Справа № 456/621/17
Провадження № 2/456/913/2017
РІШЕННЯ

іменем України

18 травня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Янко Б. Я. ,

секретаря Стасів О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Дідушицька сільська рада Стрийського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, звернулась до суду з позовом в якому просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок А-1, загальною площею 83, 6 кв.м., житловою площею 44, 5 кв.м. та господарські будівлі та споруди, такі як: літня кухня «Б», гараж «В», сарай «Г», сарай «Д», убиральня «Е», навіс «Є», колодязь «к», ворота №3, огорожа №4, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. У 1978 році було завершено будівництво житлового будинку за вищенаведеною адресою. Господарство в якому вона проживала з сім'єю відносилось до суспільної групи «колгоспний двір». Відповідачі своїми заявами на належні їм частки в колишньому колгоспному дворі відмовляються в її користь. На даний час вона вирішила належним чином упорядкувати документацію на даний житловий будинок та оформити право власності, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок у неї немає можливості оформити право власності на спадщину, а тому вона змушена була звернутись до суду із даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 та позивачка ОСОБА_1 повністю підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задоволити.

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Крім того написали письмові заяви про відмову належних їм часток у спадковому майні.

Третя особа - представник Дідушицької сільської ради, Стрийського району, Львівської області в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду клопотання в якому справу слухати без їхньої участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши належну оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Так в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Малі Дідушичі, Стрийського району, Львівської області.

Згідно свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_1 від 24.10.1980 року її батьками являються ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

З копії свідоцтва про народження матері позивачки серії НОМЕР_2,виданого повторно 24.11.2016 року вбачається, що її бабусею була ОСОБА_7.

10.05.1973 року виконавчим комітетом Стрийської районної ради депутатів трудящих було винесено рішення № 155 «Про надання дозволу на проведення житлового будівництва гр. ОСОБА_7.». На підставі даного рішення, плану земельної ділянки НОМЕР_3 та свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР ОСОБА_7 було дозволено будівництво житлового будинку.

На підставі рішення виконкому Стрийської районної ради народних депутатів № 117 від 19.05.1988 року було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 25.05.1988 року про те, що цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивачки - ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, видане ІНФОРМАЦІЯ_3 Дідушицькою сільською радою радою, Стрийського району, Львівської області.

У 2004 році позивачка вийшла заміж, змінивши прізвище із «ОСОБА_1» та «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 16.07.2004 року, виданого виконкомом Дідушицької сільської ради, Львівської області.

Згідно витягу з погосподарської книги № 99 від 16.01.2017 року, виданого виконавчим комітетом Дідушицької сільської ради, Стрийського району, Львівської області, житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року рахується в групі «колгоспний двір» та рахується за: ОСОБА_7 - голова колгоспного двору; ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

Згідно ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п.6, "а" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно п. 6 "г" даної постанови загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право на частину кожен в майні не втратили і на даний час.

Однак в судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовились від належних їм часток у житловому будинку на користь позивача по справі ОСОБА_1, письмові заяви котрих наявні в матеріалах справи.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі вище наведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, зокрема той факт, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5відмовились від належних їм часток у колишньому колгоспному дворі в користь позивачки, а також відсутність інших членів колгоспного двору, які б претендували на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є підставними, підтвердженими належними доказами у справі, а тому підлягають до задоволення, а саме слід визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: по АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 316, 328, ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок «А-1», загальною площею - 83, 6 кв.м., житловою площею - 44, 5 кв.м. та господарські будівлі та споруди, такі як: літня кухня «Б», гараж «В», сарай «Г», сарай «Д», убиральня «Е», навіс «Є», колодязь «к», ворота №3, огорожа №4, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко