ухвала

іменем україни

15 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Демяносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про усунення від права на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_9 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, який за життя ОСОБА_9 знущався з неї, принижував, обмежував її права у володінні приватним майном.

У грудні 2014 року та січні 2015 року ОСОБА_9 перенесла дві операції, внаслідок чого перебувала в дуже важкому стані, потребувала ретельного і постійного післяопераційного догляду. Відповідач перешкоджав одужанню своєї дружини, створював нервові ситуації, вчиняв сварки, ображав її.

Керуючись ч. 5 ст. 1224 ЦК України позивач просила позбавити ОСОБА_5 права на спадкування, оскільки під час хвороби його дружини ОСОБА_9, він умисно ухилявся від допомоги хворій.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про усунення від права на спадкування відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не надано жодного доказу який би вказував на перебування ОСОБА_9 перед смертю у безпорадному стані та наявності факту ухилення відповідача від надання останній необхідної їй допомоги.

Доводи касаційної скарги про те, що факт ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги підтверджено довідкою медичного закладу, якій судами не надано оцінки, а також про помилкові висновки місцевого суду щодо піклування одне одним відповідачем та спадкодавцем, які суперечать матеріалам справи, не знайшли свого підтвердження з наступних підстав.

Так, судами встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, виданого 08 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9

Згідно із свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 виданого 04 листопада 2005 року Управлінням юстиції Дніпропетровської області, 04 листопада 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 було зареєстровано шлюб.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

Як роз'яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. При цьому, підлягає з'ясуванню питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

З аналізу зазначених норм права можна дійти висновку, що підставою для застосування положення ч. 5 ст. 1224 ЦК України є сукупність таких обставин як: перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи, ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання.

Суди дійшли висновку, що перенесення за декілька місяців до смерті важкої операції не свідчить про потребу ОСОБА_9 у сторонній допомозі та перебування її у безпорадному стані, оскільки як убачається з виписки з історії хвороби при виписці з лікарні остання мала задовільний стан, крім того як установлено апеляційним судом, померла перед смертю працювала, що вказує про відсутність стану, який можна кваліфікувати як безпорадній.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.В. Демяносов А.О. Леванчук