Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1242/17 Головуючий у 1 інстанції: Гасанбеков С.С.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості .

В позові зазначено, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 20.02.2007, згідно з якою отримав кредит у розмірі 1100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та витягу з «Тарифів Банку» додано до позовної заяви.

Банк свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач неналежно виконував свої зобовязання за кредитним договором, станом на 22.09.2016 має заборгованість у розмірі 31 362,42 грн., яка складається з наступного: 12 962,87 грн. заборгованість за кредитом; 7 869,35 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 7 810,56 грн. нараховано пені за прострочене зобовязання; 750,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина); 1 469,64 грн. (процентна складова).

Посилаючись на норми ст.ст. 509, 525 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України просили задовольнити їх позовні вимоги.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності. На думку суду першої інстанції, наданих позивачем письмових доказів недостатньо для встановлення дійсних обставин справи, умов кредитного договору, прав і обовязків сторін.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норма матеріального і процесуального права, вони не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, а тому з ними не можна погодитися.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст.ст.525,526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, 20.02.2007 року сторони уклали кредитний договір б/н, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у розмірі 1100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Договір був укладений у формі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.13).

Згідно вказаної заяви, підписаної ОСОБА_3, останній погодився з тим, що вказана заява разом із памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. Умови і Правила викладені на банківському сайті, складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг. Даних про те, що відповідач приєднується до даних Умов і Правил не в повному обсязі послуг, які надає банк по даним Умовам та Правилам, заява не містить (а.с.12, 13-18).

Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що крім встановленого кредитного ліміту на картку Банк надає кредит у вигляді відновлювальної і не відновлювальної лінії. Особливістю кредитного ліміту є те, що кредит, який надається банком в межах встановленого ліміту заборгованості використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши всю заборгованість за кредитним ліміт, може знову користуватися кредитними коштами у межах, що не перевищує визначеного кредитною угодою ліміту.

Умовами також передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_3 розміру ліміту (п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг»), відсоткової ставки за кредитом. Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку. Боржник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку боржник зобовязаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та овердрафт), сплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 Умов та правил). При порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5%від суми позову (п.2.1.1.7.6 Умов і правил).

У разі виникнення прострочених зобов»язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 Клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашені суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг» на суму від 100 грн. , Клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання виконує не належним чином, передбачені умовами договору платежів вносив несвоєчасно і не регулярно.

Як вбачається із витягу з особистого рахунку позичальника, ОСОБА_3 активно користувався кредитними коштами. Станом на 22 вересня 2016 року розмір заборгованості становить 31 362,42 грн., яка складається з наступного: 12 962,87 грн. заборгованість за кредитом; 7 869,35 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 7 810,56 грн. нараховано пені за прострочене зобовязання; 750,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина); 1469,64 грн. (процентна складова).

За вказаних обставин доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, щодо недоведеності вимог банку, неправильності розрахунку заборгованості являються безпідставними. Судом не враховані вищевказані умови кредитування, а також положення Умов і правил, якими визначено порядок зміни тарифів, розмір та порядок розрахунку процентів, зокрема, у разі порушення строків.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по виплаті процентів у звязку з простроченням їх виплати відповідав вказаним пунктам Умов, які були погоджені сторонами, отже судом не був прийнятий до уваги помилково.

Посилання відповідача на те, що додані до позовної заяви Умови і правила надання банківських послуг ним не підписані, а отже кредитний договір сторонами не укладався, являються неспроможними.

Належних і допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що кредит надавався не на тих Умовах, копія яких додана банком до позовної заяви, відповідач суду не надав.

Виходячи із системного аналізу ст.ст.525,526,599,611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що закінчення строку дії кредитної картки, виданої при укладанні кредитного договору, часткове погашення заборгованості не припинило правовідносини сторін кредитного договору, не звільнило боржника від обовязку погашати тіло кредиту, проценти, комісію.

Проте, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 20.02.2007 року вбачається, що нараховано також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов: 500 грн. штраф (фіксована частина),1469,64 грн.. штраф (процентна складова)., пеня 750 ,00 грн. за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.

Умовами кредитного договору від 20.02.2007 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому договором більш ніж на 30 днів та при непогашені суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг» на суму від 100 грн. , Клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафів у розмірі 500 грн. фіксована частина,1469,64 грн.. процентна складова, пеня 750 ,00 грн. за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. не підлягають задоволенню.

За таких обставин на підставі ст.309 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову банку.

З відповідача на користь банку на підставі ст.ст. 525, 526, 527,530,1049,1050 ЦК України підлягають стягненню заборгованість, розмір якої станом 22.09.2016 року становить 28642,78 грн., із яких: : 12 962,87 грн. заборгованість за кредитом; 7 869,35 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 7 810,56 грн. нараховано пені за прострочене зобовязання.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню понесені останнім судові витрати в загальній сумі 2800 грн.

Керуючись ст. ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року по цій справі скасувати й ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 28642,78 грн. за кредитним договором б/н від 20.02.2007 року , яка складається з :

12 962,87 грн. заборгованість за кредитом;

7 869,35 грн. нараховано відсотків за користування кредитом;

7 810,56 грн. нараховано пені за прострочене зобовязання;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк судовий збір у розмірі 2800 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 322/1004/16

Провадження №22ц/778/1242/17 Головуючий у 1 інстанції: Гасанбеков С.С.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

18 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року по цій справі скасувати й ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 28642,78 грн. за кредитним договором б/н від 20.02.2007 року , яка складається з :

12 962,87 грн. заборгованість за кредитом;

7 869,35 грн. нараховано відсотків за користування кредитом;

7 810,56 грн. нараховано пені за прострочене зобовязання;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк судовий збір у розмірі 2800 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: