Провадження № 2/263/3044/2017
У Х В А Л А

26 грудня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Киян Д.В., при секретарі Коростовцевій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним та зобовязання повернути нежитлове приміщення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу від 28.11.2016 року нежитлового приміщення, розташованого за адресою: місто Маріуполь, проспект Будівельників, будинок №100, приміщення №48, загальною площею 45,7 кв.м, засвідченого нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, реєстраційний номер №3848 недійсним, та застосовувати наслідки недійсності нікчемного правочину та зобовязати ОСОБА_2 повернути нежитлове приміщення після передачі грошових коштів за договором не пізніше пяти днів після набрання рішенням законної сили.

23 листопада 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним та зобовязання повернути нежитлове приміщення.

19 грудня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, на підставі договору дарування від 18 серпня 2008 року, а також на ? частину квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про право власності №17447 від 02 березня 1994 року.

21 грудня 2017 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову у цивільний справі про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним та зобовязання повернути нежитлове приміщення, шляхом заборони ОСОБА_2 використовувати нежитлове приміщення за №48 по пр. Будівельників, буд. 100 у м. Маріуполі, Донецької області у комерційних цілях та зобовязати закрити приміщення та передати на відповідальне зберігання ОСОБА_4 без права використання приміщення. ОСОБА_1 мотивує свою заяву тим, що нежитлове приміщення використовується ОСОБА_2 для здійснення комерційної діяльності та, враховуючи позовні вимоги останньої про повернення даного приміщення відповідачу, не буде піклуватись про підтримання приміщення у належному стані, що ставить у нерівні умови відповідача, коли остання поверне грошові кошти за придбане за договором купівлі продажу приміщення, проте отримає назад приміщення, яке буде потребувати ремонту.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без виклику сторін у судове засідання.

Згідно з ч. 2, 7 ст.150 ЦПК України, забезпечення позову є забороною вчиняти певні дії та передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

За змістом ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих однією із сторін на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідач у якості обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначила, що забезпечення позовну необхідно для заборони користування нежитловим приміщенням з метою збереження доброго стану нежитлового приміщення, при цьому не надала жодних доказів, які свідчать про погіршення технічного стану приміщення в результаті використання за цільовим призначенням позивачем, крім того в разі задоволення заяви про забезпечення позову буде обмежено можливість позивача використовувати нежитлове приміщення у підприємницькій діяльності, що може привести до незворотних наслідків.

Стосовно вимог відповідача про передачу на відповідальне зберігання нежитлового приміщення ОСОБА_4, то дані вимоги суперечать нормам ч. 7 ст. 1 ст. 150 ЦПК України, оскільки однією із вимог позивача є зобовязання ОСОБА_2 повернути нежитлове приміщення після передачі грошових коштів за договором відповідачу, що свідчить про заінтересованість як позивача, так відповідача у вирішенні даного спору.

Враховуючи вищезазначене суд вважає необхідним відмовити відповідачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним та зобовязання повернути нежитлове приміщення відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня проголошення, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя Д.В. Киян