АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 766/92/17 Головуючий в І інстанції Дорошинська В.Е. Номер провадження 22-ц/791/1534/17 Доповідач: Пузанова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Херсонської міської ради, Виконавчого комітету Херсонської міської ради, Приватного акціонерного товариства «Херсонський електромашинобудівний завод», треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання незаконними та скасування актів органів місцевого самоврядування, за апеляційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Приватного акціонерного товариства «Херсонський електромашинобудівний завод» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 липня 2017 року,

встановила:

В січні 2017 року ОСОБА_5,ОСОБА_6 та ОСОБА_7, від імені яких діяв ОСОБА_10, звернулися до суду з позовом до Херсонської міської ради, виконавчого комітету Херсонської міської ради, приватного акціонерного товариства «Херсонський електромашинобудівний завод» про визнання незаконним та скасування актів органів місцевого самоврядування, зазначаючи, що кожний із них є власником нерухомого майна, а саме: ОСОБА_5 на праві власності належить житловий будинок № 60, розташований по вул. К.Маркса в м. Херсоні на земельній ділянці площею 0,0888 га; ОСОБА_6 на праві власності належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований по вул. К.Маркса, 64 в м. Херсоні на земельній ділянці площею 323,3 кв.м.; ОСОБА_7 на праві власності належить домоволодіння, що розташоване по вул. Свердлова, 16 в м. Херсоні на земельній ділянці площею 0,0700 га.

Кожний із них, позивачів, звернувся до Херсонської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, на якій розташовані наведені вище будинки, однак, рішенням ІХ сесії Херсонської міської ради VII скликання від 31.08.2016 року № 366 у задоволенні заяв було відмовлено у звязку з невідповідністю містобудівній документації Плану зонування території міста Херсон, затвердженому рішенням міської ради від 20.02.2015 року № 1724 (земельна ділянка розташована в зоні В-4 зони підприємства 4 класу).

Ця невідповідність містобудівній документації повязана з тим, що належні їм будівлі розташовані на земельній ділянці, яка рішеннями виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів № 105/5 від 21.05.1987 року та № 374 від 19.10.1993 року виділена в постійне користування Херсонському електромашинобудівному заводу і тому відповідно до затвердженого рішенням Херсонської міської ради № 443 від 26.12.2003 року генерального плану м. Херсона та затвердженого рішенням Херсонської міської ради № 1724 від 20 лютого 2015 року Плану зонування території м. Херсона належить до земель промисловості.

Посилаючись на те, що передача в користування Херсонського електромашинобудівного заводу земельної ділянки за рахунок прилеглої території зі знесенням житлових будівель по вул. Гірського - ОСОБА_11 - ОСОБА_12 Свердлова Гоголя в м. Херсоні, до переліку яких відносяться і належні їм, позивачам, будинки, відбулася із порушенням норм діючого земельного законодавства, без вилучення земельних ділянок у первісних землекористувачів в установленому законом порядку і на те, що земельні ділянки фактично використовуються ними за їх цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що свідчить про необґрунтованість визнання їх землями промисловості, позивачі з врахуванням уточнень в процесі судового розгляду просили суд визнати незаконними і скасувати: рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів № 105/5 від 21.05.1987 року «Про будівництво житлово-громадських та промислових обєктів» та № 374 від 19.10.1993 року «Про надання земельних ділянок Херсонському електромашинобудівному заводу для будівництва виробничої бази по пр.Ушакова, 57 та складських приміщень по вул. Паровозна; Державний акт на право постійного користування землею, виданий виконавчим комітетом Херсонської міської ради народних депутатів 05 січня 1994 року на імя Херсонського електромашинобудівного заводу в частині надання у постійне користування земельних ділянок: площею 0,0888 га, розташованої в м. Херсоні по вул. К.Маркса, 60, площею 0,0386 га, розташованої в м. Херсоні по вул. К.Маркса, 64, і площею 0,0700 га, розташованої в м. Херсоні по вул. Свердлова,16 із відповідними присвоєними їм кадастровими номерами; рішення Херсонської міської ради від 26.12.2003 року № 443 «Про затвердження генерального плану міста Херсона та Правил забудови центральної частини міста (1 етап. Загальні положення) і № 1724 від 20 лютого 2015 року «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Херсон (регламент забудови та використання земельних ділянок)» та науково-проектної документації «Історико-архітектурний опорний план, межі і режими використання зон охорони памяток та історичних ареалів м. Херсона» в частині віднесення до земель промислових та комунально-складських підприємств, а звідси віднесення до виробничої зони В-зони підприємств 4 класу шкідливості наведених вище земельних ділянок, а також визнати незаконними та скасувати пункти 1.1, 1.2, 1,3 рішення ІХ сесії Херсонської міської ради VII скликання від 31.08.2016 року № 366 «Про відмову громадянам у дозволі на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок».

Ухвалою суду від 20 липня 2017 року суд залучив до участі в справі у якості третіх осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Рішенням суду від 20 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених ними позовних вимог, зазначаючи, що висновки суду про недотримання ними строку позовної давності у спірних правовідносинах не відповідають обставинам справи та положенням цивільного законодавства щодо початку перебігу цього строку.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Херсонський електромашинобудівний завод» просить рішення суду змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновки суду щодо обґрунтованості по суті заявлених позивачами вимог, зазначаючи про те, що ці висновки не ґрунтуються на належних доказах як щодо порушення законодавства при прийнятті оскаржених рішень органом місцевого самоврядування, так і щодо порушень при цьому прав позивачів, які в частині вимоги про визнання незаконним та скасування державного акта на право користування земельною ділянкою неправильно обрали спосіб захисту порушеного чи невизнаного права і не вказали на спосіб поновлення цього права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, подану відповідачем ОСОБА_13 «Херсонський електромашинобудівний завод», позивачі доводи апеляційної скарги не визнали, просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах,визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що заявлені позивачами вимоги є обґрунтованими, однак задоволенню не підлягають з підстав пропуску строку позовної давності.

Однак погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки суд дійшов до них, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що кожний із позивачів є власником нерухомого майна, яке розташоване відповідно по вул.К.Маркса,60, ОСОБА_11,64 та Свердлова,16 в м.Херсоні.

Так, ОСОБА_5 є власником житлового будинку, який знаходиться по вул.К.Маркса,60 в м.Херсоні на підставі свідоцтва про право власності, виданого Суворовською районною радою м.Херсона 04.12.2009року на підставі рішення виконкому Херсонської міської ради від 17.11.2009 року та договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_14 28 січня 2014 року.

При цьому у свідоцтві про право власності на частину будинку про земельну ділянку, на якій розташований будинок не йдеться, а в договорі купівлі продажу зазначено про те, що будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0888га, наданій для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і має відповідний кадастровий номер (т.1,а.с.19-20).

ОСОБА_6 належить на праві власності житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в м.Херсоні, вул. К.Маркса, 64 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_15 16 липня 2008 року.

У правовстановлюючому документі на будинок вказано, що він знаходиться на земельній ділянці площею 323,3 кв.м. (т.1, а.с.22-23).

ОСОБА_7 є власником домоволодіння, що складається з трьох житлових будинків з належними до них будівлями та спорудами, розташованого в м.Херсоні, вул. Свердлова,16 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_14 28 січня 2014 року. В договорі купівлі-продажу зазначено, що домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,0700га., наданій для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з відповідним кадастровим номером (т.1,а.с.16-17).

ОСОБА_13 власності кожного із позивачів на будівлі зареєстровано в установленому законом порядку, а правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які належать до земель комунальної власності, відсутні.

У 2016 році кожний із позивачів звернувся до Херсонської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, які перебувають у їхньому користуванні та цільовим призначенням яких є будівництво і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд.

Бажаний для отримання у власність розмір земельних ділянок зазначений позивачами відповідно до відомостей, які містяться у правовстановлюючих документах на будівлі.

Первісно земельні ділянки по вул. К.Маркса, 60, вул. К.Маркса, 64 та вул.Свердлова, 16 виділялися (були закріплені) рішенням виконкому Херсонської міської ради депутатів трудящих № 811 від 17.09.1955 року для житлового будівництва (а.с. 24).

Рішенням IX сесії міської ради YII скликання від 31.08.2016 року № 366 кожному із позивачів відмовлено в дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок на підставі ст. 118 Земельного кодексу України, у звязку з невідповідністю містобудівній документації - Плану зонування території міста Херсон, затвердженому рішенням міської ради від 20.02.2015 року №1724 (земельні ділянки розташовані у зоні В-4 зоні підприємства 4 класу), ( т.1, а.с.7-9).

Таким підприємством у спірних правовідносинах є Херсонський електромашинобудівний завод, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Херсонський електромашинобудівний завод», перейменоване у Приватне акціонерне товариство «Херсонський електромашинобудівний завод».

5 січня 1994 року виконавчий комітет Херсонської міської ради народних депутатів на підставі рішення від 19 жовтня 1993 року №374 видав Херсонському електромашинобудівному заводу, місцезнаходженням якого є пр.Ушакова, 57, державний акт на право постійного користування землею, яким визначено, що зазначеному землекористувачу надається у постійне користування 8,17 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування для будівництва виробничої бази та складських приміщень.

Із плану зовнішніх меж землекористування Херсонського електромашинобудівного заводу вбачається, що надана у користування заводу земельна ділянка складається з двох земельних ділянок: площею 51591 кв.м., яка розташована по проспекту Ушакова та межує з вулицями Гірського, ОСОБА_16 та Червоного Хреста і площею 30114 кв.м., яка розташована по вулиці Паровозній та межує з вул. Карбишева та пр. Сенявіна. В послідуючому рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 17.03.1998 року№196 у постійне користування Акціонерного товариства «Херсонський електромашинобудівний завод» відведено земельну ділянку площею 0,7826 га під дитячим садком по вул. Українській, 5. З цих підстав у наведений вище державний акт були внесені відповідні зміни та зазначено, що в постійному користуванні АТ «Херсонський електромашинобудівний завод» перебуває три земельні ділянки загальною площею 8,9531 га (т.1,а.с.10-12).

Вважаючи, що у постійне користування заводу передана частина земельних ділянок, на яких розташовані належні їм будівлі, позивачі заявили про те, що рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради №374 від 19.10.1993 року порушені їхні права як землекористувачів, в тому числі, створені перешкоди у реалізації права на отримання земельних ділянок у власність.

Крім того позивачі вказують на те, що земельні ділянки, на яких розташоване належне їм на праві власності нерухоме майно, віднесені до категорії земель житлової забудови і необґрунтовано віднесені генеральним планом міста та Планом зонування території міста Херсон до промислової зони.

В обґрунтування зазначених фактів позивачі послалися на невідповідність нормам земельного законодавства рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів від 21.05.1987 року №105/5, яким електромашинобудівному заводу було відведено земельну ділянку площею 0,95 га для розширення підприємства і створення санітарно-захисної зони за рахунок прилеглої території із знесенням житлових будівель, в тому числі тих, що розташовані по вул.К.Маркса,64 та ОСОБА_11,60, із якого в 2009 році відбувся виділ домоволодіння з присвоєнням йому окремого номера по вул.Свердлова,16.

Віднесення спірних земельних ділянок до категорії земель житлової забудови позивачі підтверджують присвоєнням цим земельним ділянкам кадастрових номерів в установленому законом порядку та інформацією, наданою Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області з цього приводу.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Оскаржувані позивачами рішення виконкому Херсонської міської ради в частині надання земельної ділянки Херсонському електромашинобудівному заводу є ненормативними актами, які вичерпують свою дію після їх реалізації і відповідно до діючого в Україні законодавства та за правовим висновком Верховного ОСОБА_6 України,викладеним Судовими палатами у цивільних, адміністративних та господарських справах при розгляді справи №6-2510 цс15 16 грудня 2015 року, який має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права, можуть оспорюватися з точки зору їх законності, а вимоги щодо їх визнання незаконними можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства, враховуючи, що за результатами реалізації цих рішень у юридичної особи виникло право цивільне.

Разом з тим, вирішуючи порушене позивачами питання в цій частині по суті та вважаючи оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування незаконними, суд першої інстанції не зважив на те, що завод є землекористувачем спірної земельної ділянки не на підставі рішення, що є предметом оскарження,а це право у заводу ґрунтується на рішенні виконавчого комітету Херсонської міської ради депутатів трудящих №226/8 від 25 квітня 1973 року, законність якого в судовому порядку не переглядалася, однак яким за електромашинобудівним заводом закріплено суміжну територію житлового кварталу площею 5,0 га, яка підлягала планомірній перспективній забудові відповідно до проекту реконструкції та розширення заводу в межах вулиць: пр.Ушакова Червоного Хреста ОСОБА_11 Гірського.

Цим же рішенням передбачалося знесення існуючих домобудівель та види компенсації за них за рахунок забудовника відповідно до постанов Кабінету Міністрів від 15.12.1961року №1131 і від 16.08.1066 року № 651 ( т.1, а.с.28 ).

Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів від 19 жовтня 1993 року Херсонському електромашинобудівному заводу додатково відведено земельну ділянку площею 0,16 га., що знаходиться у його фактичному користуванні, по пр.Ушакова, 57, для будівництва виробничої бази і земельну ділянку площею 0,142 га по вул. Паровозна для будівництва складських приміщень із земель запасу.

В звязку з цим вважалося, що у постійному користуванні заводу перебувають земельні ділянки загальною площею 5,16 га (5,0+0,16) по пр.Ушакова, 57 і 3,01га по вул. Паровозна та Херсонський електромашинобудівний завод було зобовязано оформити у визначеному порядку документи, що підтверджують право постійного користування землею відповідно до статей 22,23 Земельного кодексу України ( т.1,а.с.14).

Із змісту наведених рішень вбачається, що земельна ділянка по пр.Ушакова в м.Херсоні надана у постійне користування Херсонського електромашинобудівного заводу, правонаступником якого є ПАТ «Херсонський електромашинобудівний завод», задовго до виникнення у позивачів права власності на нерухоме майно та права користування земельними ділянками, на яких це майно розташоване.

При цьому, первісно земельна ділянка виділялася електромашинобудівному заводу в порядку та на умовах, встановлених Земельним кодексом УРСР 1970 року, яким надання земель у користування, в тому числі для промислового будівництва, віднесено до компетенції виконавчих комітетів обласної,районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів. Вилучення земельних ділянок чи їх частин для державних або громадських потреб провадилося на підставі рішення виконавчого комітету відповідної Ради у порядку, встановленому законодавством Союзу РСР і цим Кодексом, якими не передбачалося вирішення цього питання в судовому порядку.

В жовтні 1993 року відбулося не надання земельної ділянки у постійне користування Херсонського електромашинобудівного заводу, а оформлення уже існуючого права, яке виникло до введення в дію Земельного кодексу України 1990 року, відповідно до постанови Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року «Про земельну реформу», якою з 15 березня 1991 року всі землі України оголошено обєктом земельної реформи, здійснення якої покладено на обласні,районні, міські, селищні і сільські Ради народних депутатів і Кабінет Міністрів України, які повинні були провести інвентаризацію земель усіх категорій. Зазначеною постановою Верховної Ради України встановлено, що громадяни, підприємства, установи й організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Земельного кодексу України, повинні до 1 січня 1998 року оформити право власності або право користування землею.

Із наданої суду апеляційної інстанції справи про відновлення (встановлення) меж землекористування (обєкт Електромашинобудівний завод»), сформованої Експедицією №2 Українського аерогеодезичного підприємства Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України 30 травня 1993 року, вбачається, що роботи по відновленню (встановленню) меж землекористування і обчислення площі земельної ділянки електромашинобудівного заводу виконані у відповідності до постанови Верховної Ради України «Про земельну реформу», рішення виконавчого комітету Херсонської міської Ради народних депутатів №78 від 21 квітня 1992 року «Про проведення інвентаризації земель на території міста», листа №754-03 від 10 грудня 1992 року відділу землекористування виконкому Херсонської міської ради народних депутатів і замовлення електромашинобудівного заводу ( т.2,а.с.2-44).

Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що у виготовленій технічній документації про відновлення меж землекористування у спірних правовідносинах не йдеться про земельну ділянку чи її частину, яка перебуває у користуванні інших осіб та потребує вилучення, а встановлена фактична площа земельної ділянки,якою користується завод, у розмірі 5,1591га і зважаючи на те, що ЗК України 1990 року передбачав повноваження відповідної ради для делегування частини своїх функцій у сфері регулювання земельних відносин, зокрема щодо надання, передачі та вилучення земельних ділянок виконкомам, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про незаконність рішень виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів №105/5 від 21.05.1987 року «Про будівництво житлово-громадських та промислових обєктів» і № 374 від 19.10.1993 року «Про надання земельних ділянок Херсонському електромашинобудівному заводу для будівництва виробничої бази по пр.Ушакова,57 та складських приміщень по вул.Паровозна», а звідси - і державного акта на право постійного користування землею, виданого виконкомом Херсонської міської ради народних депутатів 05 січня 1994 року, такими, що не відповідають обставинам справи та нормам земельного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Крім того, визнавши права позивачів порушеними, суд не встановив обєм прав кожного із них як землекористувачів щодо земельних ділянок, розташованих відповідно на вулиці К.Маркса,60 та 64 і на вулиці Свердлова,16 в м.Херсоні, враховуючи, що визначені земельним законодавством правовстановлюючі документи на ці земельні ділянки відсутні як у позивачів, так і у попередніх власників обєктів нерухомості.

За змістом ст.377 ЦК України в редакції, що діяла на час придбання ОСОБА_6 будинку, розташованого в м.Херсоні по вул.К.Маркса,64, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

На час придбання житлових будинків, розташованих по вул.К.Маркса,60 та Свердлова,16 в м.Херсоні, відповідно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 статтею 377 ЦК України в редакції Закону №1702-YI від 05.11.2009 року визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного будинку), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( землекористувача ).

Аналогічні положення станом на липень 2008 року містила ст.120 Земельного кодексу України в редакції Закону №997-Y від 27.04.2007 року, в яку Законом №1702-YI від 05.11.2009 року внесені зміни, відповідно до яких у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналіз змісту норм ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю та споруду й передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного й цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ст.120 ЗК України особа, яка набула право власності на будівлі чи споруди, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень ст.120 ЗК України в поєднанні з нормою ст.125 цього кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на цій ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.

Такий правовий висновок щодо застосування ст.ст.120, 125 ЗК України висловив Верховний Суд України у постанові від 15 травня 2017 року, справа №705/6917/14-ц, який має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права згідно зі ст.360-7 ЦПК України.

Однак земельні ділянки, на яких розміщені належні позивачам на праві власності обєкти нерухомості, не набули ознак обєкта права власності, а попередні землекористувачі, серед яких щодо житлового будинку по вул.К.Маркса,60 та щодо домоволодіння по вул.Свердлова, 16, які на час придбання у власність фізичними особами мали статус багатоквартирних будинків, є Херсонський трест «Херсонпромстрой», не здійснювали оформлення своїх прав на користування земельними ділянками.

Разом з тим у спірних правовідносинах, на думку колегії суддів, що стосується прав кожного із позивачів на спірні земельні ділянки, йдеться про захист порушених чи невизнаних прав на придбання земельної ділянки та про подальше оформлення документа, який посвідчує право на землю і є підставою для здійснення державної реєстрації цього права у встановленому законом порядку.

Під наданням земельної ділянки в користування або у власність законодавець розуміє як прийняття органом відповідного рішення про надання землі у власність або в користування, так і подальше оформлення документа, який згідно із ст.126 ЗК України посвідчує право на землю.

Придбання земельної ділянки у власність це виникнення права на земельну ділянку, яка раніше надавалася і на яку є правовстановлюючі документи, визначені ст.126 ЗК України, на підставі цивільно-правової угоди, або ж у разі виникнення прав на користування земельною ділянкою,що є комунальною власністю в порядку, передбаченому ст.120 ЗК України і тоді документами, які посвідчують право на землю, є відповідні документи, які видавалися при її наданні.

У спірних правовідносинах право позивачів на земельні ділянки підлягає реалізації в порядку, встановленому ст.ст.116, 118 ЗК України.

Так, відповідно до положень ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Отже, враховуючи, що у кожного із позивачів виникло право користування земельними ділянками з підстав набуття ними у власність обєктів нерухомості, які розташовані на цих земельних ділянках (ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України), вони мають право на приватизацію цих земельних ділянок і обмеження цього права діючим в Україні земельним законодавством не передбачено, крім встановленої ч.4 ст.116 ЗК України вимоги про те, що передача земельних ділянок у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок приватизації громадянином земельної ділянки,яка перебуває у його користуванні, визначений частинами першою та другою статті 118 ЗК України, відповідно до яких громадянин подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Таким чином, посилання Херсонської міської ради як на підставу для відмови позивачам у дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність спірних земельних ділянок є необґрунтованим, оскільки нею застосовано положення частини сьомої статті 118 ЗК України, яка регулює порядок передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, зацікавлених в одержанні таких земельних ділянок у власність первісно і не стосується приватизації земельних ділянок, які уже перебувають в користуванні громадян.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що генеральний план міста Херсона та План зонування території міста Херсона, які відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є містобудівною документацією, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, а також умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон, не мають правового впливу на вирішення порушеного позивачами питання про приватизацію земельних ділянок, що перебувають у їхньому користуванні, а тому підстави для дослідження обставин щодо дотримання Херсонською міською радою законодавства при прийнятті рішень про їх затвердження за заявами позивачів відсутні.

При цьому доводи позивачів про те, що рішення Херсонської міської ради про затвердження генерального плану міста Херсона та Плану зонування території міста Херсона, якими земельні ділянки під належними їм житловими будинками віднесено до земель промислових та комунально-складських підприємств, є перешкодою для розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, колегія суддів вважає юридично неспроможними, оскільки відповідно до вимог ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок, а згідно із ст.79-1 ЗК України винесення в натуру ( на місцевість ) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Відповідно до наданих позивачами доказів земельні ділянки, на яких розташовані належні їм на праві власності обєкти нерухомості, є сформованими земельними ділянками із присвоєнням відповідних кадастрових номерів, як це передбачено ч.4 ст.79-1 ЗК України, а згідно із наданою Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області на адресу суду першої інстанції інформацією за даними Державного земельного кадастру спірні земельні ділянки відносяться до категорії земель землі житлової та громадської забудови із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с.169, т.2 а.с.96-100, 137-164, 174-193 ).

Херсонська міська рада не надала суду належних та допустимих доказів про зміну цільового призначення спірних земельних ділянок в порядку, визначеному земельним законодавством, та про встановлення щодо їх використання будь яких обмежень.

Крім того, створення санітарно-захисної зони не позбавляє землекористувачів, землі яких опинилися в межах цієї зони, права користуватися ними з відповідними обмеженнями для цих зон; не змінює цільове призначення земельних ділянок та не припиняє права власності на зведені на них обєкти нерухомості навіть, якщо йдеться про житлові будівлі.

Не змінює цільове призначення земельних ділянок і містобудівна документація, а встановлена ст.114 ЗК України заборона будівництва житлових обєктів у межах санітарно-захисних зон стосується первісного виділення земельних ділянок для цих цілей та зведення нових обєктів.

Враховуючи наведені обставини та положення діючого в Україні законодавства, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалене судом рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким визнати незаконним (недійсним) та скасувати пункти 1.1, 1.2, 1.3 рішення IX сесії Херсонської міської ради YII скликання від 31 серпня 2016 року №366 про відмову позивачам в дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність спірних земельних ділянок. В задоволенні решта позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Приватного акціонерного товариства «Херсонський електромашинобудівний завод» частково задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 липня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Херсонської міської ради, Виконавчого комітету Херсонської міської ради, Приватного акціонерного товариства «Херсонський електромашинобудівний завод», треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання незаконними та скасування актів органів місцевого самоврядування частково задовольнити.

Визнати незаконними (недійсними) та скасувати пункти 1.1, 1.2, 1.3 рішення ІХ сесії Херсонської міської ради VІІ скликання від 31 серпня 2016 року № 366 про відмову ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, розташованих відповідно по вул. К.Маркса, 60, по вул. К.Маркса, 64, по вул. Свердлова, 16 в м. Херсоні.

В решті частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

ОСОБА_3