Справа № 368/730/16-ц Головуючий у І інстанції Кириченко В. І.
Провадження № 22-ц/780/2350/17 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 46 17.05.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Суханової Є.М.

Секретар - Бобко О.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною

скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київських області від 17 лютого 2017 року справу за позовом позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, Кагарлицької міської ради, третя особа без самостійних вимог: Управління Держгеокадастру у Кагарлицькому районі Київської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом . Свої вимоги обґрунтовувала тим , що вона є власником квартири за адресою ; АДРЕСА_1. . Крім неї власниками квартири є члени її сім»ї - ОСОБА_3 і ОСОБА_7 . Квартира знаходиться в одноповерховому багатоквартирному будинку, який складається з трьох квартир, які знаходяться під одним дахом.

Зі сторони квартири №1 та квартири №3 у будинку є два входи на горище. По периметру будинку прокладено під'їзні шляхи (заасфальтовані доріжки). Поза будинком знаходиться сад та допоміжні приміщення, до яких можливо дістатися тільки зі сторони квартири №1 та квартири №3. Квартира позивача знаходиться посередині будинку між першою та третьою квартирами.

На день подання позову до суду всі квартири в будинку АДРЕСА_1 приватизовані, та належать на праві приватної власності його мешканцям: квартира №1 - ОСОБА_9, квартира №3 - ОСОБА_6

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 є власниками земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,0881 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1.

Позивачка вважає, що Кагарлицька міська рада без виготовлення проекту відведення ділянки прибудинкової території багатоквартирного будинку і проектно-технічної документації, в проекті поділу якої, виходячи з існуючої ситуації, встановлюються території (об'єкти) спільного користування, які знаходяться у спільній частковій власності, а також без врахування будівельних, санітарних та протипожежних норм, незаконно надала у власність відповідачам частину прибудинкової території багатоквартирного будинку, яка належить на праві спільної сумісної власності мешканцям вказаного будинку.

Також, позивач посилалась на те, що Кагарлицькою міською радою під час передачі у приватну власність частини прибудинкової території багатоквартирного будинку, у складі прибудинкової території не було визначено об'єкти, що використовуються сторонніми користувачами за встановленими правилами експлуатації та користування (спільні проїзди, наскрізні проходи у будовах тощо), їх межі, а також об'єкти загального призначення для групи будинків кварталу, мікрорайону, земельні ділянки, необхідні для здійснення реконструкції, ремонту та експлуатації існуючих магістральних наземних та підземних інженерних мереж. При цьому, межі цих об'єктів та особливості їх використання встановлюються у проекті поділу території (мікрорайону, кварталу) та подаються в складі проекту відведення земельних ділянок прибудинкових територій.

Таким чином, за абрисом земельної ділянки у приватну власність відповідачів перейшли навіть під'їзні шляхи багатоквартирного будинку.

Акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельної ділянки відповідачів вона не підписувала .

Позивач вважає, що вже протягом досить тривалого часу відповідачі грубо порушують її права, перешкоджають користуватися прибудинковою територією будинку, в якому вона мешкає, в тому числі позбавлена можливості проходу до саду та сараїв.

Позивач ОСОБА_3 вважає, що своїм рішенням від 27 березня 2008 року Кагарлицька міська рада незаконно надала відповідачам дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по складанню державного акту про право власності спільної сумісної власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 для обслуговування частини житлового будинку. Крім того , рішенням від 24 квітня 2014 року незаконно передала у приватну спільну сумісну власність гр. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,0881 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за вказаною адресою.

Просила суд визнати незаконними та скасувати вказані рішення і визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки. Також зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні прибудинковою територією.

В подальшому уточнила вимоги в частині усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією та просила зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою, яка є прибудинковою територією багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, шляхом демонтажу огорожі, яка знаходиться на відмостці будинку та прилягає до стін будинку.

Відповідачі заперечуючи проти позову , зазначили , що позивачем не надано доказів ініціювання або створення об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку, кожен його довіритель мав право на отримання безкоштовно у власність частини земельної ділянки для обслуговування будинку садибного типу.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 17 лютого 2017 року позов задоволено .

Визнано незаконним та скасовано Рішення № 250-ХХІІ-V прийняте Кагарлицькою міською радою на XXIII сесії VІ скликання Кагарлицької міської ради 27 березня 2008 року в частині надання дозволу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по складанню державного акту про право спільної сумісної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 для обслуговування частини житлового будинку.

Визнано незаконним та скасовано Рішення № 416-64-ХІІХ-VІ прийняте Кагарлицькою міською радою на на ХІІХ сесії VІ скликання Кагарлицької міської ради 24 квітня 2014 року згідно якого у приватну спільну сумісну власність гр. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було передано земельну ділянку загальною площею 0,0881 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право власності, видане на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яке посвідчує їх право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1.

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою, яка є прибудинковою територією багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, шляхом демонтажу огорожі, яка знаходиться на відмостці будинку та прилягає до стін будинку.

Не погоджуючись з рішенням суду , відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення , яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилалася на те ,що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки жодних доказів права на земельну ділянку на її думку позивач суду не надав.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав .

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того , що видачею свідоцтва поро право власності , державною реєстрацією земельної ділянки порушено право ОСОБА_3 на об»єднання власників багатоквартирного жилого будинку і отримання у власність вабо користування земельною ділянкою на якій розташований багатоквартирний жилий будинок .

Однак такі висновки суду не відповідають матеріалам і обставинам справи .

Як видно із матеріалів справи , позивач є власником квартири за адресою ; АДРЕСА_1. . Крім неї власниками квартири є члени її сім»ї - ОСОБА_3 і ОСОБА_7 . Квартира знаходиться в одноповерховому багатоквартирному будинку, який складається з трьох квартир, які знаходяться під одним дахом.( т.1 а.с. 13 -14) . Квартира знаходиться в одноповерховому будинку (т.1 а.с. 28) .

Квартира позивача знаходиться посередині будинку між першою та третьою квартирами. Всі квартири в будинку АДРЕСА_1 приватизовані, та належать на праві приватної власності його мешканцям: квартира №1 - ОСОБА_9, квартира №3 - ОСОБА_6 Відповідачка ОСОБА_9 проживає в квартирі №1 вказаного будинку .

Земельна ділянка біля будинку відноситься до земель житлової та громадської забудови( т.1 а.с. 65) . Власниками земельної ділянки зареєстровані , ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Рішенням № 250-ХХ111-V від 27 березня 2008 року Кагарлицької міської ради надано дозвіл ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою по складанню державного акту про право спільної сумісної власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 для обслуговування частини житлового будинку.( т.1 а.с. 17)

Рішенням № 416-64-ХLIX -VІ Кагарлицької міської ради від 24 квітня 2014 року , у приватну спільну сумісну власність гр. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було передано земельну ділянку загальною площею 0,0881 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1.( т.1 а.с. 18) .

Відповідно до технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадян та повідомлення Кагарлицького міського голови від 21 березня 2016 року було встановлено на місцевості та погоджено зовнішні межі земельної ділянки відповідачів без участі позивача (т. а.с.23).

Згідно копії свідоцтва про право власності від 11 липня 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка по вул. Залізничників, 18 в м. Кагарлику площею 0,0881га., з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) ( т.1 а.с. 16) .

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як видно із матеріалів справи, рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 03 червня 2016 року ,залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 липня 2016 року ( т.1 а.с. 79-91 ) , ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_9 , Кагарлицької міської ради , Управління Держгеокадарстру у Кагарлицькому районі визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку , усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відновлення стану земельної ділянки .

Станом на 17 травня 2017 року рішення є чинними.

Вказаними рішеннями встановлено , що « рішенням Кагарлицької міської ради від 17 жовтня 2008 року ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_7 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по складанню державного акту на земельну ділянку АДРЕСА_1 для обслуговування квартири. На день розгляду справи технічна документація не виготовлена, державний акт не видано.

Відповідно до методичних рекомендацій щодо визначення прибудинкових територій багатоквартирних будинків, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 29 грудня .2011 року №389, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, що визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку.

Згідно ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Однак, об'єднання співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 не створено, вказаний будинок на балансі Київської дистанції колії та Кагарлицької міської ради не рахується.

Згідно копії листа КП «Південне бюро технічної інвентаризації» від 09.09.2013 року будинок АДРЕСА_1 має статут одноповерхового житлового будинку, право власності на який до 01.01.2013 року було зареєстровано поквартирно.

Рішеннями встановлено , що ОСОБА_3 не надано відповідної містобудівної та землевпорядної документації, яка б свідчила, що земельні ділянки біля будинку АДРЕСА_1 є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку.»

Крім того, колегією суддів було встановлено, що рішенням Кагарлицького районного суду від 11 листопада 2011 року в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_9, виконкому Кагарлицької міської ради про визнання незаконним акту, визначення межі території та порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відмовлено повністю.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України вказані обставину доказуванню не підлягають.

Посилання позивача на ту обставину , що в акті погодження меж ,під час оформлення права власності на земельну ділянку відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , відсутній її підпис , є безпідставними , не грунтуються на вимогах закону .

Відповідно до п.1.14. Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах , затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 354/3647 від 04 червня 199 року Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею

(в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі Довгострокові межові знаки передаються на зберігання власнику або користувачу земельної ділянки, про що складається відповідний акт. Акт складається у трьох примірниках, підписується

власником або користувачем земельної ділянки, виконавцем робіт і

представником районного (міського) відділу (управління) земельних

ресурсів Держкомзему України. Один примірник додається до

технічної документації зі складання відповідного державного акта,

другий - передається виконавцю робіт, третій - видається разом з

державним актом на землю власнику або користувачу земельної

ділянки. Власник або користувач земельної ділянки попереджається

про відповідальність за порушення чи знищення вказаних знаків.

( Пункт 1.14 в редакції Наказу Держкомзему N 27 ( z0181-00 ) від

29.02.2000 )

Будь-які застереження , що цей акт мають підписати інші особи крім власника земельної ділянки виконавця робіт і

представника районного (міського) відділу (управління) земельних

ресурсів Держкомзему України , відсутні, а тому до посилань позивача на ту обставину , що вона не підписувала акт встановлення межі земельної ділянки, колегія суддів ставиться критично .

Відповідно до вимог ст.116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1 ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Виходячи з вказаної норми ст.118 Земельного кодексу України у разі якщо у громадянина в користування знаходиться земельна ділянка, якою він користується, він має право звернутись до міської ради із заявою про передачу йому у власність такої земельної ділянки, даним правом і скористалась відповідачка.

Яку видно із матеріалів справи , відповідно до ст.. 60 ЦПК України , позивачем ОСОБА_3 не надано відповідної містобудівної та землевпорядної документації, яка б свідчила, що земельні ділянки біля будинку АДРЕСА_1 є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку..

Суд першої інстанції на дані обставини не звернув уваги , та прийшов до помилкового висновку щодо порушення прав позивача .

Рішенням Конституційного суду України 16.04.2009 р. №7-рп/2009 визначено, що нормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України , суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів , що виникають із цивільних , житлових , земельних , сімейних , трудових відносин .

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права , чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам ,визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів не вбачає порушень Кагарлицької міської ради при винесенні рішення 27 березня 2008 року, яким надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по складанню державного акту на право приватної власності на землю, та рішення міськради від 24 квітня 2014 року про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачам , а відтак рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням рішення про від мову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316, 319 ЦПК України . колегія суддів ,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити .

Рішення Кагарлицького районного суду Київських області від 17 лютого 2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, Кагарлицької міської ради, третя особа без самостійних вимог: Управління Держгеокадастру у Кагарлицькому районі Київської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку від мовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді