У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2, на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 14 липня 2015 року за касаційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулася до суду із указаною скаргою, посилаючись на те, щопостановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (далі - Центральний ВДВС Черкаського МУЮ) Недоступою Д.М. від 14 липня 2015 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 22 квітня 2015 року Придніпровським районним судом м. Черкаси на підставі рішення цього ж суду про усунення перешкод ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з указаної квартири.

Вважає, що відповідно до цієї постанови державний виконавець вимагає від її малолітнього сина ОСОБА_2 самостійно та добровільно вчинити правочин, направлений на відмову від права користування квартирою АДРЕСА_1, незважаючи на те, що син має лише часткову дієздатність, яка дозволяє йому самостійно вчиняти тільки дрібні побутові правочини.

Крім того, правочин, вчинення якого вимагає від сина державний виконавець, суперечить його інтересам і є неправомірним та протизаконним, дозвіл на виселення малолітнього з квартири орган опіки та піклування ні стягувачу, ні державному виконавцю не давав, в постанові про відкриття виконавчого провадження не зазначено місця розташування іншого житлового приміщення, яке має бути надано в разі виселення осіб з займаного ними жилого приміщення.

З урахуванням вказаних обставин, просила суд визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського МУЮ НедоступаД.М. щодо відкриття виконавчого провадження про виселення боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 липня 2015 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, просить скасувати судові рішення попередніх судів та постановити нову ухвалу про задоволення скарги, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення попередніх судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що заявник всупереч ст. 60 ЦПК України не підтвердила належними та допустимими доказами неправомірності дій державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського МУЮ Недоступа Д.М. та порушення ним положень Закону України «Про виконавче провадження» під час відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків попередніх судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення ухвал судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова