Справа № 308/2183/17
19 грудня 2017 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Ужгород, цивільну справу за позовною заявою Закарпатської обласної кредитної спілки «Бескид» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, -
ЗОКС «Бескид» звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.
З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором кредиту між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №559-14, за яким відповідачка взяла на себе зобов'язання солідарно з ОСОБА_1 відповідати за виконання обов'язку згідно умов кредитного договору.
Відповідачі за вказаним договором належним чином не виконали взяті на себе зобов'язання, на вимогу позивача сплатити заборгованість вони не реагують. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 02 березня 2017 року відповідачі мають заборгованість в розмірі 8488,97. заборгованість за кредитом; 5522,97 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом.
В судове засідання представник позивача ЗОКС «Бескид» не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, засада змагальності у цивільному процесі є засадою особистої автономії сторін у цивільному процесі. Від волевиявлення сторін повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторін без волі на те суперечить суті і природі цивільних прав, які особа здійснює вільно, на власний розсуд.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах.
За правилами ст.5 Закону України «Про кредитні спілки» кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших законів України та виданих відповідно до них нормативно-правових актів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитні спілки належать до фінансових установ виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом.
Згідно з п.3 ч.1 ст.1 цього Закону фінансовий кредит це кошти, які надаються в позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.
Як визначено в ч.1 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Абзацом 3 ч.1 ст.21 цього Закону передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.
Частиною 4 статті 8 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що ліцензуванню підлягає діяльність кредитної спілки із залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також інші види діяльності відповідно до закону.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч.4 ст.8 Закону України «Про кредитні спілки» діяльність з надання фінансового кредиту підлягає обов'язковому ліцензуванню.
На підставі ч.2 ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» здійснення діяльності з надання фінансових кредитів дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
За умовами Договору Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку визначеному розділом 3 цього Договору. Плата за користування кредитом (проценти) згідно п.3.1 Договору становить 39,0% річних. Відповідно до Графіку розрахунків визначеного в п.3.3 Договору, погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, здійснюється щомісячно до 29 числа кожного місяця рівними частинами. Сума щомісячного платежу протягом 24 місяців становить 606,68 грн. сума останнього щомісячного платежу (24 місяць) становить 606,85грн. Прострочення сплати кредиту та процентів згідно пункту 3.6 не зупиняє нарахування процентів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
З наданих до позовної заяви матеріалів справи встановлено, що Позичальник взяті на себе зобов'язання щодо поверненню кредиту та сплати процентів за його користування належним чином не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що поручитель по даному кредиту так само не виконала взяті на себе зобовязання відповідно до ч.2 п.1 ст.553 ЦК України за якою, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя.
18 грудня 2014 року ЗОКС «Бескид» позивачу та поручителю було надіслано лист-претензію №74. До матеріалів справи надано завірену копію поштового повідомлення з відміткою про отримання вказаного листа ОСОБА_2
16 лютого 2015 року повторно лист-претензія №141була надіслана відповідачам, до матеріалів справи долучено копію про отримання поштового відправлення ОСОБА_2
З поданих до суду письмових доказів встановлено, що лист-претензію надіслану спілкою 03 липня 2015 року №66 отримали обидва відповідачі згідно копій поштових повідомлень про вручення рекомендованого листа.
ЗОКС «Бескид» 27.08.2015 року направлено на адресу відповідачів досудову вимогу42 від 27 серпня 2015 року за вих. №646 яку згідно поштових відправлень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали. Проте, вказана вимога відповідачами залишена без задоволення.
В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ч.4 ст.223,280-282 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне рішення.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 554, 555, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 76, 223, 258, 259, 260, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Закарпатської обласної кредитної спілки «Бескид» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Закарпатської обласної кредитної спілки «Бескид» сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_3