АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/2770/17 Головуючий 1 інст. - Слурденко О.І.
Справа № 636/2110/16-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: договірні
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року колегія суддів Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого- судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової Ірини Олександрівни - ОСОБА_4 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 26 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової Ірини Олександрівни до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ( далі - ПАТ КБ) «Надра» звернулось до суду із вказаним позовом.

Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року, станом на 12.05.2016 року в розмірі 152524 гривні 23 копійки, яка складається: з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 57276 гривень 47 копійок, заборгованість за відсотками в сумі 40453 гривні 82 копійки, пені за прострочення сплати кредиту в сумі 42278 гривень 60 копійок, штрафу за порушення умов кредитного договору в сумі 12515 гривень 34 копійки.

В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що 26.12.2005 року між банком та ОСОБА_5 був укладений договір кредиту за яким він отримав від позивача 16600 доларів США для придбання автомобіля, строком на шістдесят місяців.

В порядку забезпечення Кредитного договору між сторонами був укладений договір застави №6/4/2005/980-З/1221 від 26.12.2005 року за яким, автомобіль КІА Серато реєстраційний номер НОМЕР_1 був переданий у заставу вартістю за еквівалентом 16600 доларів США, тобто за розміром суми кредиту.

Також між банком та ОСОБА_6 був укладений договір поруки №6/4/2005/840-П/1220 від 26.12.2005 року за яким на строк дії договору кредиту поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники за виконання зобов'язань. До наступного часу зобов'язання в повному обсязі відповідачами не виконанні і заборгованість за кредитним договором не погашена.

Посилався на те, що між банком та ОСОБА_5 була укладена додаткова угода, тому договір діє по наступний час, тому строк позовної давності вважав не пропущеним.

В запереченнях на позовну заяву ОСОБА_5, посилаючись на незаконність та необгрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «Надра», зазначав, що позивачем порушено строки позовної давності, передбачені п. 4 ст. 267 ЦПК України. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не обгрунтований жодними належними та допустимими доказами та містить намагання стягнути з відповідачів безпідставні борги. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Надра».

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 26 січня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» відмовлено.

Вказане рішення оскаржено представником ПАТ КБ «Надра», який посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заловольнити його позовні вимоги.

Зазначає, що суд першої інстанції в обгрунтування відсутності у ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором був безпідставно взятий наданий відповідачем розрахунок заборгованості станом на 18.07.2011 року, тоді як позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом був наданий рознахунок станом на 12.05.2016 року, який відобразив фактичну заборгованість відповідача за кредитним договором та спростований в ході розгляду справи не був.

Вказує, що судом першої інстанції не варховано, що квитанція №8683340 від 23.03.2012 року на суму 2196 грн., що є еквівалентом суми у розмірі 278 дол. США, відповідає та підтверджує внесення відповідачем зазначених грошових коштів на погашення простроченої заборгованості по відсоткам, що було обов»язковою умовою для проведення операції по заміні валюти та рестуктуризації за кредитним договором №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року. Квитанція №34340974 від 31.08.2012 року на суму 274,28 грн. та квитанція б/н від 31.08.2012 року на суму 2225, 72 грн. відбражені в розрахунку заборгованості за кредитом станом на 12.05.2016 року та підтверджує внесення відповідачем грошових коштів на погашення простроченої заборгованості по відсоткам та пені.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про існуваня розпорядження Харківського РУ ПАТ КБ «Надра», яким скасована заборона на відчуження заставного автомобіля, оскільки він не підтверджений будь-яким доказом та надати копію вищевказаного розпорядження банку неможливо у зв»язку з розформуванням Харківського обласного управління ДАІ. Натомість позивачем надано витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №34820749 від 07.02.2012 року, з якого вбачається, що автомобіль КІА Серато реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться у заставі ПАТ КБ «Надра».

Зазначає, що судом першої інстанції були порушені умови Додаткової угоди №3 від 23.03.2012 року, Графіку погашення заборгованості та ст. 610 ЦК України.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «Надра», суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог з тих підстав, що скасування заборони на відчуженя автомобіля самим банком підтверджують твердження відповідача про погашення зобов'язання, оскільки відміна договору застави майна, яке було визначено засобом забезпечення позову, могло бути тільки за таких обставин.

Колегія суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 26 грудня 2005 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №6/4/2005/840-К1219, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 16600 доларів для придбання автомобіля КІА Серато, терміном на 60 місяців із щомісячним погашенням за встановленим графіком та зі сплатою 10% річних за користування кредитом.

Крім цього, відповідно до п.1.3.2 вказаного кредитного договору відповідач повинен сплачувати плату за користування кредитом щомісячно протягом всього терміну користування із розрахунку 0,5% від суми фактичного залишку заборгованості.

В порядку забезпечення кредитного договору між сторонами був укладений договір застави №6/4/2005/980-З/1221 від 26.12.2005 року за яким, автомобіль КІА Серато реєстраційний номер НОМЕР_1 був переданий у заставу вартістю за еквівалентом 16600 доларів США, тобто за розміром суми кредиту. Термін дії договору дорівнює строку дії договору кредиту і в цей період заставодавець не має право відчужувати або передавати автомобіль іншим особам. Загідно п.2.1.3 договору застави банк мав право звернути стягнення на предмет застави у випадку одноразового порушення строків виконання зобов'язання, згідно кредитного договору.

Крім цього, між позивачем та ОСОБА_6, яка була на той час дружиною відповідача, був укладений договір поруки №6/4/2005/840-П/1220 від 26.12.2005 року за умовами якого вона зобов'язалася відповідати перед позивачем за договором кредиту, що і відповідач в повному обсязі.

30.04.2010 року сторони уклали Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року, за якою строк договору був подовжений до 24.12.2012 року. За цією угодою були подовжені і строки договорів застави автомобіля та поруки. Додаткову угоду №1 підписали - позивач, відповідач та поручитель.

Згідно п.5.3 Додаткової угоди №1 до Кредитного договору №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року, сторони керуючись ст.259 ЦК України дійшли згоди про збільшення строку позовної давності до десяти років. Всі інші умови Кредитного договору залишилися без змін.

Також 30.04.2010 року між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова угода №2 відповідно до якої сторонами був узгоджений графік щомісячного необхідного платежу з 24.05.2010 року до 24.12.2012 року включно.

23.03.2012 року між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова угода №4 до Кредитного договору №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року, за якою сторони домовилися про прощення нарахованих штрафів та пені у розмірі 68,10 доларів США, що вказує на фактичне закінчення погашення боргу.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до договору застави автомобіля №6/4/2005/980-З/1221 від 26.12.2005 року, автомобіль КІА Серато реєстраційний номер НОМЕР_1 був переданий у заставу вартістю за еквівалентом 16600 доларів США, тобто за розміром суми кредиту до закінчення строку дії вищевказаного кредитного договору.

Згідно п. 1.4 вказаного договору застави, на термін дії цього договору заставодавець не має право відчужувати предмет застави або передавати його в заставу іншим особам.

За наданими документами про реєстрацію автомобіля територіального сервісного центру №6347 (раніше орган МРЕВ ДАІ), автомобіль був перереєстрований з МРЕВ міста Харкова до МРЕВ міста Чугуєва, ще у 2007 році за одним і тим же власником. Але у 2012 році на підставі розпорядження Харківського регіонального управління ПАТ КБ «Надра» №167 від 08.09.2012 року, заборона відчуження автомобіля була скасована і тому автомобіль був перереєстрований у 2014 році на іншого власника.

Надати копію вказаного розпорядження банку неможливо, оскільки це розпорядження було отримано Харківським обласним управлінням ДАІ, яке у січні 2016 року розформоване, а документи за спливом терміну зберігання - знищенні.

Як вбачається з результатів перевірки з підсистем НАІС ДДАІ МВС України інформація щодо обмежень відносно автомобіля КІА Серато реєстраційний номер НОМЕР_1 відсутня.

Колегія суддів не бере до уваги витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, який містить відомості щодо обтяження спірного автомобіля, оскільки вказаний висновок зроблений станом на 2012 рік та не є доказом того, що обтяження автомобіля КІА Серато реєстраційний номер НОМЕР_1 не було знято вподальшому.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність доказів на підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_5 за вищевказаним кредитним договором.

Оскільки свої обов»язки за кредитним договором №6/4/2005/840-К1219 від 26.12.2005 року ОСОБА_5 виконав, підстави для задоволення вимог ПАТ КБ «Надра» в частині стягнення з ОСОБА_6 суми заборгованості за вищевказаним договором поруки відсутні.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «Надра», які фактично зводяться до незгоди з ухваленим районним судом рішенням та суб'єктивної його переоцінки, є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: