Провадження № 2/263/3044/2017
У Х В А Л А

26 грудня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Киян Д.В., при секретарі Коростовцевій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним та зобовязання повернути нежитлове приміщення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу від 28.11.2016 року нежитлового приміщення, розташованого за адресою: місто Маріуполь, проспект Будівельників, будинок №100, приміщення №48, загальною площею 45,7 кв.м, засвідченого нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, реєстраційний номер №3848 недійсним, та застосовувати наслідки недійсності нікчемного правочину та зобовязати ОСОБА_2 повернути нежитлове приміщення після передачі грошових коштів за договором не пізніше пяти днів після набрання рішенням законної сили.

23 листопада 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним та зобовязання повернути нежитлове приміщення.

14 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, на підставі договору дарування від 18 серпня 2008 року та ? частину квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності №17447 від 02 березня 1994 року.

19 грудня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, на підставі договору дарування від 18 серпня 2008 року, а також на ? частину квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про право власності №17447 від 02 березня 1994 року.

21 грудня 2017 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про застосування зустрічного забезпечення по цивільній справі про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та зобовязання повернути нежитлове приміщення шляхом зобовязання ОСОБА_2 перевести на депозитний рахунок Жовтневого районного суду м. Марікполя грошові коштри у розмірі 48 000 гривень на період дії забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 та ? частини квартири АДРЕСА_2, якими володіє ОСОБА_1 на підставі правовстановлюючих документів. Відповідач мотивує свою заяву тим, що в результаті накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_2 вона вимушена була розірвати договір довгострокової оренди зазначеної квартири на умовах дванадцятимісячної передплати та це спричинило їй шкоду у розмірі 48 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Згідно з ч.6 ст.154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Відповідно до ч.ч.1,3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках та збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не надала суду доказів того, що дії позивача можуть ускладнити або зробити виконання рішення суду про відшкодування її збитків, які спричинені забезпеченням позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заява про зустрічне забезпечення позову не підлягає задоволенню за недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним та зобовязання повернути нежитлове приміщення залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня проголошення, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Ухвала про зустрічне забезпечення може бути оскаржена разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Суддя Д.В. Киян