Провадження № 2/243/4622/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Слов'янська Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

30 листопада 2017 року до Словянського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 травня 1993 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини із відповідачем припинені. Ведення між ними спільного господарства та спільне проживання припинено з лютого 2010 року. Спору з приводу поділу спільного майна немає. Між сторонами втрачені всі фізичні та духовні звязки, втрачено почуття любові та взаємоповаги, вони мешкають окремо та кожен має свій окремий бюджет, а тому на її переконання збереження шлюбу є неможливим.

У звязку із наведеним, просить суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб укладений між ними, який був зареєстрований 08 травня 1993 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції за актовим записом № 864.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутності, позов просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 травня 1993 року. Шлюб між ними зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції за актовим записом № 864 (Свідоцтво про шлюб серія: VІ-НО № 359463 (а.с. 13)).

Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Спору з приводу поділу спільного майна немає.

З лютого 2010 року ведення між сторонами спільного господарства та спільне проживання припинено.

Збереження шлюбу є неможливим.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає.

У звязку із цим, суд відповідно до ст. 82 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Так, відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду було надано письмову заяву, зі змісту якої видно, що остання, позов ОСОБА_1 визнає та не заперечує проти його задоволення.

Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у звязку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити вимоги позивача.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача.

Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом даної цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.110, 112 СК України, ст.ст. 12, 77, 83, 90, 200, 260, 263,264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 08 травня 1993 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції за актовим записом № 864 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки «Ващенко» залишити без змін.

Розяснити сторонам, що шлюб припиняється з моменту набрання чинності даним рішенням, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу VІІІ п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до Розділу VІІІ п. 1.8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_3