АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/414/17 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та представника управління соціальної політики Тернопільської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 лютого 2017 року по справі за позовом управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - Державна фінансова інспекція в Тернопільській області, про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги при народженні дитини та державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги при народженні дитини в розмірі 24 959,92 гривні, державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку в розмірі 11 862,93 гривні, а також 1378 гривень понесеного судового збору. В заяві про уточнення позовних вимог, поданій 13 лютого 2017 року, позивач просив також стягнути 250 гривень судових витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 23 квітня 2012 року № 66849 та доданої до неї декларації про доходи від 23 квітня 2012 року та інших документів, згідно рішення Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 30 травня 2012 року, відповідачу була призначена державна соціальна допомога при народженні дитини, а також державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно заяви ОСОБА_1 від 29 березня 2013 року № 79900 і доданої до неї Декларації про доходи від 29 березня 2013 року, згідно рішення Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 16 травня 2015 року відповідачу була призначена державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. За результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності позивача, Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області було складено Акт № 17-22/128 від 27 травня 2015 року, в якому зазначено, що згідно інформації Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_1 виїхала з України 09 лютого 2012 року та в'їхала в Україну 16 березня 2013 року, виїхала з України 13 серпня 2013 року. Позивач зазначає, що в результаті вищезгаданого ОСОБА_1 зайво нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 11 862,93 грн., та допомогу при народженні дитини в сумі 24 959,92 грн. Відповідач була письмово повідомлена позивачем про необхідність повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги при народженні дитини та державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, але в добровільному порядку кошти повернуті не були.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 лютого 2017 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління соціальної політики Тернопільської міської ради просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник управління соціальної політики Тернопільської міської ради апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем підстави для стягнення з відповідача надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям в розмірі 36822,85 грн. не узгоджуються із вимогами ч.2 ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», ст.1212-1215 Цивільного кодексу України, оскільки позивачем не доведено, що суми державної допомоги, виплачені надміру, внаслідок зловживань ОСОБА_1 чи її недобросовісності, як і не встановлено наявності рахункової помилки.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Із змісту ст. 10, 11 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», в редакції, яка діяла на момент призначення відповідачці державної соціальної допомоги, допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну). Допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин (ч.5 ст. 11 Закону)

Також, статтями 13,14 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено право на одержання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку для особи (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною . Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку включно. Усиновлювачам та опікунам допомога призначається не раніше, ніж з дня прийняття рішення про усиновлення або встановлення опіки.

Частиною 2 ст. 22 Закону України від 21.11.1992 року № 2811-XII "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки ОСОБА_1 народився син - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1.

23 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до органу праці та соціального захисту населення про призначення соціальної допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Рішенням Тернопільського міського центру з НВД від 30 травня 2012 року ОСОБА_1 призначено допомогу при народженні дитини з 01 травня 2011 року по 31 травня 2011 року - 8320 грн. та з 01 червня 2011 року по 31 травня 2013 року - 693,33 грн., утриманець - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Окрім того, рішенням Тернопільського міського центру з НВД від 30 травня 2012 року ОСОБА_1 призначено соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 23 квітня 2012 року по 26 травня 2014 року - 130 грн., по доходах - з 23 квітня 2012 року по 30 червня 2012 року - 732,89 грн., з 01 липня 2012 року по 30 вересня 2012 року - 740,89 грн., утриманець - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

29 березня 2013 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до органу праці та соціального захисту населення про призначення соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Рішенням Тернопільського міського центру з НВД від 16 травня 2013 року ОСОБА_1 призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 01 березня 2013 року по 26 травня 2014 року - 130 грн., по доходах - з 01 березня 2013 року по 31 серпня 2013 року - 785,89 грн., утриманець - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 27 травня 2015 року №17-22/128, ревізією, проведеною Тернопільською об'єднаною державною фінансовою інспекцією, встановлено, що згідно особової справи № 266081, ОСОБА_1 написала заяву для призначення їй одноразової допомоги при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку 23 квітня 2012 року. Згідно інформації Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_1 виїхала з України 09 лютого 2012 року та в'їхала в Україну 16 березня 2013 року, виїхала з України 13 серпня 2013 року. Заява від ОСОБА_1 була прийнята колишнім спеціалістом 1-ї категорії відділу з прийому громадян ОСОБА_3 та зареєстрована під № 66849 від 23 квітня 2012 року. Порушення допущено з вини колишнього спеціаліста 1-ї категорії відділу з прийому громадян ОСОБА_3, яка прийняла документи для призначення соціальної допомоги та їх зареєструвала. Таким чином, в результаті вищезгаданого громадянці ОСОБА_1 зайво нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 11 862,93 грн., та допомогу при народженні дитини в сумі 24 959, 92 грн.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом першої інстанції встановлено, що звертаючись до суду із позовом, позивач посилається на те, що згідно інформації Служби Безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_1 виїхала з України 09.02.2012 року та в'їхала в Україну 16.03.2013 року, виїхала з України 13.08.2013 року, в результаті чого їй зайво нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та допомогу при народженні дитини та завдано державному бюджету матеріальної шкоди на суму 36822,85 грн.

Виходячи з наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку позивачем не наведено, які саме зловживання допущені ОСОБА_1 при наданні нею документів для призначення соціальної допомоги, та які відомості в наданих документах є свідомо неправдивими або із приховування відомостей щодо її майнового стану та доходів, при наявності яких, позивачці не могли бути призначені державні соціальні допомоги.

Як передбачено вищенаведеними нормами існує порядок прийняття заяв по соціальній виплаті на дитину до досягнення трьохрічного віку. Під час прийняття вказаної заяви, до відповідачки не було ніяких претензій чи зауважень, щодо подачі документів. Дана соціальна виплата була оформлена та почала нараховуватися відповідно до встановленого плану. Колегія суддів, з наведених доказів не вбачає обставин, які б свідчили про незаконне нараховування соціальної допомоги ОСОБА_1, а тому вважає, що кошти виплачені як соціальна допомога на дитину - ОСОБА_2 є правомірними.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те що судом не в повному обсязі з'ясовано обставини справи та допущено порушення вимог законодавства є безпідставними та не підлягають до задоволення .

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління соціальної політики Тернопільської міської ради - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма