тиску з боку дільничних інспекторів.
За таких обставин, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки матеріалами справи достовірно встановлено, що ОСОБА_2 понад шість місяців не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних на те причин, понад 1 рік не проживає, як колишній член сім»ї.
Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстраційного обліку відповідача за вищевказаною адресою, суд вважає, дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область,м.Лозова,смт. Панютине,вул.. Молодіжна,16,усунення перешкод задоволенню не підлягають. Суд вважає, що жодних підстав, які б заважали відповідачу проживати в спірній квартирі або звернутися до суду з позовом про поновлення порушеного права і вселення не існувало. Відносини з сім»єю він не підтримує, шлюб між подружжям розірвано,спільним побутом вони не пов»язані, спірний будинок перебуває у власності ОСОБА_1, ключі від будинку ОСОБА_2О, передав добровільно. В утриманні будинку участі не приймає, за ним зареєстровано право власності на житловий будинок,який розташований за адресою: Харківська область,м.Лозова,смт. Панютине,вул.. Шевченка,буд.№52 та 1/6 частина квартири, яка розташована за адресою: вул. Переможців(колишня, вул.. Стаханівська),буд.3,кв.1,смт. Панютине, м.Лозова, Харківської області.
Також суд вважає,що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2О, про розподіл особового рахунку не є предметом даного спору.
На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача позивача на користь позивача відповідача судові витрати, понесені нею при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 243,60грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88,209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.317,319,405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Панютинська селищна рада Харківської області про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом зняття з реєстрації задовольнити частково.
Усунути перешкоди у користуванні житловим будинком ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким,що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: м.Лозова,смт. Панютине,Харківської області,вул.. Молодіжна,будинок №16 та зняття його з реєстраційного обліку у вказаному житловому будинку.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Панютинська селищна рада Харківської області про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням, усунення перешкод відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги тобто в порядку ст. 294 ЦПК України. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання шляхом подачі апеляційної скарги його копії.

Суддя: М.О.Дегтярчук