РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12704/17

пр. № 2/759/5079/17

13 грудня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі - Винарчук М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 В 2015 р. шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2016 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 3500 грн. щомісячно, однак, як вказує позивач на даний час діти потребують додаткових витрат, що пов'язані із витратами на лікування, навчання, придбання речей, оскільки коштів які відповідач надає як аліменти не вистачає, а самостійно вона не має можливості забезпечити дітей всім необхідним, позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить з урахуванням збільшених позовних вимог суд стягнути з відповідача на користь позивача ? частину додаткових витрат на утримання дітей сплачених нею особисто в розмірі 45 627 грн.

У судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, вказувала суду на те, що нею разом з відповідачем прийняте рішення про те, що їх діти мають навчатися в приватних школах і здобувати освіту яка в повній мірі буде розвивати їх здібності, однак в даний час відповідач взятих на себе зобов'язань щодо сплати половини вартості навчання дітей не виконує оплату проводить вона особисто, як і оплату вартості наданих дітям медичних послуг так і вартість відвідування дітьми басейну та проведення святкування дитячого дня народження доньки. Враховуючи наведені обставини просила заявлені вимоги щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, сплачуючи аліменти. При цьому також зауважив, що витрати, зазначені позивачкою, не є додатковими витратами у розумінні діючого законодавства, та нею не були доведені у судовому засіданні. На підставі викладеного представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року.

У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей - донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 3500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Як встановлено в судовому засіданні на даний час діти проживають разом з матір'ю.

Відповідно до договору про надання освітніх послуг №328 від 13 травня 2016 р. ОСОБА_4 2008 р. навчається в приватному загальноосвітньому закладі «Гімназія Апогей», вартість навчання становить 1500 грн. на місяць.

Відповідно до договору про надання освітніх послуг №628 від 07 липня 2016 р. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в приватному загальноосвітньому закладі «Гімназія Апогей», вартість навчання становить 1500 грн. на місяць.

Відповідно до контракту від 28 травня 2014 р. до 2016 р. ОСОБА_3 навчалась в НЗОГ «Прем'єр» з вартістю навчання 4000 грн.

Як вбачається з квитанції до прибуткового - касового ордера №933 від 16.08.2016 р. позивачем одноособово сплачено заборгованість за навчання ОСОБА_3 в гімназії «Прем'єр» в розмірі 6267 грн.

Також як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору про надання послуг від 03 липня 2017 р. ТОВ «Еврідей фітнес» надано позивачу послуги щодо відвідування дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_3 спортивної секції плавання з персональним тренером за що позивачем одноособово було сплачено 5300 грн.

Також позивачем самостійно було сплачено за проведення святкування дня народження дитини ОСОБА_3 в МЗ «Дитяча планета» 10387 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивачем проведено оплату консультації дітей у лікаря окуліста та замовлено відповідно до приписів лікаря окуляри за що сплачено кошти в розмірі 4330 грн.

Також, з 2016 р. позивачем самостійно сплачується вартість навчання дітей в навчальному закладі за що відповідно до наданих суду квитанцій сплачено 56690 грн. та 5000 грн. в якості внеску за освітню діяльність гімназії «Апогей».

Також як вказує позивач нею сплачено 3280 грн. витрат в батьківські комітети класів де навчаються діти, що підтверджується смс перепискою.

Таким чином позивачем самостійно понесено витрат на утримання дітей в розмірі 91254 грн.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до даної норми обов'язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред'являвся. У такому випадку такий батько зобов'язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_1, до додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей вона відносить витрати на святкування дня народження дитини та витати на оплату вимог батьківського комітету класів де навчаються діти, що по суті відповідно до вищевикладеного не є додатковими витратами на утримання дітей і повинні покриватись з аліментів які сплачуються на утримання дітей відповідачем. Крім того щодо витрат 3280 грн. суду не надано доказів щодо сплати даних коштів.

З урахуванням викладеного суд вважає, що підстав для стягнення вказаних витрат немає.

Що стосується витрат на харчування у дошкільному навчальному закладі та витрат на святкування православного хрещення, то слід зазначити, що вказані витрати не можуть вважатися додатковими витратами у розумінні ст.. 185 Сімейного кодексу України, а тому позовні вимоги у цій частині також задоволенню не підлягають.

Таким чином суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь ? частини понесених витрат на навчання дітей, їх розвиток і лікування, оскільки суд враховує, що відвідування вказаних занять впливає на розвиток додаткових здібностей дитини, що передбачено ст.. 185 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення.

Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не у повному обсязі знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на її користь підлягають стягненню додаткові витрати у розмірі 38793 грн. 50 коп. як ? частина понесених позивачем витрат на утримання дітей.

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 180-183, 185, 191 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 38 793 (тридцять вісім тисяч сімсот дев'яносто три) грн. 50 коп.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя І.В.П'ятничук