УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

26 грудня 2017 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., ознайомившись із заявою концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2017 до суду надійшла заява концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги.

Розглянувши надані суду матеріали, приходжу висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

22.12.2017 на запит суду з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області надійшла відповідь, згідно якої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знята з реєстрації у 2014 р. (померла).

Частиною 1, 4 ст. 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність припиняється у момент її смерті.

Відповідно до вимог ст.ст. 46, 47 ЦПК України позов (а відповідно і заява про видачу судового наказу) може бути пред'явлено лише до особи, яка володіє цивільною та цивільно-процесуальною правоздатністю і дієздатністю.

Отже, до померлої особи вимоги про стягнення боргу предявлені бути не можуть.

Станом на день звернення концерну «МТМ» до суду із заявою про видачу судового наказу, а саме 08.12.2017, боржник ОСОБА_1 померла.

З настанням смерті ОСОБА_1 її цивільна правоздатність та дієздатність припинились, однак заявник не позбавлений можливості звернутись до суду в порядку позовного провадження до осіб, які прийняли спадщину після її смерті.

Зважаючи на те, що пред'явлення будь-яких вимог до вже померлої особи є неможливим, приходжу до висновку, що подана концерном «МТМ» заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, а тому наявні підстави, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу за даною заявою.

Крім цього заявникові розяснюється, що відповідно до частини 2 статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 164, 165, п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Соболєва