У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2017 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва САВЛУК Т.В. , розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2010 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно,

в с т а н о в и в :

05 жовтня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно.

Судом вирішено розірвати кредитний договорів № 220325999 від 22. 04. 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль») та ОСОБА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі київської Регіональної дирекції заборгованості за кредитним договором на загальну суму 105 022 грн. 91 коп., судові витрати: судовий збір в сумі 1 050 грн. 22 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 106 193 (сто шістдесят тисяч дев'яносто три) грн. 13 коп.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 220325999 від 22 квітня 2008 року у сумі 105 022грн. 91 коп., звернути стягнення на автомобіль марки DACIA LOGAN 2008 року випуску, двигун № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер № НОМЕР_2, зареєстрований МРЕВ УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 18.04.2008 р., який належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № СФ-0000019 від 09 квітня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3, виданим 18 квітня 2008 року МРЕВ УДАЇ ГУ МВС України в м. Києві.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

22 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2010 року, обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення суду відповідач посилається на те, що рішення суду прийняте у відсутності відповідача, який не був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, що позбавило можливості подати письмові заперечення на позов та надати докази на спростування заявлених позовних вимог, також наголосив, що копію заочного рішення не отримував, відповідач випадково дізнався про існування заочного рішення, коли за його місцем роботи надійшла постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, після чого негайно ознайомився з матеріалами справи через уповноваженого представника в приміщенні суду.

Порядок оскарження заочного рішення, встановлений статтями 228 - 232 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 Цивільного процесуального кодексу України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

За правилом ч.1 ст.73 Цивільного процесуального кодексу України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Як убачається з наявних у матеріалах цивільної справи доказів, відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд цивільної справи, брав участь в судовому засіданні при проведенні попереднього судового засідання, що підтверджується журналом судового засідання 26 травня 2010 року, та ухвалою попереднього судового засідання від 26 травня 2010 року, в подальшому приймав участь особисто в судовому засіданні, яке відбулось 15 червня 2010 року, про причини неявки в наступні судові засідання відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати свої письмові пояснення (заперечення) не скористався.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно ч. 2 ст. 72 Цивільного процесуального кодексу України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотання особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов'язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про поновлення строків та залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2010 року, у зв'язку з пропуском відповідачем строків для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення з урахуванням вимог ч. 2 ст. 228 Цивільного процесуального кодексу України, та відсутністю належних доказів, які мали підтвердити той факт, що відповідач несвоєчасно отримав копію заочного рішення, а сам факт ознайомлення представника відповідача з матеріалами цивільної справи не може слугувати беззаперечним доказом того, що відповідач не був обізнаний про розгляд цивільної справи та ухвалення судом судового рішення, де стороною цивільного процесу виступав відповідач.

Враховуючи та керуючись ст.ст. 72, 73, 228 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2010 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я