АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 681/104/17
Провадження № 22-ц/792/2043/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар Кошельник В.М.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №681/104/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області (суддя - Горщар А.Г.) від 08 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області, відділу у Полонському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації земельної ділянки,

встановила:

В лютому 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила визнати нечинним та скасувати рішення Понінківської селищної ради №6-2 від 07.12.2016 року про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0750 га, розташованої в смт.Понінка по вул.Лесі Українки, 23, кадастровий номер :01:003:0111; визнати недійсною та скасувати реєстрацію вказаної земельної ділянки, здійснену кадастровим реєстратором відділу у Полонському районі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області та державним реєстратором Понінківської селищної ради.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником 57/100 частин будинку, що знаходиться в смт.Понінка по вул.Лесі Українки, 23. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,15га. Тому, на підставі ст.120 ЗК України їй у власність переходить земельна ділянка площею 0,085 га за даною адресою. Рішенням Понінківської селищної ради від 05.04.2016 року позивачу передано у власність 0,075 га земельної ділянки. Земельну ділянку площею 0,01 га вона вирішила не приватизовувати та залишити в загальному користуванні під проїзд. Однак, 07.12.2016 року селищна рада прийняла рішення, яким передала у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею ___________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_4

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія: 47

0,075 га, до якої увійшла також частина земельної ділянки площею 0,01 га, яку вона залишила для проїзду. Тому, вказаним рішенням порушено її право на земельну ділянку.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 08 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що при ухваленні рішення суд першої інстанції в порушення ст.ст. 364, 377 ЦК України не встановив частку земельної ділянки, яка пропорційна частці домоволодіння, що належить позивачу.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Інші учасники справи повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявилися.

Заслухавши учасника справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала доказів на підтвердження належності їй земельної ділянки площею 0,01га, яка передана у власність ОСОБА_3

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що наказом директора Шепетівського лісгоспзагу №116 від 16.09.1967 року ОСОБА_5 виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального жилого будинку площею 0,07 га в смт. Понінка по вул.Лесі Українки.

Рішенням виконавчого комітету Понінківської селищної ради від 19.09.1967 року №18 надано ОСОБА_5 дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці Понінківського лісництва Шепетівського лісгоспзагу, по вул. Лесі Українки, 21.

Відповідно до договору дарування від 03.12.1970 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_6 43 % зазначеного будинку, житловою площею 45,7 кв.м.

У звязку з даруванням вказаної частини домоволодіння до ОСОБА_6 перейшло право користування земельною ділянкою в розмірі 0,03 га, а решта 0,04 га залишилась у користуванні ОСОБА_5, про що свідчать дані земельної шнурової книги Понінківського лісництва Шепетівського лісгоспзагу.

Частиною 1 статті 90 ЗК України 1970р. (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною.

Відповідно до ч.4 ст.20 ЗК України 1970 року (чинного на час спірних правовідносин) право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

В земельно-шнуровій книзі Понінківського лісництва Шепетівського лісгоспзагу був зроблений запис, відповідно до якого у ОСОБА_5 перебувала у користуванні земельна ділянка площею 0,04га, в тому числі 0,01га під будівлями, а у ОСОБА_6 земельна ділянка площею 0,03га, в тому числі 0,01га під будівлями.

Пункт 5 постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» від 18 грудня 1990 року передбачав, що громадяни, які мають в користуванні надані їм до введення в дію цього Кодексу земельні ділянки зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Пункт 6 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року з урахуванням рішення Конституційного Суду України №5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року також передбачає збереження права користування земельними ділянками, які на час введення в дію цього Кодексу громадяни та юридичні особи мали у постійному користуванні.

18.12.2012 року ОСОБА_5 за нотаріально посвідченим договором дарування подарував позивачу ОСОБА_2 57/100 частин житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в смт.Понінка по вул.Лесі Українки, 23.

ОСОБА_7 був спадкоємцем майна ОСОБА_8, померлої 25.09.2015 року, а саме 43/100 частини житлового будинку з надвірною будівлею, розташованого по вул.Л.Українки,23 в смт.Понінки Полонського району Хмельницької області, який належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Полонською нотаріальною конторою 17.04.2006р.

Відповідно до договору дарування від 12.05.2016 року ОСОБА_7 подарував своїй дочці ОСОБА_3 43/100 частин зазначеного житлового будинку з надвірною будівлею.

В силу ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічну норму містить ч.2 ст.120 ЗК України 2001 року (в редакції від 05.11.2009 року).

Виходячи зі змісту наведених норм закону, позивач зберігає право користування земельною ділянкою площею 0,04га, що надавалася ОСОБА_5, а відповідач ОСОБА_3 зберігає право користування земельною ділянкою, що рахувалася за ОСОБА_6 0,03 га.

Відповідно до п.а ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, в тому числі, розпорядження землями територіальних громад.

З матеріалів справи та пояснень представників селищної ради вбачається, що у фактичному користуванні співвласників домоволодіння знаходилася земельна ділянка за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд загальною площею 0,15 га, яка складалася із наданої в 1967 році земельної ділянки ОСОБА_5 площею 0,07 га, а також за рахунок вільних земель Понінківської селищної ради.

Рішенням Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області №6 від 14.06.2013 року позивачу ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,075 га, по вул. Лесі Українки, 23, в смт. Понінка.

В процесі розробки ОСОБА_2 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі були встановлені межі земельної ділянки, які були погоджені із суміжними землекористувачами, зокрема із ОСОБА_7М, який на той час був власником 43/100 частин будинку, що підтверджується актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання та актом встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 23.11.2015 року.

В акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання зазначено, що межові знаки на бажання ОСОБА_2 не встановлювались у звязку з тим, що межі земельної ділянки збігаються в натурі (на місцевості) з деревяною огорожею та позивач претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має.

30.05.2016 року державним реєстратором Понінківської селищної ради зареєстровано право власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку.

Рішенням Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області №5 від 12.07.2016 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,075 га, по вул. Лесі Українки, 23, в смт. Понінка.

Під час розробки технічної документації була встановлена конфігурація земельної ділянки, її межі, а 22.11.2016 року відділом Держгеокадастру у Полонському районі Хмельницької області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер :01:003:0111.

Рішенням Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області №6-2 від 07.12.2016 року вказану земельну ділянку передано у власність ОСОБА_3 та 08.12.2016 року державним реєстратором Понінкіської селищної ради проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до ст.40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема: на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування (ст.81 ЗК України).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється, зокрема у вигляді технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що після набуття позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 права власності на частини будинку до них відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України, ч.1 ст. 377 ЦК України перейшло право користування земельними ділянками, які перебували у користуванні попередніх власників будинку, а саме 0,04 га - для ОСОБА_2, та 0,03 га - для ОСОБА_3

Тому, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання позивача на те, що у звязку з набуттям права власності на 57/100 частин житлового будинку до неї переходить у власність земельна ділянка площею 0,085 га, в тому числі частина земельної ділянки для проїзду площею 0,01 га, яка приватизована ОСОБА_3

ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що до неї перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,085га по вул. Лесі Українки, 23, в смт. Понінка.

Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки розпорядження землями територіальних громад відноситься до повноважень селищної ради, прийняття Понінківською селищною радою рішення про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,075 га не суперечить положенням земельного законодавства.

Вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки є похідними від вимог про визнання незаконним та скасування рішення Понінківської селищної ради №6-2 від 07.12.2016 року про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, тому висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в цій частині є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 22 грудня 2017 року.

Головуюча: /підпис/ ОСОБА_9

Судді: /підпис/ ОСОБА_10

/підпис/ ОСОБА_11

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова