Головуючий суду 1 інстанції - Крівоклякіна Н.В.
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 433/1701/16-ц
Провадження № 22ц/782/281/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів Єрмакова Ю.В., Орлова І.В.,

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк)

на заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 16 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк) до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк) (далі Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 16.08.2012 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту №БН/2012-08, за умовами якого позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 1500,00 грн. на строк до 30.08.2013 року включно.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 28,00% річних, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту.

Відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 28.07.2017 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 455,97 грн. яка складається з: 168,47 грн. - заборгованості за кредитом (основним боргом); 155,52 грн. - заборгованості за процентами; 56,94 грн. - пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами; 75,04 грн. - пені, нарахованої на прострочену заборгованість за кредитом, які Банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 16 березня 2017 року у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк) до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк) подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення як незаконне та необґрунтоване і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк), суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та не підтверджуються належними доказами.

Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладення якого регулюється ст.ст. 1054, 1055 ЦК України.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а укладений між сторонами договір є відповідно до ст. 629 ЦК України обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.ч.3-5 ст. 203 ЦК України, якою передбачено загальні вимоги необхідні для чинності правочину, встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та вчинятися у формі, встановленій законом, при цьому ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно чи в письмовій формі.

Зі змісту п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України вбачається, що правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, мають вчинятися у письмовій формі.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Звертаючи до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на укладення між сторонами кредитного договору, умови якого відповідачем належним чином не виконуються, внаслідок чого виникла заборгованість.

На підтвердження наведеного банк надає розрахунок заборгованості (а.с. 7-9) та копію поточної виписки за контрактом (а.с. 10-12).

Кредитний договір Банком не наданий.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що договір між банком та ОСОБА_2 був укладений у м. Луганську, тобто на території, на якій здійснюється антитерористична операція, а тому значна частина документів, в тому числі кредитна справа відповідача залишилась у приміщенні філії банку у м. Луганську.

Наведене не спростовує правильність висновків суду про відмову у задоволенні позову через його недоведеність протягом розгляду справи, оскільки згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судова колегія вважає, що обставини, на які посилається апелянт не звільняють його від доказування у відповідності до ст. 61 ЦПК України. Посилання апелянта на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором як на підставу своїх вимог колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов Договору від 16.08.2012 року, яких саме умов договору, за відсутністю самого договору, не є можливим.

Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до відповідача.

В суді апеляційної інстанції представнику Банку було відповідно до вимог до ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснено наслідки вчинення або невчинення певних процесуальних дій з метою сприяння здійсненню їхніх прав, а також зміст ст.ст. 10,11 ЦПК України, на що представник позивача пояснив, що будь-яких інших доказів на підтвердження викладених в позовній заяві та апеляційній скарзі обставин зараз надати немає можливості.

На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк) відхилити.

Заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: