УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який уточнила в ході розгляду справи, та остаточно просила стягнути з ОСОБА_5 аліменти на сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду до досягнення дитиною трьох років.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що з 05 жовтня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, під час якого у сторін народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,

Посилаючись на те, що між сторонами склалися неприязні стосунки, які призвели до втрати взаєморозуміння, та малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із нею і перебуває на її утриманні, проте вона не працює, оскільки доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку, і не має необхідних коштів для існування, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, ОСОБА_4 просила задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 121 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на дружину у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 11 листопада 2015 року до досягнення дитиною трьох років.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 грудня

2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий судовий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували офіційне працевлаштування відповідача, а також відсутність на його утриманні інших дітей, рівень забезпеченості та розмір його доходів, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Стягуючи аліменти на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, суди попередніх інстанцій вмотивовано виходили з того, що вона не працює, оскільки доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку, і не має необхідних коштів для існування, а враховуючи змогу відповідача сплачувати аліменти на дружину, дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині відповідно до вимог ст. 80 СК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 04 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович