Провадження № 2/127/772/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря Тонкопій Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди та неотриманої вигоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди та неотриманої вигоди, в якому, з урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь 190376,80 гривень, з яких 72376,80 гривень матеріальної шкоди, 108000 грн. упущеної (неотриманої) вигоди та 10000 гривень витрат на правову допомогу.

Свої вимоги мотивував тим, на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 07.07.2015 року, укладеного між сторонами по справі, позивач передав, а відповідач взяв в оренду торгівельний кіоск, який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Кармелюка, 51. Розмір орендної плати згідно договору оренди, складав 6 000 гривень на місяць. Через порушення монтажу електромережі, яке відповідач самовільно здійснив та порушення умов договору оренди, 03.08.2015 року у вказаному кіоску виникла пожежа, внаслідок якої був знищений сам кіоск, чотири холодильники, кавовий апарат, мікрохвильова піч, дві морозильні камери. Крім того, полумям пожежі, яка виникла з вини відповідача, був пошкоджений будинок, який знаходився поруч, а саме зовнішнє оздоблення стіни площею 20 кв.м, три склопакети пластикових вікон та пластикова ринва. Для проведення відновлюваних робіт по ремонту будинку між позивачем та ФОП ОСОБА_6 10.09.2015 року укладений договір підряду №1/3, відповідно до якого останній зобовязався відремонтувати житловий будинок та господарські споруди, розташовані за вищевказаною адресою, які постраждали внаслідок пожежі, що виникла з вини відповідача. Вартість виконаних будівельних робіт складає 72 376,80 гривень. Зі слів позивача, з вини відповідача йому було завдано матеріальну шкоду в розмірі 72 376,80 гривень, що було витрачено позивачем на виконання ФОП ОСОБА_6 відновлювального ремонту прилеглого до кіоску житлового будинку. Знищення з вини відповідача кіоску та обладнання для здійснення торгівлі спричинило позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 108 000 гривень (6 000 гривень*18 місяців (з часу пожежі по день подання заяви про збільшення позовних вимог). Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у виді витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом до відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі згідно останньої його заяви. Додатково зазначив, що кіоск, що згорів при пожежі, та був розташований за адресою м. Вінниця, вул. Кармелюка 51 збудований у 2013 році позивачем особисто. У цьому ж 2013 році цей торгівельний кіоск був переданий в оренду ОСОБА_7, який особисто здійснив монтування електропроводки в кіоску. Електрику до кіоску позивача ОСОБА_7 проводив від свого кіоску, який перебував за метрів 200 від його кіоску. ОСОБА_7 кинув провід через стовпи ліній електропередач і здійснив внутрішнє оздоблення кіоску позивача електропроводкою, поставив лічильник, розетки і здійснив заземлення. Електропроводка всередині кіоску пролягала у пластикових рукавах. В липні 2015 року до нього зателефонував відповідач і повідомив, що він бажає орендувати кіоск, і він уклав з ним відповідний договір оренди. Станом на час укладення цього договору оренди, будь яких право установчих документів на кіоск у нього не було. В день укладення договору позивач передав відповідачу ключі від кіоску і більше доступу до кіоску він не мав. Через 3 тижні кіоск згорів. Матеріали на будівництво кіоску придбано за його кошти. Власником будинку до якого прилягав кіоск він не був і не є, як і власником земельної ділянки, на якій був розміщений кіоск. Дозволу від органів місцевого самоврядування на установлення кіоску він не отримував, натомість він отримав усний дозвіл користувачів земельної ділянки на розміщення кіоску. Також повідомив, що ОСОБА_7 орендував кіоск по жовтень 2014 року, та ОСОБА_7 лише проводив електрику до і по кіоску, а так кіоск уже було повністю збудовано. При здачі вказаного кіоску в оренду відповідачу, живлення кіоску електроенергією так і здійснювалось від будинковолодіння ОСОБА_7 Електропроводка всередині кіоску була в пластикових коробах. Від гусака до кіоску проводи електропроводки були прокладені через гофру. Власне пожежа відбулась близько 3 4 години ранку 03.08.2015 року, коли кіоск був зачинений та у ньому нікого не було. Позивач вважає, що відбулось замикання в роботі електричного обладнання всередині кіоску, якого саме обладнання йому невідомо. Після пожежі відповідну експертизу на предмет встановлення причин пожежі не проводили, оскільки пожежник, який виїздив на місце повідомив, що навіть експертиза не встановить причин займання кіоску, тому позивач вважав недоцільним проводити таку експертизу. Знищений пожежею кіоск розібрав на наступний день після пожежі. На запитання суду позивач повідомив, що будь яких документів на матеріали з яких споруджувався кіоск у нього немає. Ключі від кіоску позивач передав ОСОБА_7 до прокладення останнім електропроводки всередині кіоску. Холодильники які були всередині кіоску станом на час пожежі та належали йому він придбав у ОСОБА_8 Сплату коштів ФОП ОСОБА_6 за відновлення житлового будинку, прилеглого до кіоску після пожежі він здійснив через бухгалтерію, про що у нього є відповідна квитанція.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 зазначила, що позов її довіритель не визнає у повному обсязі. Зазначила, що 07.07.2015 року укладено договір оренди кіоску між позивачем та відповідачем. Разом з тим, позивач, підписуючи вказаний договір не мав на це будь яких повноважень. Чиє електрообладнання перебувало в кіоску станом на день пожежі не встановлено, оскільки позивачем не представлено жодних доказів. Дозволів на розміщення кіоску в тому місці де він був наявний до пожежі не було, дозволів на прокладення електропроводки також не було. Коли сталась пожежа а це було вночі, відповідач там не перебував. Позивач визнає, що електропроводку в кіоску монтував ОСОБА_7. Приїхавши вранці на місце пожежі відповідач побачив, що позивач розбирає залишки згорілого кіоску. Враховуючи наведене, вона просить відмовити в задоволенні позову, оскільки належних доказів на підтвердження позовних вимог не представлено, а як наслідок не встановлено, що пожежа сталась з вини відповідача. Розеток в кіоску було близько 30 штук, про що їй повідомив відповідач по справі, а тому відомості, що наводить позивач по справі в цій частині є неправдивими.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 повідомив, що він також заперечує проти задоволення позову. Вказав, що право позивача не є порушеним, оскільки суду не представлено доказів того, що кіоск належав йому на будь якому речовому праві (власності, оренди, тощо). Аналогічно суду не представлено доказів того, що й будинок, що прилягав до кіоску, по вул. Кармелюка 51, що частково пошкоджено пожежею, належить чи належав станом на час пожежі позивачу на праві власності. Частину в будинку, що пошкоджена пожежею, який належить колишній дружині позивача було придбано після того, як сталась пожежа, а саме в грудні 2015 року. В позивача не було і немає жодних дозволів на розміщення кіоску в тому місці де він був розташований, він не отримував жодних дозволів на прокладення електропроводки. В акті про пожежу зазначено, яке саме майно знищено пожежею, а тому говорити про наявність будь якого іншого майна, що пошкоджено пожежею є бездоказовим. Окрім того представник відповідача наголошував на тому, що договір оренди приміщення кіоску не є укладеним, оскільки відповідно до умов договору, необхідно було підписати акт прийому передачі приміщення кіоску, однак такий акт між сторонами по справі не підписувався. Окремо зазначив, що твердження позивача про належність будинковолодіння по вул. Кармелюка 51 його сім»ї не містить під собою жодного правового підґрунтя, оскільки, як вбачається з договору купівлі продажу частки житлового будинку від 07.12.2015 року ОСОБА_9 купуючи 67/100 частки вказаного будинковолодіння на момент укладення вказаного договору в зареєстрованому шлюбі не перебуває та з жодним чоловіком однією сімєю не проживає. (п.3.3 Договору). Факт перебування станом на час придбання вказаної частки житлового будинку ОСОБА_9 в зареєстрованому шлюбі з позивачем по справі також спростовується постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 26.09.2011 року у справі № 1 235/11, в якій при встановленні анкетних даних обвинуваченого (позивача по справі) встановлено, що він є розлученим. Враховуючи наведене, є недоведеним, що частина будинковолодіння по вул. Кармелюка 51, належить йому та ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності, враховуючи наведене, відсутні матеріально правові підстави для звернення позивачем до суду з позовом про компенсацію йому вартості відновлювальних робіт, що проведені для відновлення пошкодженої пожежею частини стіни будинку.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка інспектор відділу запобігання надзвичайним ситуаціям ГУДСНС у Вінницькій області ОСОБА_10 повідомив, що він виїздив на пожежу, що сталась по вул. Кармелюка 51 в м. Вінниці 03.08.2015 року. Пожежа зафіксована часом 03 год. 50 хв. При виїзді на місці він застав уже на 70% знищений пожежею кіоск. Коли він обстежив місце події, то встановив, що кіоск фактично повністю знищено, також було знищено і документи що в ньому перебували (про перебування певних документів всередині кіоску йому повідомив позивач). Також було встановлено, що знищеною повністю є продукція, що реалізовувалась з кіоску, та станом на час пожежі в ньому перебувала. В ході обстеження також було встановлено неправильний монтаж електропроводки, що імовірно, однак неоднозначно, могло спричинити пожежу. На 100% встановити причину пожежі неможливо. Локальне визначення місця початкового горіння в кіоску неможливе, тобто достовірно визначити причину пожежі неможливо. В акті про пожежу зазначено найбільш імовірну але не 100% причину пожежі. Версію про неправильну експлуатацію електроприладів він виключив, оскільки для цього необхідно встановити наявність перебоїв в електропостачанні, що також не є встановленим. Експертиза на предмет встановлення причин пожежі не проводилась, оскільки бажання проводити таку експертизу ніхто не виявив, а тому лабораторія не викликалась. В первинному акті про пожежу дійсно було спочатку вказано невірну адресу пожежі, Кармелюка 52, однак згодом вказану описку було виправлено.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що він орендував кіоск у позивача до того, як його почав орендувати відповідач. В травні 2013 року він домовився з позивачем про будівництво кіоску на землі будинковолодіння, де проживав позивач. В червні він особисто збудував кіоск і почав здійснювати там комерційну діяльність. Від свого будинку він провів до кіоску електрику, і обладнав кіоск лічильником а також запобіжниками, які при перенавантаженні електропроводки в кіоску спрацьовували і вибивали. Після нього кіоск орендував відповідач по справі, який мав більше холодильників, а ніж він, коли орендував цей кіоск свого часу. Будь яких дозволів на будівництво кіоску і проведення туди електрики він ні у кого не отримував, він тільки отримав усний дозвіл на це у позивача по справі. При проведенні електропроводки до кіоску і підключенні електрики він користувався послугами електриків, яких саме сказати не може. Розводку електропроводки по кіоску робила найнята ним бригада електриків. Електропроводка була в пластиковому переплетенні і зашита в пластикову гофру. Коли він виїздив з кіоску, це було десь в січні 2015 року він забрав усі свої речі і обладнання, залишився один холодильник торгових агентів, які постачали йому продукцію, який їм потім повернув позивач. Коли вказаний кіоск орендував відповідач, свідок бачив там 4 чи 5 холодильників. Як вони підключені, і чиї вони свідку невідомо. З позивачем ОСОБА_7 будь якого договору не укладав. Коли вказаний кіоск орендував він, памятає, що в кіоску було 6 чи 7 розеток, постійно працювала лише одна розетка з холодильником. Електрична проводка проведена та кріпилась до деревяного каркасу кіоску, проходила вона під стелею. Три розетки були влаштовані під столешнею кіоску, а ще чотири на задній стінці.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що він постійно поставляв товари від торгової марки «Амбар» позивачу по справі. Зокрема він поставляв різні напої для реалізації. Коли заносив товари до кіоску то бачив у кіоску лічильник електричної енергії та електричні запобіжники. З 2013 року по 2014 рік він поставляв товари у кіоск позивача, тобто до оренди кіоску відповідачем. Коли кіоск орендував відповідач по справі, то відповідач у нього будь яких продуктів не закуповував. Уточнивши свої покази вказав, що у наведений період часу товар він возив ОСОБА_7

