Справа № 405/6300/17
Провадження № 2-н/405/128/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року .Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., при вирішенні питання про прийняття заяви комунального підприємства «Теплоенергетик» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИЛА:

Заявник КП «Теплоенергетик» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за спожиту теплову енергію, надану за адресою: АДРЕСА_1, за період з жовтня 2015 року по 01.09.2017 року в розмірі 7142 грн. 62 коп. - основного боргу, 1033 грн. 49 коп. - інфляційних витрат, 235 грн. 82 коп. - 3% річних та витрат по сплаті судового збору в сумі 800 грн. 00 коп., при цьому, матеріали заяви містять довідку КП «ЖЕО № 1» № 4544 від 18.09.2017 року, відповідно до якої власником зазначеної вище квартири є ОСОБА_1, та разом з нею в квартирі проживає ОСОБА_2

Вирішуючи питання про прийняття зазначеної заяви про видачу судового наказу до розгляду, приходжу до висновку, що у її прийнятті до розгляду слід відмовити, виходячи з наступного.

У разі, коли житлове приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасниками правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у житловому приміщенні, у таких випадках, визначається його власником і обов'язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 ЦПК України, та лише за умови безспірності заявлених матеріально-правових вимог.

Крім того, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Таким чином, приймаючи до уваги, що заявником КП «Теплоенергетик» предявлено в наказному провадженні вимоги до двох боржників та стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за спожиту теплову енергію, як з власника квартири і особи, яка лише проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, на підставі чого з поданої заяви про видачу судового наказу та документів, доданих до заяви, вбачається спір про право.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право

Враховуючи зазначені вище обставини, вважаю, що в даному випадку вбачається наявність спору про право, що в порядку п. 2 ч. 3 ст.100 ЦПК України є підставою для відмови КП «Теплоенергетик» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованості за спожиту теплову енергію.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник в такому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Керуючись ч. 2 ст. 99, п. 2 ч. 3 ст. 100, ч. 2 ст. 101, ст. 210 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити комунальному підприємству «Теплоенергетик» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованості за спожиту теплову енергію.

Відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом пяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу постановлену без участі особи, яка її оскаржує, подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова