Справа № 185/9965/16-ц
Провадження № 2/185/880/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Шаповалової І.С.,

при секретарі Голеньких В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом а позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що 24.04.2013р. між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 був укладений Комплексний договір №2/1118828 (далі - Договір), відповідно до п.п.1.1-1.3 якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 52000,00 грн. строком на 48 місяців - з 24.04.2013р. до 23.04.2017р. (включно) на споживчі потреби під 7,00% річних та щомісячну комісійну винагороду у розмірі 1,80% в місяць від суми кредиту.

31.03.2014р. між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Купер Прайс» укладено Договір відступлення права вимоги №03/14-ІІІ, на підставі чого ТОВ «Купер Прайс» набуло права кредитора за Договором на суму заборгованості, розмір якої на день укладання договору відступлення права вимоги становить 44683,73 грн.

02.04.2014р. між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Українська боргова компанія» укладено Договір відступлення права вимоги №14/УБК-14, на підставі чого ТОВ «Українська боргова компанія» набуло права кредитора за Договором на суму заборгованості, розмір якої на день укладання договору відступлення права вимоги становить 44683,73 грн.

30.12.2015р. між ТОВ «Українська боргова компанія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено Договір відступлення права вимоги №30/12-ФК_У, на підставі чого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло права кредитора за Договором на суму заборгованості, розмір якої на день укладання договору відступлення права вимоги становить 44683,73 грн.

За наданими ПАТ «Креді Агріколь Банк» виписками з рахунку ОСОБА_1 від 06.10.2014р. сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договором становить 44683,73 грн., яка складається з заборгованості:

-по тілу кредиту - 39317,87 грн.;

-по відсоткам - 1010,34 грн.;

-по комісії - 4355,52 грн.

Посилаючись на відповідні положення Цивільного кодексу України та умови Договору позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 93378,94 грн., яка складається з:

-заборгованості за Договором - 44683,73 грн.;

-пені, нарахованої позивачем на заборгованість за Договором на підставі п.3.1 Договору за період часу з 30.12.2015р. по 28.10.2016р., включно - 14710,14 грн.;

-штрафу, нарахованого позивачем на підставі п.3.2 Договору - 520,00 грн.

-збитки від інфляції, нарахованих позивачем на заборгованість за Договором на підставі ст.625 ЦК України за період часу з 06.10.2014р. по 22.11.2016р., включно - 30604,09 грн.;

-3% річних, нарахованих позивачем на заборгованість за Договором на підставі ст.625 ЦК України за період часу з 06.10.2014р. по 22.11.2016р., включно - 2860,98 грн.

Відповідач ОСОБА_1, не погодившись із позовними вимогами ТОВ фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся до суду із зустрічним позовом, відповідно до якого зазначив , що 30 грудня 2015 року між третьою особою - ТОВ «Українська боргова компанія» та відповідачем - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено Договір відступлення права вимоги №30/12-ФК_У.

За наведеною інформацією в п.2276 Додатку №1 до Договору, до реєстру прав вимоги за Договором увійшло право вимоги заборгованості, в тому числі, за договором №2/1118828 від 24 квітня 2013 року до позивача, розмір якої становить 44683,73 грн.

Згідно умов п.2.1., п.2.2. та п.2.3. Договору - У відповідності до умов цього Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановленої цим Договором.

Загальний розмір Заборгованості Боржників Право вимоги до яких відступається згідно цього Договору, складає 178911432,39 грн. Згідно Реєстру прав вимог, який складається Сторонами в паперовому та електронному вигляді (на CD накопичувачі у форматі xls) за формою, що наведена у Додатку 1 до цього Договору.

Реєстр прав вимог складається, зокрема, з наступних прав вимог:

Права вимоги/Попередній кредиторСума заборгованості, грн.Вартість прав вимоги, грн.
ПАТ «ВТБ Банк»6 004 150,8537 661,84
ПАТ «Платінум Банк»3 283 331,8220 595,14
ПАТ «Сбербанк Росії»9 982 251,9762 615,01
ПАТ «Фінбанк»398 286,892 498,31
ПАТ «Креді Агріколь Банк»75 763 883,71475 239,10
ПАТ «Сведбанк»24 452 410,92153 381,02
ТОВ КБ «Арма»31 808 075,33199 520,41
УЛК13 054 017,7581 883,07
УФГ14 165 023,1588 852,00
Загальна сума178 911 432,391 122 245,91

Згідно умов пп.3.1.1., пп.3.1.2. та пп.3.1.3. п.3.1. Договору - Право вимоги відступається (передаються) в розмірі Заборгованості Боржника перед Первісним кредитором.

Для підтвердження наявності та дійсності Прав вимоги, що відступаються, Первісний кредитор передає Новому кредитору Документацію.

Право вимоги переходить до Нового кредитора з моменту підписання даного договору, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей по Кредитним договорам та їх зобов'язань по Договорам забезпечення. Разом з Правом вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов'язані з ними права в обсязі і на умовах , що існували на момент переходу цих прав. … .

За умовами п.4.1. та п.4.2. Договору - Ціна договору складає 1 122 245,91 грн. Ціна договору відповідає звичайної ціни, що склалася на ринку.

Новий кредитор зобов'язаний сплатити Первісному кредитору Ціну договору шляхом перерахування Первісному кредитору грошових коштів у сумі, що дорівнює Ціні договору на рахунок Первісного кредитора, вказаного в п.12 цього Договору згідно графіку:

Сума до сплати дата
224 634,11грн.29.01.2016
224 634,11грн.26.02.2016
224 634,11грн.30.03.2016
164 279,18грн.29.04.2016
119 993,68грн.30.05.2016
83 747,68грн.29.06.2016
54 492,15грн.29.07.2016
25 830,61грн.30.08.2016
1 122 245,91грн.разом

Окрім того, умовами пп.1.1.3., пп.1.1.4., пп.1.1.6., пп.1.1.7. та пп.1.1.8. п.1.1. Договору визначено значення наступних термінів:

Документація - оригінали або засвідчені копії документів, що стосуються Заборгованості окремого Боржника, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог Первісного кредитора до Боржника, його Поручителів, Майнових поручителів по Заборгованості, а також є необхідними для пред'явлення вимог до Боржника, його Поручителя, Майнових поручителів щодо погашення Заборгованості.

Заборгованість - невиконані Боржником грошові зобов'язання перед Первісним кредитором в частині залишку суми заборгованості відповідно до умов Кредитного договору, станом на день підписання Сторонами цього Договору. Зокрема, але не виключно, до Заборгованості відносяться зобов'язання щодо:

-повернення суми кредиту (несплаченої суми станом на день укладання цього Договору в тому числі суми повернення яких прострочені);

-сплата процентів за користування кредитом (нарахованих станом на день укладання цього Договору в тому числі оплата яких прострочена);

-сплати сум комісійної винагороди (нарахованих станом на день укладання цього Договору, в тому числі оплата яких прострочена);

-інші платежі, несплачені на день підписання Договору (додається, якщо станом на день підписання Договору такі платежі існують).

Права вимоги - права грошової вимоги (боргових зобов'язань) за фінансовими кредитами Первісного кредитора за Кредитними договорами до Боржників щодо погашення Заборгованостей, які виникли на підставі укладених між кредитором та Боржниками Кредитних договорів та підтверджуються Документацією, а також інші права вимоги за Кредитними договорами і Договорами забезпечення.

Реєстр прав вимоги - погоджена Сторонами форма реєстру прав вимог, що передаються за цим договором з переліком Кредитних договорів і Договорів забезпечення, інформації щодо Боржників, Поручителів, Майнових поручителів, розміру зобов'язань кожного з Боржників із зазначенням сум Заборгованостей. Форма реєстру наведена в Додатку №1 до цього Договору.

За вищенаведеним змістом укладений між ТОВ «Українська боргова компанія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» Договір відступлення права вимоги №30/12-ФК_У від 30.12.2015р. є договором факторингу, при цьому ТОВ «Українська боргова компанія» є клієнтом (уступає грошову вимогу), а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» є фактором (набуває грошову вимогу), що підтверджується наступним.

Враховуючи викладене, просив визнати недійсним Договір відступлення права вимоги №30/12-ФК_У від 30 грудня 2015 року, укладений між ТОВ «Українська боргова компанія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло право вимоги заборгованості, в тому числі, за договором №2/1118828 від 24 квітня 2013 року до ОСОБА_1.

В судове засідання, враховуючи визнання явки позивача за первісним позовом ТОВ ФК «Довіра та гарантія», представник не з'явився.

Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В зв'язку з повторною неявкою позивача, явка якого визнана судом обов'язковою, суд у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, залишає первісний позов без розгляду.

Даючи оцінку вимогам відповідача (позивача за зустрічним позовом), суд виходить з наступного.

Так, укладений між ТОВ «Українська боргова компанія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» Договір відступлення права вимоги №30/12-ФК_У від 30.12.2015р. є договором факторингу, при цьому ТОВ «Українська боргова компанія» є клієнтом (уступає грошову вимогу), а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» є фактором (набуває грошову вимогу), що підтверджується наступним.

Відповідно до вимог ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відносини, які стосуються укладання, виконання, змін та припинення факторингу, регулюються главою 73 ЦК України.

Відповідно до положень ст.1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Отже, суб'єктивний склад договору факторингу визначається як фактор та клієнт.

Як вбачається з умов спірного Договору відступаються саме грошові вимоги. При цьому, Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення за плату, розмір якої (1 122 245,91 грн.) значно менше ніж розмір відступлених грошових вимог (178 911 432,39 грн.).

Саме різниця (дисконт) є платою за грошові кошти, отримані клієнтом в розпорядження від фактору.

За умовами Договору право вимоги переходить до Нового кредитора з моменту підписання даного договору.

Відповідно до ч.3 ст.1079 ЦК України фактором може бути банк (фінансова установа) за наявності права на здійснення факторингових операцій.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.

Згідно ст.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг.

Особливість суб'єктного складу сторони договору факторингу як фактору полягає не лише в тому, що у відповідності до законодавств, ним може бути банк та інші фінансові установи, а більш за все в тому, що вказані суб'єкти мають бути спроможні прийняти на себе обов'язок по веденню для іншої сторони бухгалтерського обліку та надавити йому інші фінансові послуги, які пов'язані з грошовими вимогами, що є предметом відступлення.

Зміст спірного Договору не містить істотних умов щодо обслуговування Боржниками боргу перед Новим кредитором, оскільки не містить інформації щодо рахунку, відкритого для здійснення погашення заборгованості за Кредитними договорами, а також порядку її погашення, що, порушує права відповідача та призвело до неможливості виконання ним свого зобов'язання за договором №2/1118828 від 24.04.2013р., з підстав, що не залежали від його волі.

Надання відповідачем - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» фінансових послуг підтверджується і положеннями його статуту.

Так, відповідно до положень п.2.1., п.2.2., п.2.3. та п.2.4. статуту ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - Товариство створюється з метою отримання прибутку шляхом здійснення фінансових послуг, визначених чинним законодавством України.

Предметом діяльності Товариства є виключно:

-факторинг;

-діяльність з обміну валют;

-фінансовий лізинг;

-надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту;

-надання гарантій та поручительств;

-обслуговування платіжних карток, дорожніх чеків, кліринг, інші форми забезпечення розрахунків.

Товариство має право здійснювати у сукупності лише ті види діяльності, суміщення яких не заборонено законодавством України. Якщо відповідно до закону та інших нормативно-правових актів для надання певної фінансової послуги необхідно мати дозвіл/ліцензію Товариство може надавати такі послуги лише після отримання відповідного дозволу/ліцензії.

Товариство набуває статус фінансової установи після внесення про неї запису до відповідного державного реєстру фінансових установ.

Згідно п.3 ч.1 ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає діяльність із надання фінансових послуг.

В державному реєстрі фінансових установ, який розміщений на сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (http://www.kis.nfp.gov.ua/), відсутні дані про внесення запису щодо ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та про наявність у відповідача ліцензії на діяльність із надання фінансових послуг.

Слід зазначити, що в даному реєстрі відсутні данні і про внесення запису щодо ТОВ «Українська боргова компанія».

Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України одним зі способів захисту прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Згідно до приписів ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Оскільки спірний Договір укладений між неналежними суб'єктами, з порушенням суб'єктного складу сторін, за відсутності необхідних дозволів (прав) на здійснення фінансових послуг, та за відсутності відповідного обсягу правосуб'єктності, а тому є недійсним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову.

У відповідності до положень ст.. 88 ЦПК України з ТОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 пілягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 125, 208-210, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги - задовольнити.

Визнати недійсним Договір відступлення права вимоги №30/12-ФК_У від 30 грудня 2015 року, укладений між ТОВ «Українська боргова компанія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло право вимоги заборгованості, в тому числі, за договором №2/1118828 від 24 квітня 2013 року до ОСОБА_1

Стягнути з ТОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640,00 гривень, сплачених при подання повної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя І. С. Шаповалова