Справа № 304/902/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 травня 2017 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослоя Г.Г.,

суддів Фазикош Г.В., Мацунича М.В.,

секретарі Сочка І.І.,

з участю: представника ПАТ КБ «Приват Банк» - ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приват Банк» на рішення Перечинського районного суду від 11 жовтня 2016 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 та Служба у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області, про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними, анулювання реєстрації та виселення неправомірно зареєстрованих осіб,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивований тим, що 29.01.2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 132 857,20 доларів США строком до 28.01.2028 року. У забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором між сторонами 29.01.2008 року було укладено договір іпотеки, згідно з п.35.3 якого ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме, житловий будинок загальною площею 363,50 кв.м., за адресою: вул.Сонячна, №36, с.Сімер, Перечинського району. Рішенням Перечинського районного суду від 29.04.2013 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки за вказаним іпотечним договором в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, яка станом на 13.12.2010 року складала 129 053,42 доларів США. Згідно п.20.7 договору іпотеки визначено обов'язок іпотекодавця не передавати майно в оренду (майновий найом), у лізинг, у спільну діяльність або у безоплатне користування, не здійснювати його відчуження або інше розпорядження без письмової згоди іпотекодержателя. Разом з цим позивач зазначає, що вказаним договором іпотеки передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. ОСОБА_2 порушено вищезазначений пункт договору, оскільки в будинку по вул.Сонячній,№36 у с.Сімер, Перечинського району зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Особи, які були зареєстровані у даному житловому приміщенні, що є предметом іпотеки, з порушенням вимог законодавства, підлягають виселенню з такого із зняттям їх з реєстраційного обліку. Враховуючи вищенаведене позивач просив суд визнати дії ОСОБА_2 щодо реєстрації у предметі іпотеки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неправомірними та вчиненими з порушенням умов законодавства, а також просив виселити неправомірно зареєстрованих осіб ОСОБА_3 та неповнолітню ОСОБА_4 (від імені якої діє відповідачка ОСОБА_3Ф.), які зареєстровані у будинку, що є предметом іпотеки за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, с.Сімер, вул.Сонячна, №36 зі зняттям з реєстраційного обліку.

Рішенням Перечинського районного суду від 11.10.2016 рокуу позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення сторін по справі, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та викладені в апеляційній скарзі доводи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 132 857,20 доларів США, строком до 28.01.2028 року.

Для забезпечення виконання даного зобов'язання 29.01.2008 року між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно з п.35.3 якого ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 363,50кв.м., який розташований по вул.Сонячній,№36 у с.Сімер, Перечинського району.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за вказаним кредитним договором рішенням Перечинського районного суду від 29.04.2013 року було задоволено змінені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та виселено ОСОБА_2 із житлового будинку, який розташований по вул.Сонячній,№36 у с.Сімер, Перечинського району, що є предметом іпотеки.

Судом встановлено та ОСОБА_2 не заперечувалося в судовому засіданні те, що ним у спірному будинку, який є предметом іпотеки, було зареєстровано: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, в оскаржуваному рішенні зазначає, що оскільки предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, який розташований по вул.Сонячній,№36 у с.Сімер, Перечинського району було придбано не за рахунок кредитних коштів, а тому відповідачі не можуть бути виселенні зі спірного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення.

Із даним висновком суду першої інстанції судова колегія не може погодитися із наступних підстав.

Предявляючи позов, ПАТ КБ «ПриватБанк» ставив вимоги щодо визнання дій ОСОБА_2 щодо реєстрації у предметі іпотеки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неправомірними та вчиненими з порушенням умов законодавства та просив виселити вказаних осіб з спірного будинку, знявши їх з реєстрації.

Суд першої інстанції, мотивуючи оскаржуване рішення, з порушенням норм матеріального права та без врахування позовних вимог, посилається на вимоги ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР, які регулюють правовідносини щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, при зверненні в суд з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» просив визнати дії ОСОБА_2 неправомірними при цьому, визначивши його правовий статус, як третьої особи яка не заявляє самостійних вимог, хоча з позовних вимог слідує, що такий повинен бути залучений як відповідач, оскільки нормами ЦПК України на третьою особу не можуть покладатися такі права і обовязки як на відповідача, оскільки права і обовязки відповідача ширші за права та обовязки третьої особи, передбачені ст.ст. 30, 31, 35 ЦПК України.

За таких обставин, з врахуванням вищенаведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія,

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Перечинського районного суду від 11 жовтня 2016 року скасувати.

У позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді