АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9329/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Парамонов М.Л.
Справа № 753/6008/15-ц Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 р.

в справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2,

ОСОБА_1, Головного управління Державної міграційної служби України

у м. Києві, 3-особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної

адміністрації

про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, зняття з реєстраційного

обліку та виселення

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 01 серпня 2016 р. частково задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, 3-особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, зняття з реєстраційного обліку та виселення, а саме : стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 6 973 627,12 грн. та судові витрати в розмірі 3 654 грн., а всього - 6 977 281,12 грн.; в решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 р., і відмовити в задоволенні позовної заяви в частині солідарного стягнення грошових коштів в сумі 6 977 281,12 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошові кошти в сумі 6 977 281,12 грн., посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 28.02.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» (а.с.51-55 т.1), та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №ML-004/086/2008, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 250000,00 доларів США, зі сплатою 5,99% річних + FIDR (плаваюча процентна ставка) за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 28.02.2023 р. (а.с.7-22 т.1).

З метою забезпечення виконання зобов»язань позичальником за зазначеним кредитним договором 28.02.2008 р. між банком та ОСОБА_1 (співвідповідачем) було укладено договір поруки №SR-004/086/2008, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов'язана відповідати перед банком у повному обсязі за виконання зобов'язань позичальником (а.с.26-27, т.1).

Також, відповідно до Договору іпотеки №PML-004/086/2008 від 28.02.2008 р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. за реєстровим №1514, відповідач ОСОБА_2 (іпотекодавець) передав АТ «ОТП Банк» (іпотекодержателю) в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності 4.10.2005 р. НОМЕР_1.

Згідно умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 р.(а.с.56-69, т.1) та Договору про відступлення права вимоги від 05.11.2010 р. (а.с.70-73 т.1) - ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (позивач) прийняв право вимоги до відповідачів 1 та 2 за Кредитним договором №ML-004/086/2008 від 28.02.2008 р., Договором поруки №SR004/086/2008 від 28.02.2008 р., та Договором іпотеки №PML-004/086/2008 від 28.02.2008 року (а.с.74-78 т.1).

Згідно Витягу з Додатку 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 5.11.2010 р. - загальна сума боргу, право вимоги на стягнення якої перейшло від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (позивача) становить 293 563,02 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 30.10.2013 р. становить 2346449,22 грн.(а.с.69 т. 1).

Вподальшому позивачем були уточнені позовні вимоги, згідно яких та наданого позивачем розрахунку суми заборгованості позичальника ОСОБА_2, станом на 03.06.2014 року, розмір заборгованості позичальника за кредитним договором №ML-004/086/2008 від 28.02.2008 року становить 293 563,02 доларів США, що згідно стінного курсу НБУ станом на 03.06.2014 року становить 3486813,56 грн. та штрафні санкції у сумі 12726869,45 грн., які були зменшені судом, і цей розрахунок був взятий судом до уваги при постановленні рішення (а.с.177 т.1).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами.

Сума заборгованості і рішення в цій частині не оскаржуються.

Обрунтовуючи апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 та її представник заперечували проти солідарного стягнення вказаної суми з відповідачки, посилаючись, зокрема, на те, що боржником за зобов"язанням ОСОБА_5 кредит не сплачувався з 2008 року, що вимога банку була пред"явлена тільки у 2013 р., тому в силу п.4 ст.559 ЦК України порука припинилася; з цих підстав вона просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з неї заборгованості.

Такі доводи апеляції є слушними.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, припинення поруки пов'язане із закінченням строку її чинності, а сплив строку поруки припиняє суб'єктивне право кредитора.

Згідно п.4.1 Договору поруки цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.

Таким чином положення п. 4.1 Договору поруки щодо строку його дії не можуть свідчити про те, що Договором поруки встановлений строк припинення поруки в розумінні положень ст. 251, 252 ЦК України та в розумінні першого речення ч.4 ст. 559 ЦК України, тому у даному випадку до Договору поруки мають бути застосовані положення другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до правової позиції, яку було висловлено у Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 у справі № 6-20цс14, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих обов'язків позовна давність по вимогам кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно Додатку № 3 до кредитного договору погашення заборгованості здійснюється за узгодженим графіком в установлені Банком терміни.

Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж за кредитним договором був сплачений відповідачем, тобто боржником, 07.10.2008 р.

Тому, перебіг шестимісячного строку для звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до поручителя у зв'язку із порушенням зобов"язання боржником (Відповідачем-1) починався з 07.10.2008 року.

Так, представник відповідачка, зокрема, зазначав, що у разі пред'явлення кредитором вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних періодичних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку;

строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора і обов'язок поручителя по його закінченні припиняється, що означає, що жодних дій щодо реалізації, в тому числі щодо застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Тому, вважають, що вимоги щодо виконання зобов'язань за Договором поруки ТОВ «ОТП Факторинг Україна»» мало право пред'являти до поручителя протягом встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного терміну.

Правова позиція щодо вищезазначених обставин відображена в постанові від 17 вересня 2014 р. Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі 6-6цс14.

Проте, позивач (банк) звернувся до поручителя із вимогою щодо сплати заборгованості лише 31.10.2013 року, а з позовною заявою до суду 11.12.2013 року, тобто із порушенням передбаченого чинним законодавством шестимісячного строку для такого звернення.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя не можна визнати законним і обгрунтованим, тому в цій частині воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог про стягнення солідарно заборгованості з поручителя слід відмовити. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 р. - скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості 6 973 627,12 грн. та судових витрат в розмірі 3 654 грн.,і в цій частині постановити нове, яким в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити; в решті рішення залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 22.12.2017 р.

Головуючий :

Судді :