Справа № 459/498/17
Провадження № 2/459/420/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, з участю третьої особи: Органу опіки та піклування Червоноградської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення порядку участі у їх вихованні та спілкуванні з ними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач у лютому 2017 року звернувся до суду із позовом, в якому просить зобовязати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; встановити наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: другу та четверту неділю місяця з 15.00 год. до 19.00 год. та перший та четвертий понеділок місяця з 16.00 год. до 18.00 год. шляхом права на особисті побачення з дітьми, за місцем його проживання чи перебування та інших загальнодоступних місцях, без присутності матері відповідача по справі. На обґрунтування позову послався на те, що перебував у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей: дочку ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8. Шлюб з відповідачем розірвано 02.06.2010 року. Вказує, що відповідач зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, з яким проживає разом з дітьми у м. Львів, однак йому невідомо про її перебування та про місцеперебування дітей. Дізнатися таке не може, так як з відповідачем звязку немає. Вказує, що рішенням Червоноградської міської ради від 29.09.2016 року йому надано дозвіл на спілкування з малолітніми дітьми двічі на тиждень: вівторок з 18.00 год. до 20.00 год. та неділю з 16.00 год. до 19.00 год. в присутності матері - ОСОБА_3 Стверджує, що згідний, щоб йому суд не змінював визначені дня для побачення з дітьми.

Позивач у судове засідання не зявився, його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позові, тому просить позов повністю задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що не чинить жодних перешкод позивачеві у спілкуванні з дітьми. Стверджує, що сама телефонувала позивачу дізнатися коли зустрінеться з дітьми, на що останній відповів, що на даний час у нього часу немає, пізніше передзвонить і так не пере телефонував. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9).

Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між сторонами розірвано 02.06.2010 року (а.с. 7).

Відповідно до копії витягу з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 29.09.2016 року № 189 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» дозволено батьку ОСОБА_4 зустрічатись із малолітніми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, двічі на тиждень: вівторок з 18.00 год. до 20.00 год. та неділю з 16.00 год. до 19.00 год. в присутності матері ОСОБА_3 (а.с. 12).

Позивач, стверджуючи, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Рівність прав батьків щодо дитини закріплена у положеннях статті 141 СК України (далі - СК), де також зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст. 142 СК).

Відповідно до ст. 150 СК батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 151 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно зі статтею 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК).

Відповідно до частин 2, 3 статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до змісту статті 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів . У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідженні та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відтак у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. І. Рудаков