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила, що вона є знайомою відповідача по справі. Відповідач орендував вказаний кіоск у позивача десь з липня серпня 2015 року. Вона працювала у відповідача продавцем. На скільки їй відомо орендарів вказаного кіоску перед відповідачем було двоє. Коли вона почала працювати у вказаному кіоску продавцем, тобто при вїзді відповідача у вказаний кіоск, там уже було певне обладнання, а саме два шкафи холодильники і одна морозильна камера. Позивач казав, що це його холодильники. Пропрацювала вона у вказаному кіоску дві неділі, оскільки кіоск згорів. Також у кіоску, коли вони туди вїхали було вже влаштовано близько 15 розеток. Також в кіоску був лічильник, однак чи був він опломбований вона не памятає. Кожного дня, коли вона закінчувала реалізацію продукції, то вимикала все електричне обладнання, окрім однієї морозильної камери з морозивом. В кіоску було три вертикальні холодильники, два горизонтальні і один чайник. Гофра в якій проходила електропроводка була прибита до деревяного каркасу кіоску, проводи проходили фактично по усьому корпусу кіоску.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив, що відповідач по справі є його товаришем а позивача по справі він добре не знає. Він неодноразово бував у вказаному кіоску та бачив, що розеток в ньому було дуже багато, ну точно не менше 10 штук (це те що він достеменно бачив). ОСОБА_11 є його дочкою, та коли вона закінчувала роботу, то залишала увімкненим на ніч лише один холодильник з морозивом. Кіоск був деревяним.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, сприйнявши покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що сторонами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 07.07.2015 року підписано договір оренди нежитлового приміщення згідно якого позивач передав, а відповідач взяв в оренду кіоск, загальною площею 16 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Кармелюка, 51 (а.с. 8).

Згідно розділу 2 договору оренди орендоване приміщення надане орендарю для розміщення «продуктової» продукції.

Як вбачається з п. 4.1. вказаного Договору термін оренди складає 3 місяці з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом прийому передачі.

Позивачем не представлено суду, передбаченого п. 4.1. Договору акту прийому передачі приміщення кіоску, разом з тим, сторонами по справі не заперечується та обставина, що приміщення вказаного кіоску було передано відповідачу по справі для реалізації продукції.

Відповідно до п.5.1 розмір орендної плати складає (з урахуванням ПДВ) 6 000 гривень за 1 місяць.

Окрім іншого, за умовами п.7.1 Договору оренди, орендар зобовязався дотримуватися протипожежних правил, а також правил користування тепловою та електричною енергією, не допускати перевантаження електромереж.

03.08.2015 року інспектором ДСНС у Вінницькій області Глуховим В.В. за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 складено акт про пожежу, що виникла 03.08.2015 року о 03.50 хвилин за адресою: м. Вінниця, вул. Кармелюка, 52 (торгівельний кіоск) (а.с.100).

Згідно довідки ГУДСУ НС у Вінницькій області від 07.08.2015 року № 2115, уточено адресу виникнення пожежі, а саме зазначено, що пожежа відбулась 03.08.2015 року в торгівельному кіоску гр. ОСОБА_3 за адресою м. Вінниця, вул. Кармелюка 51. (а.с. 49).

Також в судовому сіданні допитаний в якості свідка інспектор Глухов В.В. зазначив, що в матеріалах справи про пожежу № 256, допущено описку в частині адреси, де відбулась пожежа, зокрема, зазначено, що пожежа відбулась за адресою м. Вінниця, вул. Кармелюка 52, однак вірною адресою є м. Вінниця, вул. Кармелюка 51.

Згідно цього акту та довідки №2115 від 07.08.2015 року Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області пожежею знищено: металева конструкція кіоску на площі близько 16 кв.м., придбаного товару на суму близько 25 тисяч гривень, чотири холодильники типу «шафа», кавовий апарат, мікрохвильова піч, накладні, акти прийому апаратури (техніки), договір оренди, 2 морозильні камери, дозвільні документи; Пожежею пошкоджено: металева обшивка кіоску на площі близько 17 кв.м., деревяні конструкції кіоску на площі орієнтовно 10 кв.м., 3 склопакети пластикових вікон сусіднього будинку, зовнішнє оздоблення стіни сусіднього будинку на площі близько 20 кв.м., пластикова ринва сусіднього будинку. Орієнтовні прямі збитки від пожежі склали 45 000 гривень, побічні збитки орієнтовно склали 60 000 гривень.

Крім того, в акті про пожежу зазначено, що ймовірною причиною пожежі стало порушення правил монтажу електромережі. (а.с. 100 103).

Згідно звіту про причину пожежі, що складено інспектором Глуховим В.В. 03.08.2015 року, останній зупинився саме на цій версії, оскільки під час огляду місця пожежі, шляхів прокладення електромережі, встановлено, що електромережа була прокладена по деревяній основі з порушенням вимог ПУЕ та НПАОП 40.1 1.32 01 та не ізольована від горючої основи суцільним шаром негорючого матеріалу. (а.с. 103).

Сторонами по справі не заперечується та обставина, що на наступний день після пожежі, знищений пожежею кіоск було розібрано позивачем по справі, будь яких експертиз на предмет встановлення причин пожежі будь ким не проводилось, враховуючи викладене вказана обставина в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Для проведення відновлюваних робіт по ремонту будинку, який було пошкоджено пожежею між позивачем та ФОП ОСОБА_6 10.09.2015 року укладений договір підряду №1/3 з додатками, відповідно до якого останній зобовязався відремонтувати житловий будинок та господарські споруди за адресою: м. Вінниця, вул. Кармелюка, 51/2. (а.с. 6 7, 9 17).

За результатами проведення вказаних відновлювальних робіт ФОП ОСОБА_6, позивачем на користь першого було сплачено 72376,80 грн., що вбачається з копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 1/10 від 09.10.2015 року (а.с. 30).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

У цьому звязку суд, з приводу позовних вимог про відшкодування за рахунок відповідача 72376,80 грн. матеріальної шкоди спричиненої позивачу яка полягала в проведенні за його рахунок ремонтно відновлювальних робіт пошкодженого пожежею житлового будинку та господарських споруд за адресою м. Вінниця, вул. Кармелюка 51/2 (сплачені позивачем кошти на користь ФОП ОСОБА_6) зазначає наступне.

Як вбачається з нотаріально посвідченого Договору купівлі продажу частки житлового будинку від 07.12.2015 року гр. ОСОБА_13 як продавець продала а ОСОБА_9 як покупець купила 67/100 часток житлового будинку з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Кармелюка, під № (53) (51), сплативши за вказану частку будинковолодіння 149 000 грн. (п.п. 1.1, 2.1, 2.3 Договору). (а.с. 91 93).

Право ОСОБА_9 на вказану частку будинковолодіння зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 62).

Як вбачається з п. 3.3. вказаного Договору покупець довела до відома продавця, а продавець взяла до уваги той факт, що покупець (ОСОБА_1В.) на момент оформлення даного Договору в зареєстрованому шлюбі не перебуває та з жодним чоловіком однією сімєю не проживає.

Обставина не перебування позивача по справі з ОСОБА_9 в зареєстрованому шлюбі також вбачається і з постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 26.09.2011 року у справі № 1 235/11, в ході розгляду справи під час встановлення анкетних даних ОСОБА_1 встановлено, що він розлучений. (а.с. 138).

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що він перебуває з ОСОБА_9 в зареєстрованому шлюбі, з посиланням на копію свідоцтва про шлюб від 11.06.1994 року (а.с. 35), оскільки така обставина заперечувалась стороною відповідача та суд зобовязав позивача надати на підтвердження вказаної обставини відповідний оригінал вказаного свідоцтва, разом з тим, в судове засідання, призначене на 26.04.2017 року позивач не зявився, через свого представника відповідний доказ суду не представив.

У будь якому разі суд вказує на те, що позивач не довів перед судом обставину перебування в його власності (належності йому на іншому речовому праві) станом на 03.08.2015 року (час пожежі) будинковолодіння, що розташовано за адресою м. Вінниця, вул. Кармелюка 51, яке цього дня було пошкоджено пожежею, аналогічно як і станом на час розгляду цієї справи.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, з підстав не доведення позивачем порушення саме його майнового права.

Проведення за рахунок коштів позивача будь яких ремонтних робіт не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки позивач не є особою, якій такі збитки завдано у результаті порушення саме його цивільного права.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 108 000 грн. упущеної вигоди, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом з акту про пожежу від 03.08.2015 року імовірною причиною пожежі зазначено: порушення правил монтажу електромережі. (Електромережа прокладена по деревяній основі з порушенням вимог ПУЕ та НПАОП 40.1-1.32-01 та не ізольована від горючої основи суцільним шаром негорючого матеріалу (а.с. 100 103).

З показів позивача ОСОБА_1, представників відповідача та свідка ОСОБА_7 встановлено, що монтаж електромережі після будівництва кіоску, що був розташований за адресою м. Вінниця, вул. Кармелюка 51 відповідач не здійснював, навпаки сторони по справі не заперечували ту обставину а свідок ОСОБА_7 підтвердив те, що підводку до кіоску електроенергії та розводку електропроводки по кіоску здійснював ОСОБА_7 силами найнятої ним бригади електриків, після чого свідок ОСОБА_7 орендував вказаний кіоск на основі усної домовленості між ним та позивачем по справі. Будь яких дозволів на підключення кіоску до електромережі ні позивач по справі ні свідок ОСОБА_7 не отримував (а.с. 87).

Свідок ОСОБА_7В в деталях повідомив, яким чином монтувалась електропроводка, в яких місцях по кіоску та до нього вона проходила.

Враховуючи викладене вказана обставина в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки визнана сторонами по справі.

Доказів того, що за час оренди (менше місяця) відповідач здійснював монтаж електромережі у вказаному кіоску стороною позивача суду не представлено, як і не представлено доказів достовірної (однозначно встановленої) причини виникнення пожежі.

Пожежа відбулась у нічну пору доби, коли у кіоску відповідач чи найняті ним працівники були відсутні, комерційна діяльність з кіоску в цей час доби не здійснювалась.

Як зазначалось вище з посиланням на ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У цьому звязку суд зазначає те, що суду не представлено доказів того, що дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина відповідача у виникненні вказаної пожежі.

Таким чином обставина виникнення пожежі саме з вини відповідача стверджується лише позивачем, що ґрунтується на його внутрішньому переконанні. При цьому, за поясненнями останнього, наданими в судовому засіданні, він особисто не знає причини виникнення пожежі.

Наразі, як зазначалось вище, будь-якої неправомірних дій відповідача в судовому засіданні не встановлено, відповідних доказів суду не надано, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні і позовної вимоги про стягнення з відповідача упущеної вигоди, оскільки немає причинно наслідкового звязку між будь якими діями відповідача і неотриманою (упущеною) позивачем вигодою.

Враховуючи те, що суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 22, 386, 1166 ЦК України, ст.ст. 1, 11, 60, 61, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення на користь ОСОБА_1 190376,80 гривень, з яких 72376,80 гривень матеріальної шкоди, 108 000 гривень неотриманої вигоди та 10 000 гривень витрат на правову допомогу залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області, через Вінницький міський суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: