АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 679/1246/16-ц
Провадження № 22-ц/792/855/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар Гриньова А.М.

з участю позивача, її представника

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 679/1246/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 на рішення Нетішинського міського суду від 15 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 до Нетішинського міського голови Супрунюка Олександра Олексійовича, Нетішинської міської ради Хмельницької області про відновлення права на проживання в кімнаті гуртожитку, оскарження дій та бездіяльності міського голови м. Нетішин, відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, її представника, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 про оскарження дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, в обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що вона разом зі своєю донькою та тіткою ОСОБА_4 проживали в кімнаті АДРЕСА_1. Згідно рішення Нетішинського міського суду від 10 січня 2014 року її разом з малолітньою дитиною та тіткою похилого віку виселили із займаної кімнати гуртожитку. Позивач зазначала, що органи державної влади, зокрема Нетішинська міська рада та міський голова, мали б захистити їх право на житло та вплинути на директора Нетішинського професійного ліцею і зупинити їх виселення з кімнати гуртожитку, оскільки вона є одинока мати, яка сама виховує малолітню дитину, крім того, має на утриманні тітку похилого віку, яка є пенсіонеркою, дружиною ветерана війни та біженкою з Автономної Республіки Крим, проте посадовими особами допущено бездіяльність при вирішенні цього питання, навпаки вони своїми незаконними діями тільки сприяли виселенню.

Позивач зазначала, що підставою для виселення їх з кімнати гуртожитку є штучно створений посадовцями борг по оплаті за проживання у розмірі 959 грн. 43 коп. з огляду на який і було ухвалено рішення суду про виселення.

Тому, позивач просила, відновити право на проживання в кімнаті гуртожитку АДРЕСА_1, визнати протиправними дії та

______________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції - Сопронюк О.В. Провадження № 22-ц/792/855/17

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 59

бездіяльність міського голови м. Нетішин - Супрунюка О.О. та стягнути з відповідача кошти на відшкодування шкоди.

Рішенням Нетішинського міського суду від 15 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Апелянт, зазначає, що з 5 січня 1995 року вона проживала в кімнаті № АДРЕСА_2, в березні 2004 року з дозволу діючого на той час директора ліцею її разом з донькою було переселено в кімнату АДРЕСА_1, в якій вона була поселена на підставі ордера, за спільним рішенням адміністрації та профспілки, але теперішній директор Нетішинського професійного ліцею за активної підтримки міського голови Супрунюка О.О., в неї та її малолітньої дитини та тітки, 06.05.2016 забрали кімнату АДРЕСА_1, подавши до суду позов про самовільне вселення, порушивши їх право на житло. На думку апелянта, розмір боргу, який утворився по оплаті за проживання в гуртожитку не міг бути підставою для виселення, оскільки вона зазначала, що є одинокою матір'ю без постійного місця роботи та стабільного доходу, отже її можливості сплачувати кошти були обмежені з огляду на такі обставини.

На думку апелянта, міський голова Нетішинської міської ради, з огляду на її статус одинокої матері, яка сама виховує малолітню дочку, стоїть на черзі для поліпшення житлових умов, не має постійної роботи та заробітку, мав би допомогти відстояти її право на проживання в гуртожитку, в якому вона разом з членами своєї сім'ї прожила більше 20 років, не надали своєї підтримки органи державної влади коли постало питання про виселення з кімнати гуртожитку її тітки ОСОБА_4, яка також належала до пільгової категорії громадян і мала право на соціальний захист гарантований Конституцією та законодавством України.

Крім того, апелянт, зазначає що її виселення з гуртожитку було здійснено під час дії мораторію на виселення, з порушенням прав дитини на житло.

З огляду на доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт просила скасувати рішення Нетішинського міського суду від 15 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню в частині з закриттям провадженням в справі в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу

Судом встановлено, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.01.2014, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 05.03.2014, ОСОБА_6 та її малолітню дочку ОСОБА_2 виселено з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Нетішинського професійного ліцею збитки завдані порушенням зобов'язання в розмірі 959, 43 грн.

Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2016 та акта державного виконавця від 05.06.2016, вищевказане рішення Нетішинського міського АДРЕСА_1. Приміщення звільнено від боржників та від їх майна. Демонтований замок змінено, комплект ключів перебуває лише в стягувача.

У відповідності до вимог ч. 3 с т. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу вимог ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно норм ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Фактично в своїй позовній заяві та апеляційній скарзі позивач наводить підстави і доводи щодо незаконності її виселення з гуртожитку, тобто неправомірності рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.01.2014 про виселення позивачки та її дочки з гуртожитку і з цих підстав просить відновити їх право на проживання в гуртожитку.

Однак, в силу вищевказаних норм чинного законодавства, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не може давати оцінку судовим рішенням, які набрали законної сили. Обставини, встановлені цими рішеннями мають для суду преюдиційне значення і не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, тому позовні вимоги про відновлення права на проживання в гуртожитку за наявності рішення суду про виселення з гуртожитку, яке набрало законної сили, задоволенню не підлягають. Якщо позивач вважає, що рішення суду про її виселення не відповідає вимогам Закону, вона має право оскаржити рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.01.2014 в касаційному порядку відповідно до вимог глави 2 «Касаційне оскарження» Розділу V ЦПК України.

За таких обставин оскаржуване рішення суду в частині відмови в позовних вимогах про відновлення права позивача і її дочки на проживання в кімнаті гуртожитку АДРЕСА_1 є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги ніяким чином його не спростовують.

В той же час, відмовляючи в позовних вимогах про визнання протиправними дії та бездіяльність міського голови м. Нетішин - Супрунюка О.О. та стягнути з відповідача кошти на відшкодування шкоди, суд не звернув увагу на вимоги процесуального законодавства щодо розгляду даної вимогам в цивільному судочинстві.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просила суд визнати протиправними дій та бездіяльності міського голови м. Нетішин - Супрунюка О.О. та стягнути з нього кошти на відшкодування шкоди.

При цьому в обґрунтуванні позову позивач з посиланням на норми ст.ст. 30, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», які регламентують повноваження органів міських рад, міського голови, зазначила, що міський голова м. Нетішин не притягнув до відповідальності працівників органів опіки і піклування міської ради, які допустили винесення судового рішення, не надав відповіді на звернення з приводу виселення з гуртожитку, не прийняв рішення про притягнення до відповідальності службових осіб винних у виселенні з гуртожитку, допустив бездіяльність як міський голова в межах своїх повноважень, що призвело до її виселення з гуртожитку, допустив відносно неї протизаконні дії по її виселенню.

У відповідності до вимог ст.ст. 17, 18, 21 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Як видно з матеріалів справи, позивач оскаржує дії та бездіяльність міського голови як суб'єкта владних повноважень, які він допустив при здійсненні управлінських функцій, тобто у позивача з відповідачем - міським головою м. Нетішин виник спір у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а тому вказані вимоги підлягали розгляду в порядку адміністративного (Кодексу адміністративного судочинства), а не цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відповідно ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу.

За таких обставин рішення суду в частині відмови в позовних вимогах ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності міського голови м. Нетішин Супрунюка Олександра Олексійовича про стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди підлягає скасуванню з закриттям провадженням в справі з тих підстав, що дані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства,

Керуючись ст. ст. 307, 308, 310, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нетішинського міського суду від 15 березня 2017 року в частині відмови в позовних вимогах ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2, про визнання протиправними дій та бездіяльності міського голови м. Нетішин Супрунюка Олександра Олексійовича про стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди скасувати.

Провадження в справі за позовними вимогами ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2, про визнання протиправними дій та бездіяльності міського голови м. Нетішин Супрунюка Олександра Олексійовича про стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди закрити.

У решті рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Суддя (підпис) Р.С. Гринчук

Суддя (підпис) Л.М. Грох

Згідно з оригіналом А.М. Костенко