Справа №: 671/460/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Павлової А.С.,

за участі: секретаря Козак Г.А.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиськ цивільну справу за позовом Теофіпольської селищної ради Хмельницької області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по пайовій участі у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2017 року Теофіпольська селищна рада Хмельницької області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по пайовій участі у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь.

Позов мотивувала тим, що відповідно до рішення 14 сесії VI скликання Теофіпольської селищної ради № 14-29/2014 від 29.04.2014 вирішено затвердити Положення про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь та затвердити Типовий договір пайової участі замовників у розвитку інфраструктури території Теофіпольської селищної ради. Згідно Договору № 3 від 17.06.2016 про пайову участь у розвитку інфраструктури територіальної громади смт. Теофіполь, укладеного на підставі рішення виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради, відповідач ОСОБА_1 зобов'язався прийняти участь у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь та сплатити на розрахунковий рахунок селищної ради кошти у сумі 16196,80 грн.. згідно розрахунку величини пайової участі, що є додатком № 2 до вищевказаного договору. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору виникла заборгованість у сумі 13496,80 грн. Разом з тим, відповідач проігнорував повідомлення Теофіпольської селищної ради від 29.12.2016 № 1138 про необхідність сплати вказаної суми. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 13496,80 грн. згідно укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь. Судові витрати покласти на відповідача.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що представник позивача скористався своїми процесуальними правами.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с. 45). Вказав, зокрема, що нарахована позивачем сума 13496 грн. 80 коп. заборгованості по пайовій участі не підлягає стягненню повністю, оскільки станом на 26.04.2017 ним, згідно рішення Теофіпольської селищної ради № 4/8-2015 від 25 серпня 2015 року та плану благоустрою, в вересні місяці 2016 року виконані роботи по покращенню благоустрою та інфраструктури у смт. Теофіполь по вул. Макаренка, 37 (покладена бруківка на тротуарі площею 40,5 кв. м., що належить Теофіпольській селищній раді). Вартість виконаних ним робіт складає 12043 грн., а тому просив відмовити позивачу в стягненні 12043 грн. Залишок заборгованості в сумі 1453,80 грн. просив реструктуризувати на червень-липень 2017 року, оскільки він та його дружина являються інвалідами ІІІ групи і потребують коштів на постійне лікування.

В письмових поясненнях на заперечення позову представник позивача зазначив, що виконані відповідачем роботи по покладенню бруківки на тротуарі не є об'єктом соціальної інфраструктури, а лише елементом благоустрою. Дані роботи по благоустрою, здійснені ОСОБА_1 за власним бажанням та без погодження із селищною радою, тому не можуть бути враховані як підстава для звільнення від сплати ним пайової участі в сумі 13496,8 грн. Крім того, магазин по вул. Макаренка, 37 в смт. Теофіполь зданий в експлуатацію без повної сплати пайової участі, тобто з порушенням положення п. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», де передбачено, що кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором (а.с. 71).

Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Істотними умовами договору є:

1) розмір пайової участі;

2) строк (графік) сплати пайової участі;

3) відповідальність сторін.

Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Судом встановлено, що рішенням VI скликання Теофіпольської селищної ради № 14-29/2014 від 29.04.2014 «Про встановлення пайової участі у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь» встановлено розмір пайової участі у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь: 5% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та/або споруд; 2% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків (а.с. 6). Затверджено Положення про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь (а.с. 7-8). Затверджено форму Типового договору про пайову участь замовника у розвитку інфраструктури території Теофіпольської селищної ради.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 10.06.2016 (а.с. 11), рішенням виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради № 3/5-2016 від 16.06.2016 «Про затвердження розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь» затверджено розрахунок розміру пайової участі у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь у сумі 16196,80 грн. для забудовника ОСОБА_1 на магазин із чотирма торговими точками по вул. Макаренка, 37 в смт. Теофіполь та затверджено Графік оплати коштів даної пайової участі (а.с. 5).

На підставі вказаного рішення між Теофіпольською селищною радою та ОСОБА_1 17.06.2016 укладено Договір № 3 про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь (а.с. 14-15).

Предметом даного договору є визначення для ОСОБА_1, який є замовником об'єкта будівництва магазину з чотирма торговими точками, що знаходиться за адресою смт. Теофіполь, вул. Макаренка, 37, розміру пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Теофіполь, у відсотковому значенні - 5% від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, відповідно до порядку залучення, розрахунок розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь, затвердженого рішенням сесії селищної ради від 29.04.2014 року № 14-29, та визначеному у розрахунку величини пайової участі у створенні і розвитку інфраструктури смт. Теофіполь, що є невід'ємною частиною цього Договору (п. 1 Договору).

Відповідач зобов'язався перерахувати кошти пайової участі до цільового фонду соціально-економічного розвитку смт. Теофіполь на рахунок міського бюджету частинами платежу на загальну суму 16196,80 грн. згідно графіка до 01 грудня 2016 року (п. 2.2.1 Договору).

Графіком оплати коштів пайової участі у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь (а.с. 18) сторони домовилися, що оплату за Договором буде здійснено окремими частинами в такому розмірі та у строки:

16,7% від загального розміру пайової участі , в сумі 2700 грн. до 01 липня 2016 року;

16,7% від загального розміру пайової участі , в сумі 2700 грн. до 01 серпня 2016 року;

16,7% від загального розміру пайової участі , в сумі 2700 грн. до 01 вересня 2016 року;

16,7% від загального розміру пайової участі , в сумі 2700 грн. до 01 жовтня 2016 року;

16,7% від загального розміру пайової участі , в сумі 2700 грн. до 01 листопада 2016 року;

16,65% від загального розміру пайової участі , в сумі 2696,8 грн. до 01 грудня 2016 року.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав умови укладеного з позивачем договору і його заборгованість перед Теофіпольською селищною радою складає 13496 грн. 80 коп.

Щодо твердження відповідача про те, що ним, згідно з рішенням Теофіпольської селищної ради № 4/8-2015 від 25 серпня 2015 року та плану благоустрою була покладена бруківка на тротуарі, що належить Теофіпольській селищній раді, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до рішення Теофіпольської селищної ради № 4/8-2015 від 25 серпня 2015 року відповідачеві надано дозвіл на проведення благоустрою по вул. Макаренка, 37 в смт. Теофіполь, без встановлення тимчасових споруд (а.с. 46).

ОСОБА_1 у вересні 2016 року проведено капітальний ремонт прилеглої території магазину з чотирма торговими точками по вул. Макаренка, 37А в м. Теофіполі. Вартість виконаних робіт складає 12043 грн. (а.с. 49-66).

Представником позивача не оспорювалася та обставина, що відповідачем було, в тому числі, покладено бруківку на тротуарі площею 40,5 кв.м., що належить Теофіпольській селищній раді.

Разом з тим, згідно п. 2.2 Положення про порядок залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь (затверджене рішенням Теофіпольської селищної ради від 29.04.2014 № 14-29/2014), кошти на розвиток інфраструктури міста не сплачують замовники, які здійснюють будівництво:

- об'єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів;

- будинків навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного та оздоровчого призначення;

- будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла;

- індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 кв.м., господарських споруд, розташованих на відповідних ділянках;

- об'єктів комплексної забудови територій, що здійснюються за результатами інвестиційних конкурсів і аукціонів;

- об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури;

- об'єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру.

Суд погоджується з твердженням представника позивача про те, що поставлена відповідачем тротуарна плитка не може бути визнана об'єктом соціальної інфраструктури, оскільки у ст. 2 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» визначено перелік об'єктів, які визнаються об'єктами соціальної інфраструктури. Такими, зокрема, є об'єкти житлового фонду, гуртожитки та інші об'єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров'я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори).

Проведення робіт по благоустрою селища не є підставою для відступу від укладеного між сторонами договору.

Крім того, такий відступ повинен бути погоджений обома сторонами, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Рішення Теофіпольської селищної ради № 4/8-2015 від 25.08.2015 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на проведення благоустрою» жодним чином не стосується укладеного між сторонами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь № 3 від 17.06.2016 та не може бути підставою для зміни його умов.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, тому посилання відповідача про те, що він та його дружина потребують коштів на постійне лікування не може бути взяте судом до уваги, тим більше, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів неможливості погашення ним заборгованості, яка виникла через скрутне матеріальне становище або з будь-яких інших підстав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1600 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 525, 526, 611-612, 625 ЦК України, ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 10, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Теофіпольської селищної ради Хмельницької області, заборгованість за договором № 3 про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Теофіполь від 17 червня 2016 року в сумі 13496 (тринадцять тисяч чотириста дев'яносто шість) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Теофіпольської селищної ради Хмельницької області 1600 (одна тисяча шістсот) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області.

Повний текст виготовлено 23.05.2017 о 15:30 год.

Суддя Павлова А.С.