У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

29 жовтня 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 10.01.2011 року в сумі 25247,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» 252,48 грн. на повернення сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки 10 січня 2011 року між ним та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено угоду №SAMAВ1586 про надання картки «Універсальна», кредитний ліміт встановлено в розмірі 6800 грн., тому станом на 10 січня 2011 року заборгованість не могла рахуватись.

Крім того, зазначає, що остання операція за кредитною угодою була здійснена 29 червня 2011 року, відповідно строк позовної давності розпочався 30 червня 2011 року, ПАТ «Акцент-Банк» звернувся з позовом 11 жовтня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Просить заочне рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 січня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.(а.с.6-10).

ОСОБА_1 належним чином, взяті на себе зобовязання не виконував, у звязку з чим станом на 03 жовтня 2014 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 25247, 58 грн., з яких: 10701,74 грн. - заборгованість за кредитом; 12867,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи - 500 грн.(фіксована частина), 1178,46 грн. (процентна складова).(а.с.4-5).

Згідно змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні вимоги ставляться ч.1 ст.1049 ЦК України.

Відповідно ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч.2 ст. 1505 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, що кредитний ліміт на картку встановлено в розмірі 6800 грн., не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи містять анкету-заяву в якій зазначено суму кредитного ліміту в розмірі 10000 грн., дана заява підписана позичальником особисто.

Доводи щодо пропуску строку позовної давнсоті, також не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Таким чином, рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності та обґрунтованості рішення суду, а враховуючи те, що стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові ВСУ № 6-2307цс15 від 02 березня 2016 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді :