АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи_766/3597/17 Головуючий в I інстанції Гаврилов Д.В.
Номер провадження 22-ц/791/1863/17 Доповідач Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

Семиженка Г.В.,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_3, вимоги якого в ході розгляду справи зменшив та просив стягнути з страховика 270000,00 грн страхового відшкодування, а також витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 924,84 грн; стягнути з ОСОБА_3 на його користь 4800,00 франшизи, відшкодувати понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25.11.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія Уніка» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №022192/4055/0000068, період страхування з 02.12.2015 по 01.12.2016 року.

15.10.2016 року в м. Херсоні по вул. Садовій,88 із застрахованим автомобілем Мazda 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень, згідно з висновком експертного авто товарознавчого дослідження транспортного засобу №1123, складеним 14.01.2017 року Одеським науково - дослідним інститутом судових експертиз, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mazda 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 (без врахування втрати товарного вигляду) складає 370006,63 грн.

ОСОБА_2 звернувся до страхової компанії із заявою про отримання страхового відшкодування, однак йому було відмовлено з посиланням на те, що вказана подія не є страховим випадком.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18.08.2017 року позов задоволено.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_2 270 000,00 грн страхового відшкодування та витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 924,84 грн, а всього 270924,84 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4800,00 грн в рахунок відшкодування франшизи. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом не повно з'ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи, а саме судом залишено поза увагою, що відповідно до пункту 4.1.1 Договору, страховими випадками не є пошкодження або знищення транспортного засобу, якщо вони сталися внаслідок керування ТЗ особою, яка не має посвідчення водія відповідної категорії або документа, що дає право на керування ТЗ.

ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_2 в письмових запереченнях на апеляційну скаргу, вважала доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим. Зокрема, зазначала про те, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження настання страхового ризику по страхуванню КАСКО, відповідно до п.3.1.2 договору - дорожньо - транспортна пригода; відповідно п.3.1.3 договору - «протиправні дії третіх осіб».

Заслухавши доповідь - судді, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.11.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія Уніка» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №022192/4055/0000068, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, повязанні з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору з 02.12.2015 по 01.12.2016 року.

15.10.2016 року в м. Херсоні по вул. Садовій, 88 із застрахованим автомобілем Mazda 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень, згідно з висновком експертного авто товарознавчого дослідження транспортного засобу №1123, складеним 14.01.2017 року Одеським науково - дослідним інститутом судових експертиз, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mazda3, реєстраційний номер НОМЕР_1 (без врахування втрати товарного вигляду) складає 370006,63 грн.

17.10.2016 року ОСОБА_2, як страхувальник, звернувся до страховика ПрАТ «СК Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв'язку з настанням страхового випадку із пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, однак йому було відмовлено з посиланням на те, що вказаний випадок не є страховим.

В судовому засіданні апеляційного суду представники сторін не оспорювали того факту, що під час дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 15.10.2016 року, застрахованим транспортним засобом керувала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не має відповідного водійського посвідчення.

Зазначені обставини підтверджені і матеріалами справи, а саме протоколами про адміністративні правопорушення від 15.10.2016 року, складені відносно ОСОБА_3, за вчинення правопорушень, передбачених ст.124 КУпаП та ч.2 ст.126 КУпаП.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт настання страхового випадку, а тому страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, за мінусом франшизи у розмірі 4800.00 грн., яку зобов'язана відшкодувати ОСОБА_3

При цьому суд зазначив, що інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЗУ «Про страхування» загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п.3.1 Договору страхування страховими ризиками вважаються: незаконне заволодіння (п.3.1.1 Договору); дорожньо - транспортна пригода (п.3.1.2 Договору); протиправні дії третіх осіб, за виключенням «незаконного заволодіння» (п.3.1.3 Договору); стихійне лихе (п.3.1.4 Договору); пожежа, вибух або самозаймання.

Частиною 1 ст.991 ЦК України встановлено перелік випадків, коли страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати. Згідно ч.2 вказаної статті, договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Пунктом 4.1.1 розділу 4.1 Договору, страховими випадками не є пошкодження або знищення ТЗ, якщо вони сталися внаслідок керування ТЗ особою, яка не має посвідчення водія відповідної категорії та/або документа, що дає право на керування ТЗ.

При укладенні договору страхування, позивач був ознайомлений з його умовами у тому числі і з п.4.1.1, який містить перелік виключення із страхових випадків.

Укладення договору свідчить про досягнення сторонами всіх його істотних умов.

Отже, хоча випадок, який стався із застрахованим автомобілем марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 і має ознаки страхових ризиків (дорожньо - транспортна пригода), передбачена п.3.1.2 договору, проте входить до переліку виключень із страхових випадків, оскільки під час настання ДТП керувала забезпеченим транспортним засобом ОСОБА_3, яка не має водійського посвідчення відповідної категорії, що може бути причиною відмови у страховій виплаті.

З огляду на викладене, з врахуванням положень ст.629 ЦК України, відповідно до якої договір є обов'язковим для виконання сторонами, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для виплати страхової виплати позивачу відсутні.

Що стосується стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача 4800 грн в рахунок відшкодування франшизи, то слід зазначити, що такі відшкодування можуть здійснюватися лише при вирішенні питання щодо виплати страхового відшкодування.

З наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є такими, що підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню, як таке, що ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що ОСОБА_3 протиправно заволоділа застрахованим транспортним засобом, оскільки такі посилання не підтверджені належними та допустимими доказами.

Наявні в матеріалах справи протоколи про адміністративне правопорушення від 15.10.2016 року складені відносно ОСОБА_3 за ст.124 та ч.2 ст.126 КУпАП не є доказом незаконного заволодіння нею застрахованим транспортним засобом, а вказують на вчинення останньою відповідних правопорушень на транспорті.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути сплачений ним та документально підтверджений судовий збір в сумі 4070.00 грн при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.374,376 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» судовий збір в сумі 4070 грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.В. Бугрик

Г.В. Семиженко