АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8689/15-ц Головуючий у 1 інстанції
Провадження 22ц/774/58/К/17 Колочко О.В.
Категорія 34 ( 1) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Ба рильської А.П.,Зубакової В.П.,

секретаря: Гладиш К.І.

за участю: позивача - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 31 травня 2015 року о 21.45 год. відповідач у дворі будинку АДРЕСА_1, безпідставно чіплявся до нього та його дружини ОСОБА_5, виражався нецензурною грубою лайкою на їх адресу й пошкодив автомобіль марки «Subaru Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким він користується. Посилався на те, що внаслідок протиправних дій відповідача у зв'язку з пошкодженням автомобіля, йому було завдано матеріальної шкоди на суму 7717,50 грн.

Крім того, позивач зазначив, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він пережив психологічний стрес, порушення звичайного ритму життя для відновлення якого йому необхідні додаткові зусилля.

За наведених обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 7717,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн., а також сплачені ним судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 7717,50 грн., у відшкодування моральної шкоди - 500 грн. та судові витрати на оплату судового збору в сумі 499,38 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на неповне дослідження судом обставин справи, зокрема доказів, які підтверджують спричинення ним матеріальної шкоди відповідачу у зв'язку з пошкодженням автомобіля, оскільки його було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 серпня 2015 року по ст. 173 КУпАП за висловлювання нецензурною лайкою. У зв'язку з чим вважає невірним посилання суду першої інстанції на ст. 61 ЦПК України під час оцінки в якості доказу зазначеної постанови й покладення на нього обов'язку з відшкодування матеріальної шкоди, факт завдання якої відповідачу внаслідок його дій, є недоведеним.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просив її відхилити й залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідаа та його представника, без надання доказів поважності причин неприбуття в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 травня 2015 року о 21.45 год. у дворі будинку АДРЕСА_1 між сторонами у справі виник конфлікт, під час якого відповідач ОСОБА_4 висловлювався на адресу позивача ОСОБА_3 нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, чим порушив громадській порядок та спокій громадян.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача ОСОБА_3 того ж дня до міліції з заявою про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого від 19 серпня 2015 року, яка набрала законної сили 28 серпня 2015 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП й призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. (а.с. 17).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту завдання шкоди майну позивача й обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача завдані збитки відповідно до здійсненої оцінки, а також спричинену у зв'язку з цим моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному розмірі особою, яка її завдала.

Підставами для відшкодування шкоди є обов'язкові умови: неправомірна поведінка особи, тобто така поведінка, внаслідок якої завдано шкоду, наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, стосовно недоведеності його вини у спричинені позивачу майнової шкоди, шляхом пошкодження його транспортного засобу, окільки його вина підтверджуються письмовим матеріалам справи.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Кривого від 19 серпня 2015 року, яка набрала законної сили 28 серпня 2015 року, 31 травня 2015 року о 21.45 год. ОСОБА_4, перебуваючи в громадському місці біля будинку АДРЕСА_1 висловлювався грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_5, на зауваження не реагував, чим порушив громадській порядок та спокій громадян (а.с. 17).

Як вбачається з матеріалів ЖЕО від 31.05.2015 № 7982, які були оглянуті в судовому засіданні колегії суддів, встановлено що 31 травня 2015 року близько 21.45 год. у дворі будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_3 та його співмешканки ОСОБА_5 та пошкодив водійські двері автомобіля «Субару Легаси». Однак за відсутності обов'язкових ознак об'єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КУпАП, а саме заподіяння шкоди в великих розмірах, прийнято рішення про закінчення перевірки і в разі встановлення місця знаходження ОСОБА_4 притягнути його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (а.с. 11).

Згідно картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону до Жовтневого РВ ГУМВС , запис № 7982 від 31.05.2015 року об 22:02год. від ОСОБА_6 про побіття належного йому автомобіля біля будинку АДРЕСА_1 ( а.с.10).

Відповідно до акту огляду транспортного засобу «Субару Легаси» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 проведеного 06.06.2015 о 12.30 год., незалежним оцінювачем ОСОБА_7, виявлені наступні пошкодження: ліве крило деформовано, є вм'ятина, пошкоджено лакофарбове покриття, потребує на проведення кузовних та малярних робіт, ліві двері деформовані, є вм'ятина, пошкоджено лакофарбове покриття, підлягає ремонту та пофарбуванню, потребує на проведення кузовних та малярних робіт, вартість яких становить 7717,50 грн. (а.с. 33-53-54).

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про доведеність матеріалами справи вини відповідача ОСОБА_4 у спричиненні пошкодження майна позивача, які встанвлені заявою позивача у момент конфлікту викликом співробітників міліції із повідомленням про пошкодження автомобіля, матеріалами проведеної перевірки, висновком проведеного огляду транспортного засобу оцінювачем, який встановив характерні пошкодження від ударів по дверях із сторони водія, тому наявні правові підстави для відшкодування завданих збитків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст.308 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

В.П.Зубакова