АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/2667/17 Головуючий 1-ї інстанції Штих Т.В.
Справа №638/3543/16-ц Доповідач: Довгаль А.П.
Категорія: встановлення факту
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Костенко Т.М.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Харківської міської ради, третя особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Харківської міської ради (надалі - ХМР), третьої особи - Восьмої Харківської державної нотаріальної контори (надалі - Восьма ХДНК), в якому просила: 1.встановити факт, що має юридичне значення, а саме що частки кожного із співвласників квартири АДРЕСА_1, є рівними і становлять по 1/6ч. у кожного; 2.встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, яка залишилась після смерті його дружини ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1; 3.визнати за нею право власності на 2/6 частки вищевказаної квартири.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 22 березня 1995 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду було видане свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1. Власниками цієї квартири стали: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 У подальшому перелічені особи виїхали до Німеччини. ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Німеччини померла ОСОБА_5 Спадкова справа після її смерті не заводилась. ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Німеччини помер ОСОБА_4 До сплину шестимісячного строку позивач приїхала на територію України і звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 Восьмою ХДНК заведена спадкова справа, але у подальшому їй було відмовлено в оформленні спадкових прав з посиланням на те, що Восьма ХДНК не має компетенції здійснити оформлення спадкових прав за таких обставин. Позивач зазначає, що в її випадку місцем відкриття спадщини є Україна.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Представники відповідача ХМР та третьої особи Восьмої ХДНК не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела будь-які порушення її прав чи законних інтересів, а також тих обставин, що у подальшому її право буде порушено протиправними діями відповідача.

Проте, такий висновок суду є передчасним, оскільки не узгоджується з матеріалами справи.

Судовим розглядом встановлено, що двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22 березня 1995 року НОМЕР_1, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, на праві спільної сумісної власності належить: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 6).

Доказів про існування між сторонами договору про виділ конкретних часток із спільної сумісної власності на квартиру, тобто кожному із її співвласників, матеріали справи не містять.

У 1999 році вищеназвані громадяни знялися з реєстрації за вищевказаною адресою, переїхали на постійне проживання до м. Дрезден, (Федеративна Республіка Німеччина), залишаючись бути громадянами України, про що свідчать довідки з місця перебування (а.с. 14-20).

При розгляді справи з'ясовано, що позивачу ОСОБА_1 - ОСОБА_4 доводиться - батьком, ОСОБА_5 - матір'ю, ОСОБА_3 - сестрою, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - її доньки.

ОСОБА_5 померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 року. На момент смерті вона постійно проживала і була зареєстрована за АДРЕСА_2

ОСОБА_4 помер - ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На момент смерті він також постійно проживав і був зареєстрований за АДРЕСА_2

Після смерті батька ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 в установлений законом шестимісячний строк подала до Восьмої ХДНК заяву про прийняття після нього спадщини. Інша спадкоємиця першої черги після смерті ОСОБА_4 - його дочка ОСОБА_3 звернулася до Восьмої ХДНК із заявою про відмову від своєї частки у спадщини на користь сестри - позивача ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 в якості відповідачів залучила - Харківську міську раду та спадкоємця першої черги ОСОБА_3. Між тим, заявлені нею вимоги безпосередньо стосуються інших співвласників цієї квартири - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.н,, які на теперішній час є повнолітніми особами і яких не залучено до участі у справі, що по суті позбавило останніх скористатися своїми процесуальними правами для захисту своїх прав і законних інтересів, в тому числі можливості заявити свої вимоги до позивача щодо визначення належних їм часток в цій квартирі.

Отже, позивачем неправильно визначено коло осіб, які повинні бути відповідачами по даній справі.

Згідно роз'яснень, які містяться у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій нотаріальною конторою не приймалося, а відповідь нотаріуса за №4636/08-14 від 25 листопада 2015 року на звернення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 стосовно того, що ними не отримано відповіді від КП «ХМБТІ» про чинність правовстановлюючого документу на квартиру на теперішній час, не є документом, який б свідчив про таку відмову. Отже, ця обставина не визначена нотаріусом як перешкода для оформлення спадщини.

З урахуванням вищевикладених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення - про відмову ОСОБА_1 в позові з інших підстав.

Згідно п.п. 1),4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2017 року - скасувати і ухвалити у справі нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Харківської міської ради, третя особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування - відмовити з інших підстав.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -