Справа №225/422/17
Провадження № 2/225/634/2017
У Х В А Л А
23 травня 2017 року місто Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мигалевича В.В.
секретаря судового засідання Голубової О.О.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Торецька державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування за законом,-
В провадженні Дзержинського міського суду Донецької області перебуває зазначена цивільна справа.
Через канцелярію суду надійшла заява представника позивача про відвід головуючого судді. В якості підстав для відводу представник позивача послався на те, що, на його думку, головуючий прямо та побічно зацікавлений у результатах розгляду цієї справи. Наявність цих підозр викликає в нього сумніви в обєктивності та неупередженості судді.
Такий висновок представник позивача обґрунтував тим, що головуючий суддя систематично не видаляв із залу судового засідання представника відповідача за порушення, на думку заявника, представником відповідача порядку у судовому засіданні. Крім того в обґрунтування висновку зазначив, що головуючий суддя не викликав у судове засідання представника третьої особи, не повідомив про наявність заперечень представника третьої особи, порушив порядок допиту свідків (повторно допитав свідка та не допитав усіх свідків, які зявилися у судове засідання), не задовольнив клопотання про витребування інформація з бази даних осіб, які перетнули державний кордон України.
В судовому засіданні позивач і представник позивача заяву про відвід підтримали.
Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви.
Заслухавши думку позивача, представника позивача, відповідача, та дослідивши наявні матеріали справи в відповідних межах суд зазначає про таке.
Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.
Частинами другою, третьою статті 23 цього же Кодексу передбачено, що на підставах, зазначених, в тому числі, в ст. 20 ЦПК України, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.
Аналізуючи доводи заяви про відвід Суд вважає, що міркування заявника про існування підстав, які викликають у нього сумніви в обєктивності та неупередженості судді є субєктивною думкою заявника, оскільки заявник зацікавлений в вирішені справи на свою користь. Твердження про начебто зацікавленість головуючого у результатах розгляду цієї справи є необґрунтованими й безпідставними.
Вказані твердження заявника спростовуються матеріалами справи, зокрема тим, що представником третьої особи подавалися до суду заяви про розгляд справи за його відсутністю. Крім того, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, Суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Отже, у Суду були відсутні підстави відкладати розгляд справи у звязку із неявкою представника третьої особи. Твердження заявника про начебто неповідомлення про наявність заперечень представника третьої особи спростовується матеріалами справи, оскільки саме у судовому засіданні 09.03.2017 року представником позивача було заявлено клопотання про ознайомлення зі змістом цих заперечень, яке було задоволено Судом.
Щодо забезпечення порядку у судовому засіданні, суд вважає потрібним зазначити наступне. У відповідності до ст. 92 ЦПК України, до учасників цивільного процесу та інших осіб, присутніх в судовому засіданні, за порушення порядку під час судового засідання або невиконання ними розпоряджень головуючого застосовується попередження, а у разі повторного вчинення зазначених дій - видалення із залу судового засідання. Ця норма встановлює право а не обовязок суду щодо видалення із залу судового засідання учасників цивільного процесу та інших осіб, присутніх в судовому засіданні, за порушення порядку під час судового засідання або невиконання ними розпоряджень головуючого.
Твердження про начебто не дотримання Судом порядку допиту свідків (повторний допит свідка та не здійснення допиту усіх свідків, які зявилися у судове засідання) є необґрунтованими й безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 10, 11 ст. 180 ЦПК України кожний допитаний свідок залишається в залі судового засідання до закінчення розгляду справи. Суд може дозволити допитаним свідкам залишити залу засідання суду до закінчення розгляду справи за згодою сторін.
Свідок може бути допитаний повторно в тому самому або наступному засіданні за його власною заявою, заявою сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, або з ініціативи суду.
Згідно ч. 4 ст. 191 ЦПК України, у разі відкладення розгляду справи суд повинен допитати свідків, які з'явилися. Тільки у виняткових випадках за ухвалою суду свідки не допитуються і викликаються знову. Розгляд справи було відкладено у звязку із необхідністю розгляду іншої справи, що, на переконання Суду, і є виключним випадком.
