Справа № 639/2366/117
Провадження № 2/639/1347/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М., розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 18.04.2017 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На підставі задоволеного ухвалою суду від 28.04.2017 року самовідводу судді Іванової І.В.призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями..

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2017 вказана цивільна справа передана до провадження судді Гаврилюк С.М.

Згідно п.4 ч.1 ст. 20, 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених вказаними нормами, суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи і зобов'язаний заявити самовідвід.

Суддя Гаврилюк С.М. 28.04.2017 заявила самовідвід на підставі п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України у звязку з тим, що позивач ОСОБА_1 з 2009 року є працівником апарату Жовтневого районного суду м. Харкова .

Суддя Гаврилюк С.М. поважає честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснює правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїх рішеннях ЕСПЛ неодноразово зазначав, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання обєктивно обґрунтованими.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Суддя Гаврилюк С.М. з огляду на вище викладене, відповідно до вимог, передбачених ст. 23 ЦПК України, не допускаючи сумнівів учасників процесу у обєктивності та неупередженості суду та необхідністю розгляду справи, відповідно до статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , вважає за необхідне заявити самовідвід по вказаній цивільній справі.

Суддя Гаврилюк С.М, враховуючи вказані вище обставини, вважає, що розгляд зазанченої цивільної справи за позовом ОСОБА_1, яка є працівником апарату Жовтневого районного суду м. Харкова, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, нею неможливий, оскільки у сторін можуть виникнути сумніви в обєктивності та неупередженості суду.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити самовідвід .

Керуючись п.4 частини 1 статті 20 , ст. 23 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Задовольнити заявлений самовідвід судді Гаврилюк С.М. . по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати до канцелярії суду для визначення судді в порядку, встановленому ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Гаврилюк