АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/493/17 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 16 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М.Паращука про поновлення на роботі, виплату матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М.Паращука про поновлення на роботі, виплату матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 16 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М.Паращука про поновлення на роботі, виплату матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду у зв'язку з тим, що представник позивача до закінчення розгляду справи покинув судове засідання та не подав заяви про розгляд справи за відсутності позивача, на підставі п.9 ч.1 ст.207, п.27 ч.1 ст.293 ЦПК України.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність, порушення судом першої інстанції чинного цивільного-процесуального законодавства, а також її конституційних прав. Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою її позовні вимоги задовольнити повністю. Вказує, що суд безпідставно не прийняв до уваги її заяву про розгляд справи за її відсутності. Наголошує, що посилання суду на п.27 ч.1 ст.293 ЦПК України є безпідставним, оскільки жодного відношення до суті позову ОСОБА_1 та процесуальних дій не має.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній, письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд прийшов до висновку про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з тим, що представник позивачки ОСОБА_2 покинув судове засідання до закінчення розгляду справи та не подав заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача, а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується із наведеним висновком, як таким, що не відповідає обставинам справи та вимогам процесуального закону.

Із матеріалів справи вбачається, що дана справа про поновлення на роботі із скороченим, відповідно до вимог ст. 157 ЦПК України, одномісячним строком розгляду, розглядається судом із вересня 2016 року. По справі було проведено чотири судові засідання на які позивач та її представник з'являлись, подавали докази на обгрунтування доводів позову. Жодне із даних судових засідань не було відкладено із-за неявки сторони позивача чи за її клопотанням. Навпаки, позивач та її представник у кожному судовому засіданні наполягали на вирішенні позовних вимог за наявними у справі доказами. Не поступало клопотань про відкладення розгляду справи також зі сторони відповідача.

Про наведені порушення своїх прав ОСОБА_1 виклала у заяві про відвід судді головуючого по справі (а.с.130).

Із журналу судового засідання від 16 березня 2017 року, технічного запису судового засідання вбачається (а.с.137,141), що позивач цього дня особисто не брала участі у судовому засіданні. Після оголошення ухвали про відмову у задоволенні заяви про відвід судді, протестуючи проти порушення строків розгляду спору, представник позивача усно заявив, що, у зв'язку з відхиленням клопотання, ні він, ні ОСОБА_1 брати участь у судових засіданнях не збираються. У відповідь на таку заяву суд зауважив, що це право сторони, не роз'яснивши наслідків залишення судового засідання до закінчення розгляду справи. Після чого представник позивача залишив зал суду.

Із пояснень представника позивача вбачається, що він, як юридично необізнана особа, процесуальних наслідків залишення судового засідання не знав, однак, сподівався, що суд завершить розгляд справи без участі сторони позивача за підставі поданих доказів. Окрім того, перед початком розгляду справи він подав суду заяву від ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі.(а.с.213)

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до закінчення розгляду справи покинув судове засідання і не подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Пункт 9 частини 1 статті 207 ЦПК України пов'язує право суду залишити позовну заяву без розгляду за таких умов: позивач був присутній в судовому засіданні, зокрема, його особу було встановлено в підготовчій частині судового засідання; позивач залишив залу з власної ініціативи, не бажаючи брати участі в судовому засіданні; розгляд справи не було закінчено; позивач не подав заяви (усної чи письмової) про розгляд справи за його відсутністю.

Всі обставини даної справи у сукупності не дають підстав вважати, що суд першої інстанції дотримався процесуальних вимог щодо попередження про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і достатньо сприяв здійсненню прав позивача. Законні сподівання позивача на вирішення спору судом у передбачений процесуальним законом строк не були досягнуті, спір залишився невирішеним.

Відповідно до ч.2 ст. 309 ЦПК України норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Згідно з п.3;п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311,317,324,325 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 16 березня 2017 року скасувати. Справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М.Паращука про поновлення на роботі, виплату матеріальної та моральної шкоди направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3