Справа №591/2833/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Шелєхова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/1871/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 листопада 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про повернення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 22 лютого 2017 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір про надання інформаційних послуг щодо придбання об'єкта нерухомості, на виконання якого ОСОБА_5 запропонував придбати у ОСОБА_3 майнові права на двокімнатну квартиру № АДРЕСА_1. Цього ж дня між нею та ОСОБА_3 було укладено в простій письмовій формі договір завдатку, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язувався передати їй до 18 квітня 2017 року майнові права на вказану квартиру, а вона в рахунок належних з неї платежів на підтвердження наміру укладення договору купівлі-продажу передала йому через ОСОБА_5 попередню оплату в рахунок суми за договором у розмірі 54 084 грн. У визначений договором строк договір купівлі-продажу (переуступки) майнових прав укладений не був. Вона звернулася до ОСОБА_3 з вимогою повернути сплачені грошові кошти, але він повідомив, що кошти залишились у ОСОБА_5, а останній у свою чергу повідомив, що передав кошти ОСОБА_3 Остаточно уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на її користь аванс у розмірі 54 084 грн., 3% річних в сумі 822 грн. 37 коп. та інфляційні витрати за період користування грошима в сумі 2747 грн. 47 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аванс у розмірі 54 084 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 822 грн. 37 коп. та інфляційні витрати за період користування грошима у сумі 2747 грн. 47 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В іншій частині вимог відмовлено у зв'язку з їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що в судовому засіданні було встановлено, що кошти були передані іншій особі, з якою у нього відсутні договірні правовідносини. Окрім того, фінансові документи, які б підтверджували виконання зобов'язання позивачем по оплаті коштів, надано не було. Ним в судове засідання були надані всі документи для переоформлення права вимоги на об'єкт інвестування. Доказів того, що забудовник ТОВ «Нотехс» або дружина ОСОБА_3 відмовились надавати згоду на укладення договору купівлі-продажу в матеріалах справи також відсутні. Жодних намірів не укладати договір у ОСОБА_3 не було і на даний він час готовий укласти відповідний договір купівлі-продажу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Гриценка Б.М., позивача та її представника адвоката Хвостик Я.С., представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що підписання ОСОБА_3 договору завдатку доводить факт передачі йому позивачем коштів в сумі 54 084 грн., сам договір укладений в письмовій формі та не оспорений сторонами. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передана ОСОБА_4 відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню, а також підлягають стягненню з відповідача сума інфляційних витрат та 3 % річних від простроченої суми боргу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. ч.1, 3 ст.635 ЦК попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно положень ст.570 ЦК завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно договору №7 про інвестування у будівництво житла від 7 липня 2015 року, копій квитанцій та договору купівлі-продажу №3-91;41-БВ/147/ПР-110;202-БО від 09 липня 2015 року цінних паперів - заставної, акту про виконання зобов'язань та довідки від 27 вересня 2016 року майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_3 (а.с.42-53).

22 лютого 2017 року між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір про надання інформаційних послуг №22/02-17, згідно якого виконавець ОСОБА_5 зобов'язується надати інформацію про об'єкти нерухомості (а. с. 4-6).

Пунктом 1.1. вказаного договору виконавець зобов'язується надати замовнику інформаційні послуги, а замовник зобов'язується прийняти їх і оплатити виконавцеві зазначені послуги за узгодженою в договорі ціною.

Згідно п. 4.2 договору факт використання замовником інформації, наданої виконавцем, підтверджується укладенням договору переходу права власності щодо повідомленого об'єкта нерухомості між замовником (або будь-якою з осіб, в інтересах якої замовляється послуга) та одним із власників повідомлених об'єктів

22 лютого 2017 року між ОСОБА_3 та позивачем укладено договір завдатку, згідно пункту 1 якого покупець - ОСОБА_4 передає продавцю - ОСОБА_3, а продавець приймає від покупця завдаток в національній валюті в розмірі 54 084 грн. в рахунок належних платежів, як доказ наміру укладення договору купівлі-продажу (переуступки) майнових прав на об'єкт нерухомості: 2-х кімнатної квартири, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить продавцю на підставі попереднього договору з ТОВ «Нотехс» та в забезпечення його виконання. (а.с. 7)

Відповідно до пункту 2 Договору завдатку покупець зобов'язувалася сплатити продавцю, а продавець прийняти від покупця суму грошей в національній валюті України в розмірі 811 260 грн. (за вирахуванням завдатку п. 1 даного Договору) у строк до 17.00 год. 18 квітня 2017 року та підписати договір купівлі-продажу (переуступки) майнових прав на об'єкт нерухомості.

Вказаний договір укладений в письмовій формі та не оспорений сторонами. Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що передача грошових коштів повинна підтверджуватись розпискою або квитанцією. Якщо самими умовами договору засвідчено виконання сторонами певних обов'язків, вони не повинні підтверджуватись додатковими документами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не заперечував факту підписання ним вищевказаного договору. Підписавши договір ОСОБА_3 своїм підписом засвідчив прийняття від позивача завдатку в розмірі 54 084 грн., так як у п. 1 договору зазначено, що покупець - ОСОБА_4 передає продавцю - ОСОБА_3, а продавець приймає від покупця завдаток в національній валюті в розмірі 54 084 грн.

Твердження апелянта, що договір купівлі-продажу майнових прав не був укладений з вини позивача, спростовується тим, що ОСОБА_3 не було надано суду такі документи, як письмова згода забудовника (передбачена п. 4.3.2 Договору № 7 про інвестування у будівництво житла від 07 липня 2015 року, відповідно до якого переуступка прав на заставну здійснюється інвестором за умови отримання попереднього письмового погодження забудовника) та нотаріальна згода дружини на укладення вказаного договору. Вказані документи були обов'язковими для укладення договору купівлі-продажу майнових прав. Окрім того, в самому договорі завдатку був вказаний неіснуючий документ на підтвердження прав ОСОБА_3 на квартиру, а саме - попередній договір з ТОВ «Нотехс». В договорі купівлі-продажу №3-91;41-БВ/147/ПР-110;202-БО від 09 липня 2015 року цінних паперів - заставної на підставі якого ОСОБА_3 належать майнові права на квартиру також передбачена згода його дружини на укладення цього договору, але вона в ньому відсутня.

Не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги про те, що сплачена позивачем ОСОБА_3 грошова сума в розмірі 54 084 грн. є завдатком. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу (переуступки) майнових прав на об'єкт нерухомості: 2-х кімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки договір купівлі-продажу (переуступки) майнових прав на об'єкт нерухомості, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що передана ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_3 грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, на яку обґрунтовано послався суд першої інстанції, вирішуючи спір.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 листопада 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -