Справа № 127/2-706/05
Провадження №22-ц/772/3104/2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

судді доповідача Берегового О. Ю.,

суддів Денишенко Т.О., Матківської М.В.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І., правонаступника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2017 року постановлену під головуванням судді Вінницького міського суду Вінницької області Воробйова В.В. в залі судових засідань місцевого суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на новостворене майно та визнання недійсним договору дарування, за апеляційною скаргою ,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 квітня 2005 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на новостворене майно, визнання недійсним договору дарування був задоволений частково ( т. 1, а. с. 176-181 ). Визнано недійсним договір дарування від 12 червня 2002 року ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_7 1/4 частини будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель по вул. Блока, № 18 в м. Вінниці, на підставі якого до обдарованої відійшли приміщення в житловому будинку «Е»: коридор 3-1, санвузол 3-2, кухня 3-4, кімнати 3-3, 3-5 житловою площею 64,0 кв.м. Визнано за ОСОБА_1 право власності на металевий гараж, розташований на території будинковолодіння № 18 по вул. Блока в м. Вінниці, та на новостворений будинок, позначений на схематичному плані літерою «Е», до складу якого входять: коридор 3-1, санвузол 3-2, кухня 3-4, кімнати 3-3, 3-5 загальною площею 82,3 кв.м. У задоволенні решти частини позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 червня 2009 року ( т. 2, а. с. 143-145 ) заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано за ним право власності на металевий гараж «Г», розташований на території будинковолодіння № 18 по вул. Блока в м. Вінниці, та на 1/4 частину цього ж будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель, а саме на приміщення житлового будинку «Е»: коридор 3-1, санвузол 3-2, кухню 3-4, кімнати 3-3, 3-5 житловою площею 64,0 кв.м.

30 жовтня 2017 року представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 квітня 2005 року та додаткового рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 червня 2009 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2017 року зазначену заяву залишено без руху.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2017 року заяву представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про перегляд рішень за нововиявленими обставинами визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просив оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно статті 361 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.3 ст.264-1 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) до заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 364 цього кодексу, застосовуються правила статті 121 цього кодексу.

Згідно ст. 121 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали;

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Суд першої інстанції, визнаючи заяву представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 квітня 2005 року та додаткового рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 червня 2009 року за нововиявленими обставинами неподаною та повертаючи її заявнику виходив з підстав відсутності посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин та не зазначення обставин щодо того коли заявник дізнався про їх існування.

Однак, з вказаними висновками судді першої інстанції, колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.

Судова колегія вважає, що у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оскаржувана ухвала порушує право ОСОБА_3 на справедливий розгляд його справи судом та обмежує доступ до суду, оскільки недоліки, зазначені в ухвалі судді першої інстанції від 31 жовтня 2017 року не є такими, що перешкоджають відкриттю провадження за нововиявленими обставинами з подальшим виконанням судом першої інстанції приписів частини 5 ст.12 ЦПК України.

Окрім того, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу після відкриття провадження за нововиявленими обставинами, тому суд не вправі через неподання доказів при поданні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишати її без руху та повертати заявнику.

Необхідні для вирішення справи докази можуть бути долучені в подальшому, а недоведеність тієї чи іншої вимоги, чи відсутність доказів на підтвердження такої вимоги може стати підставою для відмови в задоволенні заяви.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2017 року заявником було подано відповіді та доповнення до них, до яких було долучено письмові докази, які не були взяті до уваги судом першої інстанції (а.с. 58-70).

Крім того, з оскаржуваної ухвали суду вбачається, що заява представника ОСОБА_3 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 квітня 2005 року та додаткового рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 червня 2009 року за нововиявленими обставинами була визнана неподаною та повернута, з підстав невідповідності вимогам чинної на той час ст.120 ЦПК України, а саме до неї не було додано її копії та додані до неї документи, відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

Однак, за вказаних підстав заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без руху не залишалась.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2017 рокускасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на новостворене майно та визнання недійсним договору дарування направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді :