Справа № 645/5071/17
Провадження № 2/645/2621/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Сілантьєва Е.Є.,

секретар судових засідань Момот О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Харківводоканал", третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив припинити виставлення йому відповідачем боргу по оплаті за послугу водопостачання та водовідведення понад встановлені соціальних норм, яке порушує його право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про кількість наданої йому послуги, і встановити, що, за відсутності договірних відносин на надання житлово-комунальних послуг, позивач не може бути визнаний боржником перед КП «Харківводоканал» до прийняття судом відповідного рішення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він отримує житлово - комунальну послугу водопостачання та водовідведення, та в силу ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», є споживачем. Так, відповідно позову, позивач зазначив, що викладене доводиться доданими до позову копією повідомлення про призначення субсидії № 28214 та копією квитанції по оплаті за послугу водопостачання та водовідведення (каналізації) від 12 жовтня 2017 року. У той час, коли норми водоспоживання та водовідведення не перевищували соціальні норми, він сплатив відповідну суму грошей, що надалі стало прийняттям пропозиції укласти договір на отримання житлово-комунальних послуг водопостачання та водовідведення на запропонованих тоді умовах. Надалі відповідачем були запропоновані зміни норм споживання, тарифів і загальної вартості послуг, які, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є істотними умовами договору. Він не прийняв запропоновані зміни, не переукладав договір на нових істотних умовах і досі перебуває з відповідачем в договірних відносинах на раніше прийнятих умовах. З недавніх пір КП «Харківводоканал» стало пред'являти йому вимоги з оплати за послуги на умовах, за якими він з відповідачем не домовлявся і кваліфікує це як «борг», з чим він не згоден.

Позивач у судовому засіданні у повному обсязі підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити, зазначивши, що він просить суд визнати факт, що при відсутності договірних відносин він не може бути визнаний боржником.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог, також надав письмові заперечення, які оголосив під час судового засідання та відповідно до яких посилався на те, що, для нарахування плати за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення застосовуються норми, затверджені органами місцевого самоврядування. Ці норми встановлюються відповідно до Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від № 148, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 17.10.2005 за №1210/11490, з урахуванням ступеня благоустрою житла, впливу кліматичних і екологічних факторів, забезпеченості населеного пункту водними ресурсами і та ін. У разі встановлення органами місцевого самоврядування норм споживання води більше соціальних нормативів, для нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання застосовується норма, споживання води, затверджена органами місцевого самоврядування, а для визначення розмірів соціальної допомоги (пільг і субсидій) - соціальні нормативи та, що в повідомленнях про призначення субсидії на житлово-комунальні послуги, які видаються громадянам районними Управліннями праці та соціального захисту населення зазначається, що споживач сплачує обов'язкову частку платежу в межах норми споживання (соціального нормативу), на яку призначена субсидія, і самостійно сплачує послуги, використані більше цієї норми. Згідно п. 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у разі відсутності у квартирі, (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. Отже, нарахування за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення проводяться згідно встановлених органами місцевого самоврядування нормативів (норм) споживання холодної води та водовідведення, по тарифам встановленим Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Також, посилання позивача на зміну норм споживання та тарифів на послуги і як наслідок на відсутність, на його думку, договору про наданні житлово-комунальних послуг, зазначив, що згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги) споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 цього ж Закону встановлено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивачем не надано доказів, що підтверджують ненадання йому послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення. Також, зауважив, що відповідно до п. 10.2 проділу 10 типового договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення - у випадку внесення змін до будь-якого з перелічених нормативно-правових актів або втрати ним чинності шляхом набрання юридичної сили новим нормативно-правовим актом, сторони зобов'язуються керуватися новим актом без додаткового узгодження та без внесення змін до цього Договору. Таким чином, факт відсутності договору між КІЗ «Харківводоканал» та позивачем не є підставою для звільнення позивача від зобов'язання оплати за надані послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Представник третьої особи Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради Самойленко П.С. проти позовних вимог заперечував та просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем послуг центрального постачання холодної води та централізованого водовідведення, які надає Комунальне підприємство «Харківводоканал».

У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

Відповідно до п. 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005 року послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показання засобів обліку води.

Тарифи по оплаті за послуги водопостачання встановлюються рішенням Харківської міської ради. Незгода відповідача з визначеними тарифами не є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звертався до суду з позовом та просив суд визнати незаконним та припинити пред'явлення позивачу з боку відповідача зобов'язань щомісячної сплати за 8,1 куб.м. водопостачання та 11,1 куб.м. водовідведення. При цьому посилався на те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 та не укладав з відповідачем договору на надання та сплату послуг водопостачання в кількості 8,1 куб.м. та водовідведення в кількості 11,1 куб.м. на місяць, і тому в силу ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у нього не виникло перед відповідачем зобов'язання по сплаті за таку кількість водопостачання та водовідведення. Його волевиявлення було направлено на отримання послуг водопостачання та водовідведення в кількості, передбаченій Постановою Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 року, а саме в розмірі встановлених державою соціальних норм водопостачання в кількості 2,4 куб.м. та водовідведення в кількості 4,0 куб.м.. Крім того, він фактично не користувався вказаними послугами в кількості понад встановлених соціальних норм водопостачання та водовідведення, та на неодноразові звернення позивача відповідачем жодних доказів щодо кількості фактично використаних позивачем послуг водопостачання та водовідведення помісячно не надано.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2016 року, яке залишене без змін Ухвалою судової колегії судової палати апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2017 року, у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Також суд зазначає, що за правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до змісту статей 11,15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють яз закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду позивач не зазначив, які права його, як споживача були порушені. Наявність заборгованості позивача перед позивачем не може вважатися порушенням прав позивача. Фіксування наявності боргу перед КП "Харківводоканал" є лише фіксацією КП "Харківводоканал" існування боргу, не встановлює будь-яких обов'язків, тому визнання позивача таким що не є боржником перед КП "Харківводоканал" є неспроможним та таким, що не знайшло свого підтвердження під час слухання справи.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційного інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 03 січня 2018 року.

СУДДЯ -