Справа № 161/4864/17
Провадження № 2/161/2098/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 09 жовтня 2004 року та стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3, 01 квітня 2005 року в розмірі 1/3 від всіх видів його доходів щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття з підстав, викладених в позовній заяві.

Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлений позов підтримує повністю.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів в розмірі, заявленому позивачем. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд, зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом при розгляді справи встановлено, що «2004 року» (точна дата реєстрації шлюбу відсутня, згідно свідоцтва про одруження серії 1-ЕГ № 078863) між сторонами було укладено шлюб (а.с. 5). Сімейне життя подружжя не склалося, сторони фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету та не ведуть спільного господарства, сімя існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що сімейне життя подружжя не склалося, кожен з них проживає окремо, шлюбні відносини між сторонами припинено. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сімя існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу відповідача, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно ч. 1-2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 являється батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Також судом встановлено, що відповідач офіційно працює, має постійний дохід, його дохід є регулярним, спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини та не заперечує щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів свого доходу (заробітку), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Судом при розгляді справи встановлено, що відповідач не надає позивачу коштів на утримання малолітньої дитини. При цьому матеріальне становище платника аліментів та його реальна спроможність сплачувати аліменти, вік, дозволяють сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи матеріальне становище відповідача та його реальну спроможність сплачувати аліменти, його вік, а також звичайні потреби неповнолітньої дитини. А також те, що будучи батьком дитини, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на її утримання, що ставить позивача у важке матеріальне становище та залежність від відповідача щодо утримання дитини. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд, вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 гривень (а.с. 1). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 640,00 гривень.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позовної заяви про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01 січня 2017 року № 3674-17 за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в гривневому еквіваленті становить 640,00 гривень 8 000,00 гривень.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду заявлено одну позовну вимогу майнового характеру. А тому до сплати підлягає судовий збір в сумі 640,00 гривень як за позовну вимогу майнового характеру.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому він стягується з відповідача в дохід держави. При цьому мінімальний розмір судового збору з позову майнового характеру становить 640,00 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 640,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 105, 110, 112, 180-184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212 215, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Шлюб укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований відділом РАЦС Луцького МУЮ, дата реєстрації невідома (згідно свідоцтва про одруження серії 1-ЕГ № 078863), актовий запис № 1134 - розірвати.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття..

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко