Справа №489/6017/15-ц 17.05.2017 17.05.2017
Провадження № 22ц/489/6017/15-ц Суддя першої інстанції Губницький Д.Г.
Справа№784/930/17
Категорія 34 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю: представників позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, їх представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2016 року ухвалене за позовом

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_4, ОСОБА_5

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що в травні 2015 року відповідачі в ході ремонту належного їм будинку за №43/1, який має з будинком позивачів спільну кришу знесли належний їм будинок та сумісну стіну, що поділяла будинки, а потім на неприпустимо близький за технічними та санітарними нормами відстані від будинку позивачів заклали капітальний фундамент для будівництва нового будинку, що не дозволить обслуговувати та здійснювати ремонт житлового будинку позивачів. Дані роботи проводилися відповідачами неправомірно, що підтверджується повідомленням державної архітектурно будівельної інспекції у Миколаївській області. В будинку позивачів внаслідок неправомірних дій відповідачів утворилися тріщини, мається загроза залиття атмосферними опадами через зруйновані спільні кришу та стіну будинків.

Посилаючись на викладене позивачі уточнивши позовні вимоги просили стягнути на свою користь: 77440 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, що є вартістю відновлювальних робіт по будинку позивачів, 2255,62 грн. витрат на придбання й улаштування матеріалів необхідних для захисту на зимовий період з метою мінімізації руйнування стіни у такий період згідно квитанцій, 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди та в порядку розподілу судових витрат, стягнути 17700 грн., які складаються з 10500 грн. вартості послуг спеціаліста із здійснення розрахунків вартості відновлювального ремонту станом на липень 2015 року та лютий 2016 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідно на користь: ОСОБА_7 18000 грн. 90 коп. та 7500 грн., на користь ОСОБА_8 18000 грн. 90 коп. та 7500 грн., на користь ОСОБА_9 12000 грн.60 коп. та 5000 грн., на користь ОСОБА_10 12000 грн.60 коп. та 5000 грн. Розподілено судові витрати.

Додатковим рішенням того ж суду від 18 листопада 2016 року позовну вимогу про стягнення 2255,62 грн. витрат на матеріали, необхідні для захисту будинку від руйнування в зимовий період залишено без задоволення та розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі, поданій відповідачем ОСОБА_5 в десятиденний строк з моменту отримання ним копії судового рішення 20 березня 2017 року, оскільки відповідно до журналу судового засіданні від 15 листопада 2016 року останній був відсутній при оголошенні рішення, ОСОБА_5 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове законне рішення, посилаючись на те, що суд невірно оцінив докази у справі, та неправильно застосував норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок по вул. 11 Поздовжня, 43 належав позивачам в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності від 7 травня 2012 р. (т. 1 а.с. 87,88).

Після смерті 12 червня 2016 року ОСОБА_11 спадщину за законом прийняли її син ОСОБА_8С, та чоловік ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 44-55, 59-62, 130).

Житловий будинок №43/1 по вул. 11 Поздовжня в м. Миколаєві належить відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва від 20 липня 2010 року, видане на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 23 червня 2010 року за № 855 (т. 2, а.с. 3,4).

Як вбачається із викопіювання схематичного плану кварталу та плану земельної ділянки по вул. 11 Поздовжній, буд. № 43 в м. Миколаєві, цей житловий будинок розділений на дві частини, які позначені літ. А-1 з привласненням нової адреси за № 43/1, що належить відповідачам , і літ. А`-1, літ.-а (квартира № 2), яка належить позивачам (а.с.8-12).

Як вбачається з пояснень сторін, в липні 2015 року відповідачі самовільно розпочали будівельні роботи з реконструкції належної їм частини житлового будинку, а саме ними було знесено дах та сумісну стіну старого будинку, внаслідок чого він обвалився. Після чого ними розпочато будівництво нового будинку, закладено фундамент та частково зведено стіни. Внаслідок вказаних будівельних робіт було пошкоджено спільну стіну, яка розділяла дві частини будинку, спільну покрівлю, у звязку з чим в середені належної позивачам частини будинку утворились тріщини на стінах, стелі та підлозі.

Вказані обставини також підтверджуються матеріалами адміністративної справи Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області стосовно ОСОБА_5 (т.1 а.с. 89-96).

Так, відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності , будівельних норм, державних стандартів і правил від 31 липня 2015 року, в ході перевірки дотримання закону встановлено, що за адресою вул. 11 Повздовжня № 43/1 без наявності дозвільних документів, виконано роботи з демонтажу вказаного будинку належного ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та виконуються з будівництва нового житлового будинку, а саме улаштовано стрічковий фундамент з бутобетону, з пеноблоків зведено стіни будинку заввишки 1 -1,5 метрів (т.1а.с. 93).

Постановою № 196 начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 11 серпня 2015 року відповідача ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення самочинного будівництва на підставі ч. 5 ст. 96 КУпАП. (т.1а.с. 90).

На замовлення позивача ОСОБА_7, Регіональною торгово промисловою палатою у Миколаївській області був виконаний кошторис капітального ремонту житлового будинку №43 по вул. 11 Поздовжній, в м. Миколаєві, за яким вартість йього станом на 20 липня 2015 р. склала 49051 грн. з ПДВ (т. 1 а.с.14-27).

Однак, в звязку із тривалим розглядом справи та погіршенням технічного стану будинку позивачів у лютому 2016 р. було замовлено повторне технічне дослідження, яке здійснено Регіональною торгово промисловою палатою у Миколаївській області № 115-004 від 22 лютого 2016 р. (т.1 а.с. 175-224).

Із вказаного дослідження вбачається, що внаслідок обстеження на місці житлового будинку №43 по вулиці 11 Поздовжній у м. Миколаєві, встановлено, що цей житловий будинок розділений на 2 частини. Частина житлового будинку літ. А-1 в результаті візуального огляду розібрана до основи, що спричинило порушення цілісності частини житлового будинку літ. А'-І, а, квартири №2, та привело до просадки несучих конструкцій частини будинку літ. А'-1, а, квартири №2, що належить позивачам.

Між частинами житлового будинку № 43, літ. А-1 і літ. А'-І, літ.а, знаходиться дерев'яна перегородка, яка на час дослідження, в результаті демонтажу конструкцій (частин фундаменту, дерев'яних утеплених несучих стін, перекриття, даху і крівлі), виявилася зовнішньою, без фундаменту.

На підставі цього сталася просадка всіх несучих конструкцій частини житлового будинку (літ. А'-І квартири №2), яка спричинила такі дефекти:

- вертикальні і горизонтальні тріщини по стінах і стелях;

- наскрізні глибокі тріщини в примиканнях між зовнішніми і внутрішніми стінами (відставання шпалер і відшаровування штукатурного шару);

- хвилі в дерев'яних підлогах по лагам, що покриті лінолеумом (просідання основної частини підлоги).

Вказані пошкодження можуть привести до аварійного стану частини житлового будинку № 43, літ. А'-І, літ.аАДРЕСА_1.

Вказані пошкодження є порушенням СНІП та ДБН і викликають необхідність виконання капітального ремонту житлового будинку № 43, літ.А'-1, квартири №2, а також внутрішні роботи за наведеним спеціалістом переліком.

Вартість відновлювальних ремонтно будівельних робіт визначена методом складання кошторису і в сумі складає 77440 грн. (т.1 а.с. 156-224).

Обговорюючи питання в судовому засіданні щодо можливості призначення судової експертизи, представник відповідачів ОСОБА_12 пояснював, що в призначенні судом експертизи нема необхідності, оскільки відповідачами, яких він представляв, визнається факт заподіяння шкоди (т.1 а.с.114, звукозапис від 5 лютого 2016 року 10:05:01).

В письмових поясненнях, наданих в судовому засіданні, відповідачі, не заперечували наведені факти, та технічні обставини встановлені дослідженням спеціаліста, тобто руйнування частини будинку належної позивачам внаслідок здійсненних відповідачами будівельних робіт та погоджувались сплатити 49000 грн. вартості відновлюваного ремонту будинку, проте заперечували щодо деяких видів робіт вказаних спеціалістами, як необхідних для відновлення пошкодженого будинку .

В звязку з цим, в судовому засіданні, в якості спеціалістів, які виконали дослідження у лютому 2016 року експерт ОСОБА_13 та кошторисник ОСОБА_14 пояснили, що наведені в кошторисі обсяги робіт та їх вартість є необхідними для відновлення конструкції будівлі будинку. Матеріали пораховані в необхідному обсязі та за дійсною ціною, що розрахована програмним комплексом «АВК».

Також, пояснили, що технічний стан будинку у лютому 2016 року у порівнянні зі станом встановленим при складанні кошторису у липні 2015 року значно погіршився та фактично має статус аварійного.

Роботи визначені дослідженням включають роботи не тільки ремонтні, а й роботи з розбирання конструкцій, що самовільно облаштували відповідачі, для отримання доступу для місця виконання ремонтних робіт, тобто спільної стіни, яка із внутрішньої стала зовнішньою. Для укріплення вказаної стіни, як зовнішньої необхідно облаштування саме цегляного її захисту.

Тому в дослідженні зазначені роботи з розбирання камінної кладки та бетонного фундаменту та роботи з штукатурки цементно-ізвістковим розчином.

Враховуючи наведені обставини, наявні в матеріалах справи докази, районний суд дійшов правильного висновку про наявність причинно наслідкового зв'язку між діями відповідачів, які полягали в самовільній реконструкції належної їм частини будинку №43/1, що стало причиною пошкодження конструкційних елементів та погіршення технічного стану частини будинку позивачів за № 43, оскільки вказані частини були частинами одного житлового будинку із спільним дахом та спільними несучими стінам. Вказаними неправомірними діями відповідачів завдано шкоду позивачам в розмірі відновлювального капітального ремонту належної позивачам частини будинку.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними діями фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Районний суд обґрунтовано виходив з висновків спеціалістів №115-004 від 22 лютого 2016 року та виключивши нараховані в кошторисі суми прибутку, адміністративні витрати, податок на додану вартість, визначив розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню в сумі 60003 грн., тобто оплату праці, матеріалів, виробів, конструкцій, загальновиробничі витрати (т. 1 а.с. 199). Також судом вірно стягнуто 12000 грн. 60 коп. , як витрати позивачів на дослідження спеціалістів, які є вимушеними витратами внаслідок тих же неправомірних дій відповідачів, та підтверджені відповідними квитанціями (т.1 а.с.238-240).

Враховуючи, що власність відповідачів на частину будинку є спільною, а також, що їх дії щодо реконструкції були спільними, слід погодитись також із висновком суду, щодо їх спільної тобто солідарної відповідальності, згідно з вимогами ст. 1190 ЦК України, а заподіяння шкоди позивачам - частковим. За такого, районний суд вірно стягнув з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_15 та ОСОБА_16 по 18000 грон., а на користь ОСОБА_17 та на користь ОСОБА_18 по 12000 грн.

Положеннями ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи доведеність вини відповідачів в заподіянні матеріальної шкоди внаслідок неправомірних дій, районний суд дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

В той же час, визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями відповідачів, районний суд не навів достатнього обгрунтування визначених судом її розмірів. Так, суд виходив з обсягу та ступеню пошкодження належного позивачам майна, часу на протязі якого триває таке пошкодження, проте не взяв до уваги наслідки такого пошкодження, а саме, не рахував, що позивачі продовжують проживати в належній їм частині будинку, що заподіяння шкоди не повязане з ушкодженням здоровя.

За такого, колегія суддів вважає можливим змінити в даній частині рішення суду та з урахуванням спільної, солідарної, відповідальності відповідачів, зменшити загальний розмір моральної шкоди який підлягає відшкодуванню відповідачами солідарно, стягнувши на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 4000 грн. кожному, а на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 3000 кожному.

Доводи апеляційної скарги, стосовно неможливості постановлення судом рішення до закінчення шестимісячного строку на прийняття спадщини після смерті позивачки ОСОБА_11, не заслуговують на увагу. Так, як вбачається з матеріалів спадкової справи, копія якої надана суду, саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися з заявами про прийняття спадщини після смерті 12 червня 2016 року позивачки ОСОБА_11

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залучено до участі у справі в якості правонаступників (т.1 а.с. 66).

Із довідки нотаріуса від 15 травня 2017 року, яка надана в суді апеляційної інстанції після сплину шестимісячного строку на прийняття спадщини, коло спадкоємців не змінилося (т.2 а.с.130).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 1268, та ст. 1278 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини в рівних частках, в звязку з чим у суду були відсутні перешкоди для ухвалення рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що спеціалістами не вірно визначені обєми та види робіт, протирічать письмовому висновку спеціаліста, відповідно до якого спеціаліст досліджував спірну частину будинку на місці, а також протирічать даним технічного паспорту щодо розмірів цієї частини будинку. Також, як зазначалось, спеціалістами допитаними в судовому засіданні, наданих пояснень своїх розрахунків, відповідно до яких демонтаж камінної кладки та монолітного фундаменту стосується кладки самовільно здійсненої відповідачами впритул до пошкодженої стіни будинку позивачів, які перешкоджають доступу до неї. Щодо внутрішніх робіт, штукатурки стін, усунення тріщин, цементним розчином, зняття шпалер, які на думку апелянта зазначені двічі та не мають відношення до пошкодженого будинку, спеціалістами вказано, що саме в визначений спосіб можливо усунути пошкодження будинку та запобігти його подальшому руйнуванню. Обліковувались вказані роботи не двічі, а по кількості кімнат, а також що при огляді будинку було встановлено, що оздоблення будинку складається з внутрішньої штукатурки цементно-вапняним розчином та обклейки стін шпалерами, про що зазначено спеціалістом в описовій частині висновку та підтверджується також доданими до висновку фотознімками (а.с. 178, 205-207).

Виходячи з меж апеляційного оскарження, що встановлено вимогами ст. 303 ЦПК України, в іншій частині оскаржуване рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 315-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2016 року в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в солідарному порядку в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь: ОСОБА_7 - 4000 грн., ОСОБА_8 -4000 грн., ОСОБА_9 3000 грн., ОСОБА_10 3000 грн.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді Т.З. Бондаренко

ОСОБА_19

ОСОБА_20