АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 681/1154/17
Проваджння № 22-ц/792/2123/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.

з участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 681/1154/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полонського районного суду від 18 серпня 2017 року (суддя Горгулько Н.А.) за заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади, ОСОБА_1 третя особа - державний кадастр речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації Полонської районної державної адміністрації про визнання недійсним, скасування рішень про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

09 серпня 2017 року ОСОБА_2 та інші звернулася до суду з позовом , в якому просили визнати недійсним та скасувати рішення 7 сесії 1 скликання Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади від 24 травня 2016 року № 28 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 та стягнути судові витрати.

18 серпня 2017 року ОСОБА_2 подала заяву, в якій вона просила, з метою забезпечення позову, накласти арешт на земельні ділянки, які знаходяться в АДРЕСА_1 та зареєстровані за ОСОБА_1, та заборонити ОСОБА_1 здійснювати на вказаних земельних ділянках будь-які будівельні роботи та перешкоджати в збиранні врожаю, що належить позивачу.

Ухвалою судді Полонського районного суду від 18 серпня 2017 року заяву задоволено.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Горгулько Н.А. Провадження № 22-ц/792/2123/17

Доповідач -Костенко А.М. Категорія № ухвала

Накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, які знаходяться в АДРЕСА_1 та зареєстровані за ОСОБА_1 та заборонено останньому здійснювати на вказаній земельній ділянці будь-які будівельні роботи та перешкоджати в збиранні врожаю, що належить ОСОБА_2

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 з ухвалою суду не погоджується просить її скасувати та ухвалити нову якою відмовити в задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Зазначав, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд фактично унеможливив використання земельних ділянок апелянтом за цільовим призначенням, не обґрунтувавши при цьому, як їх використання утруднить виконання рішення суду, якщо позивачем не подано вимоги про приведення земельної ділянки у попередній стан.

Крім того, ОСОБА_2 не надала суду доказів на підтвердження того, що вона користується на законних підставах для вирощування сільськогосподарських культур земельною ділянкою апелянта, а навпаки вказані сільськогосподарські культури вирощені ОСОБА_2 на земельній ділянці незаконно та з ознаками самовільного захоплення землі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду першої інстанції скасуванню в частині з ухваленням нового судового рішення в цій частині.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України нова редакція, якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження по яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову в повному обсязі, суд виходив з того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду.

Однак, з вказаними висновками суду в частині забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати на вказаній земельній ділянці будівельні роботи та перешкоджати збиранню врожаю, що належить позивачу погодитися не можна.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 151 ЦПК України в редакції 2005 року чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 4 Постанови від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати недійсним та скасувати рішення 7 сесії 1 скликання Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади № 28 від 24 травня 2016 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1, державну реєстрацію речового права ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_3, НОМЕР_2, НОМЕР_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просила суд накласти арешт на спірні земельні ділянки та заборонити ОСОБА_1 здійснювати буд-які будівельні роботи на цих земельних ділянках і не перешкоджати у збиранні врожаю на цих земельних ділянках, що їй належить.

Отже, за змістом позовних вимог предметом спору є речове право ОСОБА_1 на спірні земельні ділянки, яке оспорюється позивачами, які вважають, що теж мають речові права у вигляді права користування на спірні земельні ділянки та мають право на отримання їх у встановленому законом порядку у свою приватну власність.

З врахуванням таких позовних вимог позивачів та підстав позову забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказані земельні ділянки є співмірним заявленим позивачам вимогам, оскільки таке невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, так як ОСОБА_1 за відсутності таких заходів може відчужити спірні земельні ділянки іншим особам.

Доводи апеляційної скарги, що позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, накладення арешту на земельні ділянки ніяким чином не вплине на можливість виконання рішення суду слід відхилити.

Як вже було зазначено вище, позивачі вважають, що мають речове право у вигляді права користування на спірні земельні ділянки, мають бажання отримати їх у власність, однак не можуть використати таке своє право, оскільки на дані земельні ділянки набув речове право відповідач, отже відчуження відповідачем спірних земельних ділянок іншим особам призведе до унеможливлення використання відповідачами своїх прав.

Крім того, вжитий захід забезпечення позову не перешкоджає ОСОБА_1 в його володінні та користуванні спірними земельними ділянками, а лише обмежує право відчуження спірного майна до вирішення справи по суті, що не тягне за собою порушення його права власності на дане нерухоме майно.

Проте, задовольняючи заяву про забезпечення позовних вимог шляхом заборони відповідачу здійснювати на вказаній земельній ділянці будівельні роботи та перешкоджати збиранню врожаю, що належить позивачу, погодитися не можна, суд не звернув уваги на те, що питання цільового використання земельних ділянок, посіви та врожай на цих земельних ділянках не є предметом позо ву та предметом розгляду справи.

Крім того, земельні ділянки мають цільове призначення для ведення особистого селянського господарства і згідно чинного законодавства без зміни цільового призначення користувач або власник не має права використовувати земельні ділянки за іншим цільовим призначенням.

Отже, забезпечення позовних вимог шляхом заборони відповідачу здійснювати на вказаній земельній ділянці будівельні роботи та перешкоджати збиранню врожаю не є співмірним з заявленими позивачем вимогами.

Оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню в частині забезпечення позовних вимог шляхом заборони відповідачу здійснювати на вказаній земельній ділянці будівельні роботи та перешкоджати збиранню врожаю з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Полонського районного суду від 18 серпня 2017 року в частині забезпечення позовних вимог ОСОБА_2 шляхом заборони відповідачу здійснювати на вказаній земельній ділянці будівельні роботи та перешкоджати збиранню врожаю, що належить ОСОБА_2, скасувати та ухвалити в цій частині нову ухвалу:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині забезпечення позовних вимог ОСОБА_2 шляхом заборони відповідачу здійснювати на вказаній земельній ділянці будівельні роботи та перешкоджати збиранню врожаю, що належить ОСОБА_2, відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 3 січня 2018 року.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підписи) Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

Згідно з оригіналом А.М. Костенко