АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2260/17 Справа № 203/5289/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Карпенко С. Ф. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт»

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року позов ОСОБА_2 до Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, задоволено частково.

Стягнуто з Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» () на користь ОСОБА_2 (іпн.) в рахунок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - 18 548 грн. 05 коп., за оплату експертного дослідження- 700 грн. 00 коп., за оплату судового збору- 551 грн. 20 коп., всього стягнути - 19 799 (дев'ятнадцять тисяч сімсот дев'яносто девять) грн. 25 коп.

В решті позовних вимог відмовлено у зв'язку з необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі Міське комунальне підприємство «Дніпропетровський електротранспорт» просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, якім відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне порушення сер. АП2 № 067502 від 06 серпня 2016 року 25 липня 2016 року, о 19 гол. 05 хв., на вул.Любарського (колишня вул.Білостоцького) в м.Дніпрі, в районі контактної електроопори № 275 мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме: належний відповідачу трамвай т-3 (інв. № 1321) під керуванням водія ОСОБА_3 зійшов з рейок, зачепив опору дорожнього знаку, який впав на автомобіль «Чері Амулет» держномерний знак НОМЕР_1, що належить позивачу, внаслідок чого автомобілю були завдані механічні пошкодження.

З постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року встановлено, що вини водія трамвая у скоєнні ДТП немає, постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська про накладання адміністративного стягнення на водія ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП скасована, провадження по справі закрито за відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції встановив, що підтверджується версія водія ОСОБА_3, що він не винен в даній ДТП, що дійсно він рухався з мінімальною швидкістю і оскільки колії були в неналежному технічному стані, сталася ця пригода.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1187 ЦК України особливі правила діють тільки тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об'єкту, завдяки яким діяльність з ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Суб'єктом відповідальності за вказаною статтею, є володілець об'єкта, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, під яким слід розуміти особу, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України встановлено випадки звільнення особи від відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. До таких підстав відноситься завдання шкоди внаслідок: а) непереборної сили; б) умислу потерпілого.

Поняття непереборної сили розкривається у ч.1 ст.263 ЦК України, відповідно до якої непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Наявність умислу потерпілого означає свідоме бажання потерпілого отримати шкоду завдяки джерелу підвищеної небезпеки. Інші загальні підстави звільнення особи від відповідальності за завдану шкоду, в тому числі відсутність вини завдавача шкоди, не застосовуються, якщо шкоду завдано джерелом підвищеної небезпеки.

Отже відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від його вини.

Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця № 190/16 від 09.08.2016р., оригінал якого досліджено в судовому засіданні, вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача - 18 548 грн. 05 коп., матеріальна шкода, завдана володільцю транспортного засобу - 13 179 грн. 14 коп.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі , розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зі страхового поліса № АК/0593316 вбачається, що стосовно вказаної ДТП відсутній страховий випадок.

Позивач надав суду оригінал квитанції до прибуткового ордеру № 190 від 09.08.2016р., згідно якого позивач дійсно сплатив за проведене експертне дослідження вказану суму- 700 грн. 00 коп.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача з відповідача суми відновлюваного ремонту автомобіля - 18 548 грн. 05 коп., суми 700 грн. 00 коп. за оплату експертного дослідження, суми за оплату судового збору- 551 грн. 20 коп., суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відповідач будучи володільцем об'єкта джерела підвищеної небезпеки зобов'язаний відшкодувати завдані збитки у повному обсязі відповідно до ст.1187 ЦК України.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича