Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №2-2853/06 Головуючий у 1 інстанції: Стратій Є.В.
Провадження № 22-ц/778/1267/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Орендного підприємства «Запорізьке бюро технічної інвентаризації» про виділ частки в натурі та державну реєстрацію відокремленого об'єкту нерухомості,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2006 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОП «Запорізьке бюро технічної інвентаризації» про виділ частки в натурі та державну реєстрацію відокремленого об'єкту нерухомості.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є засновником ТОВ «Віра-2».

Відповідно до угоди купівлі-продажу від 24.02.2006 p., посвідченої приватним нотаріусом, ТОВ «Віра-2» придбало та виконало в приміщенні № 199 підвалу лит. А-9 по АДРЕСА_1 реконструкцію, внаслідок чого ізольована частина приміщення складається з: коридору № 1 площею 11,2 кв.м., складу № 2 площею 19,7 кв.м., вентиляційної № 3 площею 5,4 кв.м., вентиляційної № 4 площею 8,7 кв.м., сходова клітина №6 площею 12,5 кв.м., коридору 37 площею 12,7 кв.м., холодильної камери № 8 площею 14,8 кв.м., кімнати № 9 площею 40,6 кв.м, складу № 10 площею 71,1 кв.м., фасовочної № 11 площею 8,6 кв.м., коридору № 12 площею 7,2 кв.м., складу № 13 площею 3 9,4 кв.м., складу № 15 площею 14,8 кв.м., складу № 16 площею 31,3 кв.м., загальною площею 298,0 кв.м.

Відокремлене в натурі приміщення має окремий вихід.

Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ст. 367 ч. 2 ЦК України).

На підставі зазначеного просила:

1) Виділити в натурі нежиле приміщення підвалу за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: коридору № 1 площею 11,2 кв.м., складу № 2 площею 19,7 кв.м., вентиляційної № 3 площею 5,4 кв.м., вентиляційної № 4 площею 8,7 кв.м., сходової клітини № 6 площею 12,5 кв.м., коридору 37 площею 12,7 кв.м., холодильної камери № 8 площею 14,8 кв.м., кімнати № 9 площею 40,6 кв.м, складу № 10 площею 71,1 кв.м., фасовочної № 11 площею 8,6 кв.м., коридору № 12 площею 7,2 кв.м., складу № 13 площею 39,4 кв.м., складу № 15 площею 14,8 кв.м., складу № 16 площею 31,3 кв.м., загальною площею 298,0 кв.м. з присвоєнням нового реєстраційного номеру;

2) Визнати за ТОВ «Віра-2» право власності на дане приміщення, як на окремий об'єкт нерухомості.

3) Зобов'язати ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право власності на відокремлене приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: коридору № 1 площею 11,2 кв.м., складу № 2 площею 19,7 кв.м., вентиляційної № 3 площею 5,4 кв.м., вентиляційної № 4 площею 8 ,7 кв.м., лестничної клітки № 6 площею 12,5 кв.м., коридору 37 площею 12,7 кв.м., холодильної камери № 8 площею 14,8 кв.м., кімнати № 9 площею 40,6 кв.м, складу № 10 площею 71,1 кв.м., фасовочної № 11 площею 8,6 кв.м., коридору № 12 площею 7,2 кв.м., складу № 13 площею 39,4 кв.м., складу № 15 площею 14,8 кв.м., складу № 16 площею 31,3 кв.м., загальною площею 298,0 кв.м.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2006 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, передбачений законом або договором, за умови належності особі, яка звертається до суду, прав, свобод або інтересів, про захист яких йдеться.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Загальні способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. При виборі способу захисту цивільного права необхідно виходити із суб'єктивного права та характеру його порушення.

Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві відповідно до вимог ст.ст. 4, 13,43 ЦПК України, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст. 5 ЦПК України є обов'язком суду.

За змістом наведених норм закону право на задоволення позову у справі має особа, яка не може в повній мірі реалізувати свої порушені, невизнані або оспорювані права. Не може бути задоволено позов особи про захист прав, яких вона не має.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна з наступних підстав.

За положеннями ст. 85 Господарського кодексу України господарське товариство є власником: майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески; продукції, виробленої в результаті господарської діяльності товариства; доходів, одержаних від господарської діяльності товариства; іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ст.ст. 88, 89 Господарського кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин), учасники господарського товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства тощо; вийти в передбаченому установчими документами порядку зі складу товариства.

Учасники товариства мають також інші права, передбачені цим Кодексом, іншими законами та установчими документами товариства.

Учасники господарського товариства зобов'язані: додержуватися вимог установчих документів товариства, виконувати рішення його органів управління; вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та коштами (засобами), що передбачені установчими документами, відповідно до цього Кодексу та закону про господарські товариства; нести інші обов'язки, передбачені цим Кодексом, іншими законами та установчими документами товариства.

Управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Посадовими особами товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії (ревізор), а у разі створення ради товариства (спостережної ради) - голова і члени цієї ради.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів № 1114р від 19 липня 1993 року був зареєстрований установчий договір про діяльність ТОВ «Віра-2» (друга редакція) (а.с. 10-13).

Учасниками товариства на той час були громадяни України: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

31.01.2006 року ТОВ «Віра-2» приватизувало способом викупу нежитлове приміщення (літ. А-9) продовольчого магазину № 2, загальною площею 296,4 кв.м., що складає 9/10 частин приміщення № 199; приміщення № 200 підвалу, загальною площею 49,0 кв.м., що складає 11/100 частин приміщення № 200; приміщення № 201 напівпідвалу, загальною площею 716,6 кв.м., загальною площею за внутрішніми замірами 1 062,0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору № 22 купівлі-продажу об'єкта права комунальної власності від 31.01.2006 року та Витягом з Державного реєстру правочинів № 2114874 від 24.02.2006 року (а.с. 6-9, 33).

ОСОБА_4 як засновник (учасник) товариства з обмеженою відповідальністю не є співвласником спірного майна, оскільки зазначене майно належить ТОВ «Віра-2», яке, як суб'єкт господарювання, що здійснює господарську діяльність, набуло це майно у відповідності до положень ст. 85 Господарського кодексу України.

ОСОБА_4 є лише співвласником корпоративних прав ТОВ «Віра-2».

Склад виконавчого органу передбачений ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» та установчими документами ТОВ «Віра-2». Цим виконавчим органом є Директор, який діє від імені товариства.

Статтею 88 Господарського кодексу України серед інших прав і обов'язків учасників господарського товариства не передбачено, що вказані особи можуть діяти від імені товариства та/або представляти його інтереси.

Таким чином, позивач як засновник (учасник) товариства з обмеженою відповідальністю не є співвласником нежилого приміщення підвалу за адресою: АДРЕСА_1.

Вказане нерухоме майно належить ТОВ «Віра-2», а ОСОБА_4 є лише співвласником корпоративних прав ТОВ «Віра-2».

Доказів того, що позивач як учасник господарського товариства, могла діяти від імені товариства та/або представляти його інтереси в суді, матеріали справи не містять.

Отже, позивач не надала суду доказів того, що в неї існує право власності, яке потребує захисту.

Заперечення ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 з 10.02.2006 року було відомо про виділ частки в натурі та державної реєстрації відокремленого об'єкту нерухомості не заслуговує на увагу, оскільки із змісту протоколу від 10.02.2006 року не вбачається обізнаність ОСОБА_3 про наявність та зміст оспорюваного рішення (а.с.70)

З огляду на викладені обставини, висновок суду першої інстанції про порушення прав позивача та наявність підстав для його захисту у судовому порядку є необгрунтованим, а тому відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2006 року у цій справі скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до Орендного підприємства «Запорізьке бюро технічної інвентаризації» про виділ частки в натурі та державну реєстрацію відокремленого об'єкту нерухомості.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2017 року .

Головуючий

Судді:

.