АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/3297/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/2074/К/17 суддя Ніколенко Д.М.
Категорія - 50 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Кислиці І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 05 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.06.2013 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 500,00 грн. щомісячно.

Посилаючись на те, що дитина постійно хворіє та потребує санаторного оздоровлення двічі на рік, просила суд збільшити розмір аліментів до 2 000,00 грн. щомісяця.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 05 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, що стягаються з ОСОБА_3 на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.06.2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері дитини ОСОБА_2, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У зв'язку із збільшенням розміру аліментів припинено з дня набрання рішенням суду законної сили стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.06.2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на те, що суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Так, судом не було враховано, що особа, яка одержує аліменти має право на збільшення розміру аліментів, в тому числі якщо стан здоров'я дитини погіршився та розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, вважає, що нею надано докази в підтвердження заявлених позовних вимог та мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 888,50 грн. Також, позивач вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що заявлені позовні вимоги стосуються додаткових витрат на дитину, оскільки питання щодо визначення розміру додаткових витрат на утримання дитини між нею та відповідачем врегульовано у мирному порядку та не потребує вирішення у судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с. 55), у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 10.11.2007 року по 12.06.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6) та є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 5).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 12 червня 2013 року і до досягнення повноліття дитиною ( а.с. 7).

Неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з позивачем.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ст. 192 СК України та виходив з наявності підстав для зміни розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України, в редакції на час виникнення правовідносин сторін, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне роз'яснення надане і Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови «Про застосування судами окремим норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3.

При цього, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз'яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення про зміну розміру аліментів повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи.

Врахувавши вищевикладене, суд правомірно змінив розмір аліментів, збільшивши їх розмір до 800,00 грн. щомісяця.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про розмір аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів було враховано обставини, що встановлені ст. 182 СК України, зокрема щодо покладення рівного обов'язку утримання неповнолітньої дитини на обох батьків.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір аліментів є заниженим та не покриває всіх необхідних витрат на лікування та гармонійний розвиток дитини.

Так, ст.185 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пунктах 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавець відніс витрати на лікування дитини до категорії додаткових витрат, які не можуть бути стягнуті у порядку вирішення питання щодо стягнення щомісячних аліментів на утримання дитини, і доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до довільного тлумачення норм СК України.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2, фактично предметом її позовних вимог є стягнення додаткових витрат необхідних на періодичне лікування сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на проходження ним санаторно-курортного оздоровлення (а.с. 1-2), а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що питання про стягнення цих витрат має вирішуватися шляхом стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу скаргою позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 05 вересня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: