Справа № 698/656/17
Провадження № 2/698/409/17
УХВАЛА

08 грудня 2017 р. Суддя Катеринопільського районного суду Черкаської області Кухаренко О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, заінтересована особа Ступичненська сільська рада Катеринопільського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Катеринопільський районний суд Черкаської області з вищевказаним позовом.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місцепроживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що вимоги ч. 2 ст. 119 ЦПК України є обовязковими в частині того, що в позовній заяві позивач обовязково повинен зазначити докази, що підтверджують обставини, які зазначені позивачем у позовній заяві.

При цьому суд звертає увагу, що при поданні позову до суду позивач повинен в позовній заяві саме зазначати докази (тобто послатися на доказ, який ці обставини підтверджує), а не додавати (подавати) докази до позовної заяви.

Не зазначення доказів та неподання таких доказів - це дії, які є різними за характером, змістом та наслідками. Так, не зазначення доказів у позовній заяві є підставою для залишення заяви без руху, а неподання доказів на підтвердження позовних вимог є підставою для відмови в позові.

Як вбачається із змісту позовної заяви, в ній:

- невірно зазначений процесуальний статус сторін;

- не зазначено доказів для підтвердження викладених на обгрунтування позову обставин, чим порушено вимоги п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України;

- відсутня відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, викладена у вмотивованій постанові відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 р., суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

На підтвердження своїх вимог позивач ОСОБА_1 зазначила лише перелік обставин, однак позивачем не зазначено, якими належними доказами підтверджується ці обставини.

Так в позові відсутні посилання на докази які б свідчили про те що позивач постійно проживала однією сімєю із спадкодавцем ОСОБА_3 Крім того позивач зазначаючи те, що інший спадкоємець ОСОБА_2 відмовився від спадщини та не бажає оформлювати свої спадкові права в нотаріальному порядку, не вказує на докази якими це підтверджується.

Щодо процесуального статусу сторін, суд розяснює позивачу, що у відповідності до ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Позивачем не розяснено чому позивач подав до суду не звернувшись особисто письмово до нотаріальної контори і не отримавши письмової відмови нотаріуса саме у вигляді постанови нотаріуса (Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). А згідно п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п. 24 повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, заінтересована особа Ступичненська сільська рада Катеринопільського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви. Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Викладені недоліки усунути протягом пяти днів з моменту отримання ухвали.

Позивачу звернути увагу на те, що аналогічна позовна заява вже подавалась нею до суду та була їй повернута з підстав невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Катеринопільського районного суду ОСОБА_4