Щодо твердження заявника про начебто ігнорування головуючим суддею клопотання про витребування відомостей про особу, яка перетнула державний кордон України, Суд зазначає наступне.
Згідно п. 23 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 25.06.2007 N 472, інформація з Бази даних осіб надається у формі витягів безкоштовно на письмову вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і слідства та інших органів державної влади (посадових осіб) у звязку зі здійсненням ними повноважень, визначених законодавством України.
Перевірка інформації за Базою даних осіб здійснюється шляхом
асоціативного пошуку за такими реквізитами: обов'язкові реквізити - "Громадянство особи", "Дата народження" (число, місяць та рік);
за наявності інформації - "ОСОБА_3 документа" (для громадян України - паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, проїзний документ дитини, посвідчення особи моряка або
посвідчення члена екіпажу; для іноземних громадян та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), "Серія, номер документа". Для забезпечення однозначної ідентифікації осіб за Базою даних осіб реквізит "Прізвище, ім'я особи" повинен зазначатися:
для громадян України - тільки українськими літерами; для громадян ОСОБА_5 Федерації та Республіки Білорусь - тільки російськими літерами;для іноземців та осіб без громадянства інших держав тільки латинськими літерами.
Подане представником позивача клопотання не містило необхідних відомостей. Судом було розяснено про існування недоліків такого клопотання та про спосіб усунення цих недоліків. Однак, жодних клопотань, які стосувалися би витребування інформації, для належного оформлення клопотання представником позивача не заявлялися, натомість, представником позивача була висловлена думка про обовязок суду самостійно витребувати ці відомості. На переконання Суду, витребування доказів з ініціативи суду, без відповідного клопотання, у цьому випадку, не передбачено нормами ЦПК України.
Отже, доводи заявника не знайшли свого підтвердження у заяві про відвід судді, а також не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї заяви у судовому засіданні.
Таким чином, підстави, наведені у заяві про відвід судді, є надуманими та такими, що не відповідають дійсності.
В той же час суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.
Європейський Суд з прав людини через свою практику визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її субєктивні та обєктивні компоненти.
Неупередженість як вимога до суду означає, що суд, який розглядає справу, повинен бути безстороннім субєктивно, тобто не повинен мати будь-якої особистої заінтересованості та упередженості. Судді мають бути вільні від особистих симпатій, уподобань, прихильностей. Вважається, що суддя є безстороннім, якщо немає доказів, які б свідчили про протилежне. Тобто при розгляді справи існує презумпція неупередженості суддів.
Заявлені відводи суддям, згідно з тлумаченням Європейського Суду з прав людини, мають бути ретельно перевірені й за наслідками перевірки прийнято відповідне рішення.
Суд також повинен бути безстороннім обєктивно, тобто має бути достатньо гарантій, що виключають будь-які законні сумніви стосовно цього. Судді повинні ухвалювати свої рішення цілком незалежно і мати змогу діяти без обмежень, без неправомочного впливу, підбурення, тиску, погроз, неправомочного прямого чи непрямого втручання, хоч би з чийого боку та з яких мотивів воно б здійснювалося.
Статтею 129 Конституції України передбачено, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Згідно із положеннями ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
Суд зазначає, що доводи заявника не знайшли свого підтвердження у заяві про відвід судді, а також не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї заяви у судовому засіданні. Однак, з метою уникнення подальших сумнівів цієї особи в неупередженості головуючого у справі судді, на підставі системного аналізу викладених вище положень законодавства та практики Європейського Суду з прав людини, Суд вважає, що заяву про відвід необхідно задовольнити, а справу належить передати до канцелярії суду для визначення за принципом вірогідності іншого судді для її розгляду по суті.
Керуючись ст.ст.20, 23-25 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заявлений представником позивача, ОСОБА_2, відвід головуючому судді Мигалевичу В.В. задовольнити.
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Торецька державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування за законом передати до канцелярії суду для виконання вимог, визначених статтею 11-1 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: