Справа № 381/3248/16-ц Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/5024/17 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 1 19.12.2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Гуля В.В.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок в новій частці та про виділ в натурі частки в будинку та від земельної ділянки,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 9/13 частин житлового будинку. Відповідачці належить 4/13 вказаного житлового будинку. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 500 кв.м. Вказувала, що їй згідно рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2016 року на праві спільної часткової власності належить 59/104 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та згідно договору дарування частини будинку від 29.06.2016 року ОСОБА_2 також на праві власності належить 1/8 частини цього ж житлового будинку.

Просилавизнати за нею право власності в ідеальній частці на 33/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що буде складатися із приміщень у житловому будинку: 1-1 площею 7,9 м.кв., 1-2 площею 3,3 м.кв. 1-3 площею 6,9 м.кв., 1-4 площею 21,9 м.кв., 1-5 площею 3,2 м.кв., 2-2 площею 7,0 м.кв., 2-3 площею 10,0 м.кв., загальною площею 60,2 м.кв. та вартістю 136 465 грн. та господарський будівель: прибудова до Б «Д», прибудова до Б «Ж», літня кухня: «Б», убиральня «В», літній душ «Г», сарай «Л», ганок «а4», козирок «а5», огорожа «№1», хвіртка «№3», яма вигрібна «№4, трубопровід «№5», огорожа «№6» вартістю 183 233грн., всього загальною вартістю 319 698 грн.

Виділити земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 352 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до 2-го варіанту експертизи.

Зобов'язати ОСОБА_3 звільнити приміщення 2-3 площею 10,0 кв.м. та 2-2 площею 7,0 кв.м. від власних речей та наявного електро-, газо-, опалювального обладнання.

Стягнути із ОСОБА_3 користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 16 959 грн. за зменшення її частки з 9/13 на 33/50 у праві спільної часткової власності.

Стягнути понесені позивачем витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 3 366,57 гривень, та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 10 865 гривень.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не у повній мірі.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог позивач не надав.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За відсутності згоди співвласників про поділ майна це питання вирішується судом.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз'яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок", виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 59/104 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2016 року (а.с.5-7).

Згідно договору дарування частини будинку від 29.06.2016 року ОСОБА_2 також на праві власності належить 1/8 частини цього ж житлового будинку (а.с.8,9).

Відповідач - ОСОБА_3, згідно з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.03.2010 року є власником 4/13 частини спірного будинку (а.с. 14,15).

Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, площа якої складає 500 кв.м. (а.с.12,13).

За клопотанням представника позивача ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 29.05.2017 року було призначено судову земельно-технічну експертизу.

На виконання вказаної ухвали від експерта Незалежного Інституту Судових Експертиз надійшов Висновок експерта №8876 від 18.08.2017 року (а.с.172-185).

Відповідно до висновків експерта №8790 від 27.04.2017 року та №8876 від 18.08.2017 року при виділі в натурі частки 9/13, яка належить позивачу, іншому співвласнику з часткою 4/13 відповідачу по справі, повинна залишитись також квартира, з відповідними нормативними фізичними характеристиками, бути враховано право іншого співвласника на мінімум однокімнатну квартиру. При виділі в натурі 9/13 співвласнику з часткою 4/13 залишається частина житлового будинку загальною площею 29,6 м.кв. Згідно з п.2.23 ДБН В.2.2-15-2005, нижня межа загальної площі однокімнатної квартири повинна складати 30 м.кв., при наявній фактичній 29.6 м.кв. Відповідно, ідеальної частки співвласника з часткою 4/13 в одиницях загальної площі не достатньо для виділення їй однокімнатної квартири.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з таким висновком з таких підстав.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи вважає, що позивачу належить 9/13 часток в будинку:

59/104 + 1/8 = 59/104 +13/104 =72/104=9/13.

Суд першої інстанції також неправильно застосував норми матеріального права та послався на ст.152 ЖК України, яка на час розгляду справи втратила чинність.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що технічна можливість виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у приватній власності, можлива лише з відхиленням розміру їх часток та у разі переобладнання (перепланування) будинку в ізольовані квартиривраховуючи таке.

Згідно висновку судового експерта №8790 від 27.04.2017року, в якому експерт виходячи з архітектурно-планувального та конструктивного рішення житлового будинку, часток сторін в домоволодінні запропонував 2 варіанти розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 з відхиленням від ідеальних часток.

В 1 експертному варіанті розподілу житлового будинку згідно часток 9/13,4/13 (план 1) співвласнику з часткою 9/13 (ОСОБА_2) виділяються приміщення:

1-1 коридор площею 7,9кв.м., 1-2 котельня площею 3,3 кв.м., 1-3 кімната площею 6,9 кв.м., 1-4 кімната площею 21,9 кв.м., 1-5 коридор площею 3,2 кв.м., 2-3 кімната площею 10,0кв.м., = площа 53,2 кв.м.

Що складає менше ідеальної частки у житловому будинку в одиницях площі на 66,7 - 53,2 кв.м. = 13,5 кв.м.

В 1 експертному варіанті розподілу житлового будинку згідно часток 9/13,4/13 (план 1) співвласнику з часткою 4/13 (ОСОБА_3) виділяються приміщення (нумерація приміщень згідно з Технічним паспортом):

2-1 кімната площею 11,8 кв.м., 2-2 кухня площею 7,0 кв.м., 2-4 кімната площею 11,1 кв.м., І веранда площею 9,9 кв.м., II кладова площею 3,3 кв.м. = площа 43,1 кв.м.,

Що більше ідеальної частки у житловому будинку в одиницях площі на: 43,1 кв.м - 29,6 кв.м. = 13,5 кв.м.

В 2 експертному варіанті розподілу житлового будинку згідно часток 9/13,4/13 (план 2) співвласнику з часткою 9/13 (ОСОБА_2) виділяються приміщення: 1-1 коридор площею 7,9кв.м., 1-2 котельня площею 3,3 кв.м., 1-3 кімната площею 6,9 кв.м., 1-4 кімната площею 21,9 кв.м., 2-2 кухня площею 3,2 кв.м., 2-3 кімната площею 10,0кв.м., = площа 60,2 кв.м.

Що менше ідеальної частки у житловому будинку в одиницях площі на 66,7 -60,2 кв.м. = 6,5 кв.м..

В 2 експертному варіанті розподілу житлового будинку згідно часток 9/13,4/13 (план 1) співвласнику з часткою 4/13 (ОСОБА_3) виділяються приміщення :к 2-1 кімната площею 11,8 кв.м., 2-4 кімната площею 11,1 кв.м., І веранда площею 9,9 кв.м., II кладова площею 3,3 кв.м. = площа 36,1 кв.м.,

Що більше ідеальної частки у житловому будинку в одиницях площі на: 36,1 кв.м - 29,6 кв.м. = 6,5 кв.м.

Таким чином, в кожному експертному варіанті розподілу будинку між співвласниками з відхиленням від їх ідеальних часток, дотримані вимоги п.2.23 ДБН В.2.2-15-2005, згідно яких нижня межа загальної площі однокімнатної квартири повинна складати 30 кв.м., та не передбачається втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Колегія суддів також вважає, що місцевий суд не взяв до уваги ту обставину, що будинок вже має 2 окремих ізольованих виходи (а.с.20-24, 108,109).

Відповідно до п. 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 за № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 6 Постанови "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок", при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. При неможливості виділу частки будинку в натурі власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація.

Отже, вирішення питання про виділ частки майна в натурі та визнання за позивачем права власності на вказані нею приміщення можливе виключно у разі вирішення питань про можливість виділу частини будинку в ідеальних частках, чи розміру компенсації співвласнику у разі перевищення розміру частки будинку від належної співвласнику, відповідності визначених варіантів поділу вимогам ДБН, варіантів переобладнання у разі необхідності, варіантів поділу в натурі земельної ділянки в залежності від виділених кожному співвласнику приміщень будинку та частки господарських будівель.

Колегія суддів приходить до висновку про розподіл житлового будинку згідно варіанту № 2 висновку експертів з наступних підстав.

Так, у висновку експертів зазначено, що варіант розподілу спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами між співвласниками за фактичним користуванням детально, з незначним відхиленням та із зазначенням: розміру частки по площі в житловому будинку; розміру частки по вартості житлового будинку; розміру частки по вартості до домоволодіння в цілому; розміру компенсації у зв'язку з відхиленням від ідеальних часток, детально описаний у варіанті розподілу.

Враховуючи зазначене, при поділі будинку згідно Варіанту № 2 висновку експертів співвласникам будинку необхідно провести найменшу кількість будівельних робіт. Згідно із таким варіантами виділу частка Позивачки зменшується:

У першому варіанті - в одиницях площі на 13,5 м.кв., та в одиницях вартості на 65689 грн., та становитиме в загальній власності домоволодіння 31/50;

У другому варіанті - в одиниця площі на 6,5 м.кв., та в одиницях вартості на 47 097 грн., та становитиме в загальній власності домоволодіння 33/50.

Такий варіант поділу є найбільш наближеним до ідеальних часток, а компенсація за перевищення частки є меншою порівняно з розміром, визначеним у варіанті № 1.

Не відповідає обставинам справи також висновки суду першої інстанції щодо розподілу земельної ділянкиз таких підстав.

Суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, що позивач звернувся з не передбаченим законом способом захисту своїх прав в частині звернення до суду щодо поділу земельної ділянки.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.11 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також згідно зі ст.105 ЗК вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності.

Колегія суддів враховуючи вищенаведене вважає, що найбільш раціонально спірна земельна буде використовуватися при розподілі по варіанту № 2 (а.с.172-185), при цьому питання про встановлення земельного сервітуту сторонами не ставилось та може вирішуватись в позасудовому порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи і нормам матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача. При таких обставинах судовий збір за подання апеляційної скарги необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 367,374,376 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

постановила:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2017 року скасувати та прийняти постанову.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 33/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що буде складатися із приміщень у житловому будинку: 1-1 площею 7,9 м.кв., 1-2 площею 3,3 м.кв. 1-3 площею 6,9 м.кв., 1-4 площею 21,9 м.кв., 1-5 площею 3,2 м.кв., 2-2 площею 7,0 м.кв., 2-3 площею 10,0 м.кв., загальною площею 60,2 м.кв. та вартістю 136 465 грн. та господарський будівель: прибудова до Б «Д», прибудова до Б «Ж», літня кухня: «Б», убиральня «В», літній душ «Г», сарай «Л», ганок «а4», козирок «а5», огорожа «№1», хвіртка «№3», яма вигрібна «№4, трубопровід «№5», огорожа «№6» вартістю 183 233грн., всього загальною вартістю 319 698 грн.

Припинити право спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою : АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_2 в користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування 33/50 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 352 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, яка розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками:

Від 7 до 10 межа проходить в південно-східному напрямку по існуючій огорожі провул. Поштовий - 22,16 м.

Від 10 до 12 межа проходить в південно-західному напрямку подвір'ю, зовнішній стіні житлового будинку - 11,27 м.

Від 12 до 13 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку, середині спільних стін приміщення між приміщеннями 2-1 та 2-3, 2-1 та 2-2 - 10,01м.

Від 13 до 3 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку, подвір'ю, зовнішній стіні сарая «Л», подвір'ю - 11,92 м.

Від 3 до 4 межа проходить в північно-західному напрямку по існуючій огорожі - 10,36м.

Від 4 до 7 межа проходить в північно-східному напрямку по існуючій огорожі - 20,49 м.

Зобов'язати ОСОБА_3 звільнити приміщення 2-3 площею 10,0 кв.м. та 2-2 площею 7,0 кв.м. від власних речей та наявного електро-, газо-, опалювального обладнання.

Стягнути із ОСОБА_3 користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 16 959 грн. за зменшення її частки з 9/13 на 33/50 у праві спільної часткової власності.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені позивачем витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 3 366 (три тисячі триста шістдесят шість) грн.57 коп, та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 10 865 (десять тисяч вісімсот шістдесят п'ять) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: