АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 656/682/16-ц Головуючий в І інстанції Ковальчук Т. М. Провадження №22-ц/791/831/17 Доповідач: Воронцова Л. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоВоронцової Л.П.,
суддів:Ігнатенко П.Я.,
Полікарпової О. М.,
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Іванівського районного суд Херсонської області від 10 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що 25 квітня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 був укладений договір №б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 1 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, станом на 30 вересня 2016 року має заборгованість у розмірі 39 623,09 грн., яка складається з: 5 775,37 грн. - заборгованості за кредитом; 28 834,72 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2 650,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 1 863,00 грн. - штрафу (процентна складова).

Просило суд стягнути з відповідача суму заборгованості по кредитному договору та судові витрати у розмірі 1 378 грн.

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 10 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Колегія суддів вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін, оскільки вони належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належними і допустимими доказами довів втрату особистих документів; позивачем не представлено суду достатньо доказів в обґрунтування вимог про те, що між банком та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № б/н від 25 квітня 2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 25 квітня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було оформлено кредитний договір шляхом підписання анкети - заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку складає між ними договір про надання банківських послуг /а. с. 5, 8 - 31/.

За умовами вище зазначеного договору позичальнику було надано кредит у розмірі 1 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На виконання умов договору 25 квітня 2014 року Банком було надано позичальнику кредитну картку 5211 5374 4407 4319, термін дії якої до 30 вересня 2016 року /а. с.78/.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Положеннями ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ним та саме відповідачем ОСОБА_6 виникли кредитні правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, заперечуючи проти позову, ОСОБА_6 посилався на той факт, що він кредитний договір з банком не укладав та не підписував його, кредитними коштами не користувався. Про укладення від його імені кредитного договору дізнався весною 2015 року, коли йому почали приходити повідомлення з банку про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором. Після чого він виявив відсутність свого паспорта та звернувся до правоохоронних органів.

З відповіді Корабельного відділення поліції Херсонського відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області вбачається, що за зверненням відповідача ОСОБА_6 щодо незаконного використання невстановленою особою його паспорта громадянина України при оформленні договору кредиту 21 травня 2015 року, було відкрито кримінальне провадження, однак за результатами проведених слідчих дій слідчим слідчого відділу Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 22 серпня 2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю у даній події складу кримінального правопорушення та рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства /а. с. 145, 146/.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження факту укладання договору кредиту з ОСОБА_6, надано копію паспорту на ім'я відповідача, на підставі якого Банком було встановлено особу ОСОБА_6 при укладанні кредитного договору, в якому наявна фотографія іншої особи, ніж особа відповідача, згідно наданого особисто ОСОБА_6 у засіданні суду першої інстанції паспорту громадянина України, виданого взамін втраченого. Зовнішність особи позичальника на світлині, зробленій Банком при видачі останньому кредитної картки співпадає з зовнішністю особи зображеної на світлині в паспорті серії НОМЕР_1, який було надано позичальником Банку при отриманні кредиту. Однак фотографія в паспорті, використоному особою при отриманні кредиту, не співпадає з фотографією, яка міститься у заяві на видачу паспорту Форми 1 та яка є ідентичною з фотографією ОСОБА_6 у втраченому ним паспорті /а. с. 70, 80, 32/.

Крім того, позивачем надані анкета - заява та довідка про доходи на ім'я ОСОБА_6, згідно яких останній працював на момент укладання договору кредиту на посаді зварювальника у ПП «Южспецмаш Плюс» /а. с. 88/.

Однак, заперечуючи надані позивачем дані щодо особи відповідача, ОСОБА_6 у засіданні суду першої інстанції надав трудову книжку, згідно якої він ні на момент укладання договору кредиту, ні у інший період не працював на вказаному вище підприємстві /а. с. 117 - 118/.

Навіть візуально не співпадає особистий підпис особи, яка пред'явила Банку паспорт з зазначенням напису "Копія вірна" "підпис" з підписом ОСОБА_6 у паспорті, який було йому видано 13 серпня 2003 року /а. с. 70, 71, 80/.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що суд при ухваленні рішення обґрунтував свої висновки тільки ствердженням відповідача, підлягають відхиленню, оскільки відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Позивач, у встановленому законом порядку, не довів факт укладення саме з ОСОБА_6, а не з сторонньою особою, кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Іванівського районного суд Херсонської області від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова