Провадження № 2/638/890/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14.12.2017 р. Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шестака О.І.,

за участю секретаря - Гармаш К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

встановив:

27.12.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування поданого позову представник позивача зазначає, що 24.09.2004 р. ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з відповідачем. У вказаному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 З вересня 2010 р. подружжя припинило фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства, а 03.10.2012 рішенням Київського районного суду м. Харкова по справі шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Дитина залишились проживати з матір'ю ОСОБА_1

Позивач вказує, що відповідач не займається вихованням дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, здоров'ям, вихованням, жодним чином не впливає на її моральний і духовний розвиток. Дитина бачиться з батьком дуже рідко (остання зустріч відбулася навесні 2016 року), що стало результатом свідомого вибору відповідача; відповідач не спілкується з дитиною навіть за допомогою сучасних телекомунікаційних засобів зв'язку (телефон, Skype, Viber і т.д.).

ОСОБА_1 вказує, що оскільки відповідачу ніхто не чинив перешкод у спілкуванні з дитиною і здійсненні своїх батьківських обов'язків, така поведінка є свідомим ухиленням від виховання дитини. Позивач вважає, що через байдужість відповідача до доньки, його бездіяльність щодо участі в її вихованні, права дитини суттєво обмежуються, зокрема, на виїзд за кордон і ін. Позивач вважає, що небажання відповідача знати свою дитину не має стати фактором, що буде обмежувати можливості дитини, сповільнювати її соціальний, культурний розвиток, позбавляти можливості отримувати лікування тощо.

Також позивач зазначає, що Київським районним судом м. Харкова 15.08.2012 р. було винесено рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання спільної доньки в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.06.2012, до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду відповідач не виконує; остання виплата за аліментами була здійснена в листопаді 2015 р. На момент подання позовної заяви розмір заборгованості складає 9533,33 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився; надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, судові повістки, надіслані на останню відому суду адресу місця проживання відповідача, повернулись без вручення адресату, що свідчить про його відсутність за останнім відомим місцем проживання, заяву про зміну свого місця проживання відповідач суду не надавав, тому, в силу ч. 1 ст. 77 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце слухання справи.

Крім того, для повідомлення ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи на останню відому суду адресу місця його проживання була надіслана телеграма, яка, однак, відповідно до повідомлення, яке повернулось до суду, адресату вручена не була, квартира зачинена, адресат по повідомленню за телеграмою не з'являється.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Від третьої особи надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу без присутності їх представника.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. народилась ОСОБА_3, про що складено відповідний актовий запис №539. Її батьками записані: батько - ОСОБА_2; мати -ОСОБА_5.

21.03.2013 р. ОСОБА_5 змінила прізвище на «ОСОБА_2», вступивши в шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, актовий запис №68.

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського районну м. Києва №2027 від 13.12.2016 р., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Дитина спостерігається дитячою амбулаторією №10 КНП «ЦПМСД №2» Подільського району м. Києва. Для надання медичної допомоги та проведення обстеження лікаря викликає мама ОСОБА_1 Батька дитини ОСОБА_2 під час відвідування лікарі не бачили.

З Характеристики ОСОБА_3, наданої Спеціалізованою школою №3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій Подільського району м. Києва вбачається, що мати, ОСОБА_1, та вітчим, ОСОБА_6, цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до їх виховання в сім'ї, надають допомогу класному керівнику, беруть активну участь у громадській діяльності класу та школи, регулярно відвідують школу та батьківські збори. ОСОБА_2 ніколи не відвідував навчальний заклад і не цікавився навчальними успіхами доньки ОСОБА_3 ні у якій формі.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.08.2012 р.задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 700 грн. Щомісячно, починаючи з 20.06.2012 р., до досягнення дитиною повноліття.

З довідки про розмір заборгованості по аліментах, виданої Фрунзенським відділом Державної виконавчої служби м. Харків, вбачається невиконання відповідачем зобов'язань зі сплати аліментів; станом на 01.09.2016 р. заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила 9533,33 грн.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.06.2017 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, дитина повністю знаходиться на утриманні матері; батько жодним чином донькою не цікавиться, не приймає участі в її вихованні, не допомагає матеріально; дитина має емоційну прихильність до вітчима і мами, а також задоволену потребу у догляді, любові і комфорті; до батька ОСОБА_7 має нейтральне ставлення, його присутність не є необхідною для дитини, тому, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не матиме травматичного впливу на психічний розвиток ОСОБА_3. На підставі викладеного, взявши до уваги висновок Міського центру дитини ВОКМР КМДА від 12.06.2017 р., Подільська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст.ст. 12, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З висновку Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.06.2017 р. №106-4256 вбачається, що визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Суд враховує, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили, що ОСОБА_2 звертався до служби у справах дітей з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та щодо усунення перешкод у спілкуванні з ним з боку матері дитини, ОСОБА_1; батько дитиною не цікавиться, участі в її вихованні не бере.

Суд вважає, що викладене свідчить про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання доньки, про винну поведінку відповідача, про свідоме нехтування ним своїми обов'язками.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 14, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 157, 180 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. №2402-III, постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення може бути оскаржено шляхом подання до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні - в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий: