Справа № 535/951/17
Провадження № 2/535/472/17
УХВАЛА

22 грудня 2017 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Загнійко А.В., при секретарі Момот Г.І.,

з участю:

відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши матеріали цивільної справи

за позовом ОСОБА_3,

(мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, 38600)

до ОСОБА_1,

(мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, 38600)

про встановлення факту спільного проживання та визнання майна спільною сумісною власністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з березня 2008 року по 14.02.2012 року; та визнання одноповерхового житлового будинку (обєкт нежитлової нерухомості) А-1 з двох кімнат та двох тамбурів, житловою (загальною) площею 76.1 кв.м, площа за внутрішнім обміром 80.6 кв.м., з будівельними матеріалами та конструктивними елементами, які були внесені у створення та будівництво даного житлового будинку, розташованого по суміжній межі двох земельних ділянок площею 0,15 га, належної на праві приватної власності ОСОБА_1 за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та площею 0.175 га, належної на праві приватної власності ОСОБА_3 за цільовим призначенням для ведення особистого селянськго господарства, розташованих за адресою: вул. Партизанська, 2, смт Котельва Полтавської області, спільною сумісною власністю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Ухвалою судді від 17.10.2017 року провадження у зазначеній справі відкрито з призначенням попереднього судового засідання на 26.10.2017 року; відповідачу направлено копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та судову повістку. Ухвалою суду від 26.10.2017 року було задоволено частково клопотання позивачки про витребування доказів та відмовлено у задоволенні клопотання позивачки про забезпечення позову, ухвала суду в цій частині залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15.11.2017 року.

Ухвалою суду від 24.11.2017 року справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.12.2017 року. Ухвалою суду від 13.12.2017 року провадження по справі подовжено на 15 днів за клопотанням представника позивача.

Позивачка та її представник у судове засідання 22.12.2017 року не зявилися; про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. 22.12.2017 року позивачка подала до суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з поданням позовної заяви про збільшення позовних вимог.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року (пп.22-29) право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту. Згідно ж усталеної прецедентної практики ЄСПЛ закон повинен бути прогнозованим для учасників провадження.

Ухвалою суду від 22.12.2017 року розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання та визнання майна спільною сумісною власністю продовжено у порядку загального позовного провадження.

Подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині у якій вони не встановлюють нових обовязків, скасовують чи звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи обмежують їх використання.

Позивачка 22.12.2017 року подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме просила визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.05.2013 року, виданого Реєстраційною службою Котелевського районного управління юстиції Полтавської області на одноповерховий житловий будинок (обєкт нежитлової нерухомості) А-1, із зазначенням 2008 року забудови з цегли, зі складовими у виді кімнати 1 площею 37.1 кв.м., кімнати 2 площею 29.0 кв.м, тамбурів І та ІІ, загальною площею 76,1 кв.м., житловою площею 76.1 кв.м, площа за внутрішнім обміром 80.6 кв.м., за адресою по вул. Партизанська,2, смт Котельва Полтавської області, збудованого та розташованого по суміжній межі одночасно двох земельних ділянок площею 0,15 га, належної на праві приватної власності ОСОБА_1 за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та площею 0.175 га, належної на праві приватної власності ОСОБА_3 за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: вул. Партизанська, 2, смт Котельва Полтавської області, скасувавши при цьому державну реєстрацію права власності на зазначену забудову за ОСОБА_1.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України в ред.2004 року, позивач має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог протягом усього часу розгляду справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 ЦПК України (в ред. станом на 03.10.2017 року), позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи вище викладене, заяву позивачки про збільшення позовних вимог слід прийняти до провадження з позовними вимогами про встановлення факту спільного проживання та визнання майна спільною сумісною власністю.

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст.31 ЦПК України в ред.2004 року ,ст.ст.3, 19, 274, пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в ред. станом на 03.10.2017 року), суд

УХВАЛИВ:

Прийняти заяву позивачки про збільшення позовних вимог від 22.12.2017 року про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Запропонувати відповідачу надіслати (надати) до суду протягом пятнадцяти календарних днів з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Розяснити відповідачу, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ОСОБА_1 ухвали надіслати учасникам справи.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі з сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http:court.gov.ua/fair/sud1613/.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя