АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1373/11 Номер провадження 22-ц/786/2189/17Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

при секратері: ОСОБА_2

за участі адвоката ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 липня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2009 року ВАТ "ВТБ Банк"звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що 24 липня 2007 року між ВАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_7 була укладена генеральна угода №03, на підставі якої був укладений кредитний договір №22.20-03/07-СК від 26 липня 2007 року та кредитний договір №22.39-03/07-СК від 22 жовтня 2007 року. Відповідно до вказаних кредитних договорів банк надав позичальнику кредит в сумі 410 000 дол. США. За кредитним договором №22.20-03/07-СК від 26 липня 2007 року кредит в сумі 210 000 дол. США зі строком користування до 25 липня 2014 року та з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних.

За кредитним договором №22.39-03/07-СК від 22 жовтня 2007 року кредит в сумі 200 000 дол. США зі строком користування до 21 жовтня 2014 року та з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,4 % річних.

Окрім того, ВАТ "ВТБ Банк" зазначало, що між банком та ОСОБА_5 26 липня 2007 року укладено договір поруки №22.20-03/07-ДП, а також 22 жовтня 2007 року договір поруки №22.39-03/07-ДП, відповідно до яких останній поручився перед банком за виконання зобовязань позичальника ОСОБА_6 щодо повернення кредиту, виконання умов кредитних договорів.

Згідно п. п. 4-5 договорів поруки, сторони договору визначили, що у випадку не вико-нання боржником взятих на себе зобовязань, за кредитним договором, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих процентів за користування кредитом та неустойки.

У порушення умов зазначених кредитних договорів, позичальник ОСОБА_6, починаючи з 28 жовтня 2008 року не своєчасно здійснює повернення кредитних коштів та сплату відсотків, не дотримуючись встановленого графіку погашення заборгованості за кредитом.

Загальна сума заборгованості по кредитному договору №22.20-03/07-СК від 26 липня 2007 року та кредитному договору №22.39-03/07-СК від 22 жовтня 2007 року, що підлягає стягненню, станом на 13 липня 2009 складає 417 491,5 дол. США, що за курсом НБУ (100 дол. США = 762,44 грн.) становить 3 183 122 грн. 19 коп., яку позивач просив стягнути на користь ВАТ "ВТБ Банк" солідарно з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5

У липні 2010 року позивач уточнив свої позовні вимоги, просив стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за вказаними кредитними договорами, що становить 496 406,31 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27 липня 2010 року еквівалентно 3 919 227 грн. 10 коп., а також судові витрати /т. 1 а. с. 82-83/.

У січні 2011 року, в звязку зі зміною найменування юридичної особи Відкритого акціонерного товариства "ВТБ Банк" на Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", представник позивача ОСОБА_8 уточнив позовні вимоги та просив вищезазначену заборгованість стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ "ВТБ Банк", в особі Відділення «Полтавська регіональна дирекція» ПАТ "ВТБ Банк" /т. 1 а. с. 106/.

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, вказуючи, що станом на 17 квітня 2014 року загальна заборгованість за кредитними договорами №22.20-03/07-СК від 26 липня 2007 року, та №22.39-03/07-СК від 22 жовтня 2007 року, що укладені в рамках генеральної угоди №03 від 24 липня 2007 року з позичальником ОСОБА_6, становить 967 496,18 дол. США та за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 17 квітня 2014 року, 100 доларів США = 1 125, 2078 гривень, становить 10 886 342 грн. 48 коп. Просив стягнути зазначену суму боргу солідарно з ОСОБА_6М та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВТБ Банк», а також понесені позивачем судові витрати /т. 1 а. с. 187-189/.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 липня 2014 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 03 жовтня 2017 року про виправлення описки, позов ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по кредитному договору - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитними договорами №22.20-03/07-СК від 26 липня 2007 року, та №22.39-03/07-СК від 22 жовтня 2007 року, укладеними в рамках генеральної угоди №03 від 24 липня 2007 року, що становить 967 496, 18 дол. США, та за офіційним курсом долара США, встановленим НБУ станом на 17 квітня 2014 року 100 доларів США = 1 125, 2078 грн., еквівалентно 10 886 342 грн. 48 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6М та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВТБ Банк» судовий збір у сумі 1700 грн., по 850 грн. з кожного.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6М та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВТБ Банк» витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення у сумі 252 грн., по 126 грн. з кожного.

У червні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 липня 2014 року. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 липня 2017 року заяву ОСОБА_5 - залишено без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване ним судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «ВТБ Банк» задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитними договорами №22.20-03/07-СК від 26 липня 2007 року, та №22.39-03/07-СК від 22 жовтня 2007 року, укладеними в рамках генеральної угоди №03 від 24 липня 2007 року, що становить 967 496,18 дол. США, та за офіційним курсом долара США, встановленим НБУ станом на 17 квітня 2014 року 100 доларів США = 1 125,2078 грн., еквівалентно 10 886 342 грн. 48 коп. Стягнути з ОСОБА_6М на користь ПАТ «ВТБ Банк» судові витрати за сплату судового збору та інформаційно-технічного забезпечення.

В задоволенні позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_5 відмовити повністю. Стягнути з ПАТ «ВТБ Банк» на його користь судовий збір в сумі 1 870 грн.

На апеляційну скаргу ОСОБА_5 своє заперечення надала представник ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_4, в якому, спростовуючи доводи апелянта, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 24 липня 2007 року між позивачем та ОСОБА_6 була укладена генеральна угода, на підставі якої укладено кредитний договір №22.20-03/07-СК від 26 липня 2007 року та кредитний договір №22.39-03/07-СК від 22 жовтня 2007 року /т.1 а. с. 9, 10-20/.

Відповідно до вказаних кредитних договорів Банк надав позичальнику кредит в сумі 410 000 дол. США /т. 1 а. с. 9/.

За кредитним договором №22.20-03/07-СК від 26 липня 2007 року - кредит в сумі 210 000 дол. США зі строком користування до 25 липня 2014 року та з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних /т. 1 а. с. 10-15/.

За кредитномим договором №22.39-03/07-СК від 22 жовтня 2007 року - кредит в сумі 200 000 дол. США зі строком користування до 21 жовтня 2014 року та з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,4 % річних /т. 1 а. с. 16-21/.

За умовами п. 3.1. Кредитних договорів позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, встановлені згідно Графіка повернення Кредиту.

Пунктом 8.1 вищевказаних кредитних Договорів встановлено, що у разі прострочення Позичальником зобов'язань з погашення Кредиту та/або сплати процентів за його користу-вання та/або інших платежів згідно умов Кредитного договору більше 3 (трьох) банківських днів, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання зобов'язань.

У відповідності до умов п.п. 6 п. 5.5. Договору, позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховану плату за користування кредитом, незалежно від настання строку виконання зобов'язання, у випадку не сплати процентів за користування кредитом та Кредиту згідно Графіку, якщо прострочення цих зобов'язань більше 3 (трьох) банківських днів.

Також встановлено, що відповідачем ОСОБА_6 з 28 жовтня 2008 року не своєчасно здійснюється повернення кредитних коштів та сплата відсотків, згідно встановленого графіку погашення заборгованості за кредитом у звязку з чим загальна заборгованість відповідача перед ПАТ «ВТБ Банк» становить 10 886 342, 48 грн., з яких: заборгованість за кредитним договором № 22.20-03/07-СК від 26 липня 2007 року становить 5 785 658 грн. 05 коп., з яких:

- прострочена заборгованість за кредитом - 190 911,83 дол. США; - поточна заборгованість за кредитом - 11 666,44 дол. США; - 3 (три) проценти річних - 15 731,84 дол. США; - пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою кредиту в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу - 77 499,64 дол. США;

- прострочена заборгованість за процентами - 146 487,85 дол. США;

- поточна заборгованість за процентами - 2 354,97 дол. США;

- 3 (три) проценти річних - 11 700, 71 дол. США,

- пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу - 57 832,46 дол. США.

За кредитним договором №22.39-03/07-СК від 22 жовтня 2007 року заборгованість становить 5 100 684 грн. 43 коп., з яких:

- прострочена заборгованість за кредитом - 157 141, 62 дол. США; - поточна заборгованість за кредитом - 16 666, 85 дол. США; - 3 (три) проценти річних - 13 052, 25 дол. США; - пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою кредиту в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу - 64 243, 55 дол. США;

- прострочена заборгованість за процентами - 135 293, 29 дол. США; - поточна заборгованість за процентами - 2 155, 23 дол. США;

- 3 (три) проценти річних - 10 902,78 дол. США;

- пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу - 53 854, 87 дол. США.

Окрім того, судом встановлено, що 26 липня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» /на даний час ПАТ «ВТБ Банк»/ та ОСОБА_5 укладено Договір поруки №22.20-03/07-ДП, відповідно до умов якого він поручився за виконання зобов'язань ОСОБА_6 щодо повернення кредиту, перерахування плати за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором №22.20-03/07-СК від 26 липня 2007 року та будь-якими додатковими угодами до нього /т. 1 а. с. 23/.

22 жовтня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» /на даний час ПАТ «ВТБ Банк»/ та ОСОБА_5 укладено Договір поруки №22.39-03/07-ДП, згідно якого останній поручився перед кредитором за виконання зобов'язань ОСОБА_6 щодо повернення кредиту, перерахування плати користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором №22.39-03/07-ДП від 22 жовтня 2007 року та будь-якими додатковими угодами до нього /т. 1 а. с. 22/.

Умовами п. п. 4-5 вказаних договорів сторонами передбачено, що у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 свої зобовязання за кредитними договорами не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за цими договорами, у звязку з чим на підставі ст. ст. 526, 527, 553, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність за неналежне виконання зобовязання, а тому позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

З настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Судом першої інстанції встановлено, що боржник ОСОБА_6 (а відтак і поручи-тель) взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами за кредитним договором №22.20-03/07-СК від 26 липня 2007 року до 25 липня 2014 року; за кредитним договором №22.39-03/07-СК від 22 жовтня 2007 року до 21 жовтня 2014 року,

сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Тобто поряд із встановленням строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У звязку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та умовами кредитних договорів право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 28 листопада 2008 року вимогу, у тому числі поручителю, про дострокове повернення всієї суми кредиту та повязаних із ним платежів протягом 5 днів з дати отримання даної вимоги /т. 1 а. с. 24-25/.

Поручителем ОСОБА_5 дана вимога була отримана 30 листопада 2008 року, таким чином, враховуючи вимогу банку, він мав погасити борг до 05 грудня 2008 року включно.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати та закінчується відповідно 05 червня 2009 року.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14, який згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгова-ності за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів 16 липня 2009 року, тобто поза межами шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, відтак позовні вимоги банку до поручителя ОСОБА_5 про солідарне стягнення кредитної заборгованості задоволенню не підлягають.

За наведених підстав, рішення районного суду в цій частині та в частині розподілу судових витрат підлягає до скасування, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ "ВТБ Банк" до ОСОБА_5 про стягнення за боргова- ності по кредитному договору; покладення судових витрат на ОСОБА_6 та стягнення з ПАТ "ВТБ Банк" на користь ОСОБА_5 понесених ним судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 липня 2014 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до ОСОБА_5 про солідарне стягнення кредитної заборгованості та в частині розподілу судових витрат скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" судовий збір у сумі 1 700 грн. та витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення у сумі 252 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 1 870 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підписи/ ОСОБА_9 ОСОБА_10

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.