Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 333/1215/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Боровікова А.І.
Провадження № 22-ц/778/564/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Воробйової І.А.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітан Травел», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел ОСОБА_4» про стягнення збитків, спричинених неналежним виконанням зобов'язання, розірвання договору та повернення сплаченої грошової суми,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 05.12.2015 року між ним та ТОВ «Вітан Травел» було укладено договір на туристичне обслуговування № 485/2, відповідно до умов якого відповідачі прийняли на себе обовязок забезпечення надання позивачу та ОСОБА_5 комплексу туристичних послуг згідно до заявки, яка є додатком до вказаного договору. В подальшому, 08.12.2015 року між сторонами було додатково узгоджено умови комплексу послуг, що відобразилось у заявці. Так, серед іншого, відповідачі прийняли на себе обовязок здійснити візову підтримку туру в ОСОБА_6, тривалістю з 09.01.2016 року по 20.01.2016 року. При цьому було узгоджено наступний маршрут прямування: Київ Шарджа (ОАЕ) Гоа (ОСОБА_6) Шарджа (ОАЕ) Київ. Вартість туру 54 390 грн. було сплачено позивачем 08.12.2015 року.

Проте, прийняти на себе зобовязання ТОВ «Вітан Травел» та ТОВ «Тревел ОСОБА_4» належним чином не виконали. Так, позивач разом із ОСОБА_5 з м. Києва вилетіли до м. Шарджа (ОАЕ) без забезпечення ОСОБА_5 туристичною візою до ОСОБА_6. Дізнавшись, що віза у ОСОБА_5 не відкрита, позивач просив додатково узгодити нові дати поїздки, проте представники ТОВ «Вітан Травел» запевнили, що до 19 год. 40 хв. 09.01.2016 року (час відльоту із Шарджа до Гоа) документи ОСОБА_5 будуть готові.

Однак, у зазначений час віза не була готова, тому він із ОСОБА_5 вирішили залишитися в ОАЕ та чекати відкриття візи останній. Таким чином, вони перебували у період 09-11 січня 2016 року у готелі аеропорту Шарджа. Протягом цього часу позивач здійснив непередбачені витрати на проживання, харчування та інше на суму 8 901,88 грн.

До Гоа позивач разом із ОСОБА_5 потрапили лише 12.01.2016 року. Позивач звертався до відповідачів щодо продовження туру на час, який вони перебували у ОАЕ, але останні відмовились.

Посилаючись на те, що відповідачі не виконали умови вищевказаного договору на туристичне обслуговування, ОСОБА_3 просив суд:

- розірвати договір на туристичне обслуговування № 485/2, який було укладено 05.12.2015 року між сторонами по справі;

- внаслідок розірвання договору солідарно стягнути з ТОВ «Вітан Травел» та ТОВ «Тревел ОСОБА_4» суму в розмірі 54 390 грн.;

- стягнути солідарно з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди 54 390 грн.;

- стягнути солідарно з відповідачів збитки у розмірі 8 901,88 грн.;

- стягнути солідарно з відповідачів сплачений судовий збір в сумі 1 176,81 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно вирішив питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин. З дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

За положеннями ст. 5 Закону України «Про туризм» суб'єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є:

- туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність;

- туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Агентські правовідносини регулюються главою 31 ГК України, відповідно до ст.ст. 295-296 якої комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє. Агентські відносини виникають, зокрема, у разі надання суб'єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Як слідує з ч. 2 ст. 305 ГК України, до агентських відносин можуть застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, якими регулюються відносини доручення.

За змістом ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобовязується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобовязується оплатити його. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.

Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов'язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо:

невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста;

невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов'язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь;

невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб'єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Згідно ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.12.2015 року ТОВ «Вітан Травел», діючи на підставі Агентського договору «Партнерська програма» № А14/1707-3 від 17.07.2014 року, уклало з ОСОБА_3 договір на туристичне обслуговування № 485/2 від 05.12.2015 року. Відповідно до укладеного договору відповідачі прийняли на себе обовязок надати позивачу та ОСОБА_5 комплекс туристичних послуг згідно до заявки, яка є додатком до вказаного договору. 08.12.2015 року між сторонами було додатково узгоджено умови комплексу послуг, що відобразилось у заявці (а.с. 6-8, 9, 39-47).

На виконання умов договору та відповідно до заявки туроператором було здійснено бронювання туристичних послуг для ОСОБА_7 та ОСОБА_5С, а саме, тур до ОСОБА_6 (Гоа) на період з 09.01.2016 року по 20.01.2016 року, до якого входило:

- авіапереліт Київ - Шарджа - Гоа - Шарджа Київ;

- проживання в готелі «Joecons Beach Resopt 4*»;

- трансфер аеропорт - готель - аеропорт;

- оформлення страхування на період подорожі;

- візова підтримка.

У звязку із відсутністю прямих рейсів з України до ОСОБА_6, авіапереліт для туристів, які прямують у відповідному напряму, організовується через ОАЕ. Згідно із заброньованими послугами авіапереліт туристів мав бути здійснений за напрямком Київ (Україна) - Шарджа (ОАЕ) - Гоа (ОСОБА_6), з прибуттям в Шарджу 09.01.2016 року о 19.40 та подальшим перельотом до Гоа 09.01.2016 року о 23.20.

Вартість туристичних послуг відповідно до п. 3.1. договору на туристичне обслуговування № 485/2 від 05.12.2015 року складає 54 390 грн., які були сплачені ОСОБА_3

Враховуючи, що до відправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до Гоа з Шарджу останній не було оформлено візу, позивач разом із ОСОБА_5 залишилися у Шарджу, де перебували у період з 09.01.2016 року до 11.01.2016 року.

У цей період ТОВ «Тревел ОСОБА_4» для ОСОБА_3 та ОСОБА_5 безоплатно було надано послуги з:

- проживання в готелі «Sharjah Transit Hotel 4*»;

- оформлення віз для перебування в ОАЕ;

- проживання в готелі «Contro Sharjah 3*»;

- організації проведення індивідуальної екскурсії по місту Шарджу з гідом;

- придбання нових місць на авіарейс Шарджа - Гоа на 11.01.2016 року.

Оформлення візи відбувається безпосередньо міграційною службою країни, в яку подорожує турист. ТОВ «Вітан Травел» своєчасно було надало відповідні документи для оформлення віз ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Відповідно до п. 4.5. агентського договору туроператор не несе відповідальності за відмову посольства країни відвідування в видачі візи чи невидачу документів до початку подорожі з будь-яких причин, не залежних від туроператора.

За пунктом 4.9 договору на туристичне обслуговування № 485/2 від 15.12.2015 року турагент (туроператор) не несуть відповідальність за затримку виїзду, яка виникла не з вини турагента (туроператора), а також за невиконання або неналежне виконання субєктами надання послуг, так як турагент (туроператор) є тільки посередниками між туристом та субєктами надання послуг.

Суд дійшов вірного висновку, що позивач був ознайомлений з усіма умовами зазначеного договору, погодився з ними, про що свідчить його підпис у договорі. Судом правильно не було встановлено вини відповідачів у несвоєчасному отриманні візи ОСОБА_5 Відповідачі виконали всі умови укладеного між сторонами договору на туристичне обслуговування та вжили всіх можливих заходів для отримання позивачем замовлених ним туристичних послуг. Вказане підтверджується наданням послуг по туру до ОСОБА_6, а також безоплатним наданням ТОВ «Тревел ОСОБА_4» послуг у м. Шарджа, коли позивач та ОСОБА_5 перебували в ОАЕ.

Колегія також погоджується з висновком суду, що витрати в розмірі 8 901,88 грн., що були здійснені ОСОБА_3 під час перебування в ОАЕ, не є витратами у розумінні ст. 22 ЦК України. Так, послугами з проживання та трансферу позивач та ОСОБА_5 були забезпечені безкоштовно, а витрати, які вони несли на власний розсуд, не підлягають відшкодуванню як з боку турагента, так і з боку туроператора. Ці витрати не були спрямовані на відновлення свого порушеного права, та не є упущеною вигодою.

Далі, відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Під час розгляду справи судом підстав для розірвання договору встановлено не було, відповідні підстави, тобто істотні та суттєві недоліки у роботі виконавця туристичних послуг, відсутні.

Частиною 4 ст. 653 ЦК України визначено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд дійшов вірного висновку, що умови договору на туристичне обслуговування № 485/2 від 05.12.2015 року виконані його сторонами, а кошти в розмірі 54 390 грн., які ОСОБА_3 просив стягнути, були внесені на оплату послуг, які отримали позивач та ОСОБА_5

З огляду на викладене, висновок суду про те, що діями відповідачів не були порушені права і охоронювані законом інтереси позивача, відповідає вищенаведеним нормам матеріального права та встановленим обставинам.

Відповідно, не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, які є похідними.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 наголошує на порушенні судом норм процесуального права, а саме на тому, що його не було допитано як свідка. Вказані доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення, так, у судовому засіданні 31.10.2016 року, судом були заслухані пояснення позивача ОСОБА_3, останній також надав додаткові пояснення, якими вважав за необхідне доповнити матеріали справи, про що свідчить журнал судового засідання від 31.10.2016 року (а.с. 120-121).

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність представником ТОВ «Тревел ОСОБА_4» надання ОСОБА_3 безоплатних послуг у період з 09 по 11 січня 2016 року спростовані під час апеляційного розгляду справи. Безоплатне надання у зазначений період ТОВ «Тревел ОСОБА_4» послуг ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з проживання в готелі, оформлення віз для перебування в ОАЕ, придбання нових місць на авіарейс Шарджа - Гоа на 11.01.2016 року підтверджено належними письмовими доказами (а.с. 81-89, 113-114).

Доводи апеляційної скарги про несвоєчасне, на думку ОСОБА_3, звернення туроператора до посольства для надання візи не являлися підставами заявленого у даній справі позову, отже, не були і предметом дослідження судом першої інстанції, не можуть бути прийняті до уваги, як такі, що суперечать вимогам ст.ст. 11, 303 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Всі викладені в апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Решта доказів та обставин, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_3 у задоволенні його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію судових витрат, понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: