10.04.2017 Єдиний унікальний номер 205/1169/17
Р І Ш Е Н Н Я 1169/1

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Скрипник К.О.

при секретарі Молчанові Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 27 лютого 2017 року звернувся до суду з позовом в якому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3, з яким він проживав за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті батька відкрилася спадщина на земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,0284 га. За життя батько розпочав процедуру оформлення права власності на землю, однак внаслідок смерті не встиг отримати правовстановлюючі документи. Згідно витягу з Державного земельного кадастру, право власності на земельну ділянку, площею 0,0284 га по АДРЕСА_1 а зареєстровано за ОСОБА_3, на підставі державного акту на землю, виданого Дніпропетровської міською радою народних депутатів від 28.02.2001 року. Проте, цей державний акт батько так і не отримав. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом. За результатами розгляду заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину, приватним нотаріусом Гуніною І.О. було складно постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 вересня 2016 року, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно. Позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0284 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовну заяву не визнав в повному обсязі та просив відмовити в її задоволенні.

Від приватного нотаріуса дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (а.с.8).

Суд вирішує справу керуючись Цивільним кодексом України в редакції 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство є перехід майна померлої особи до інших осіб в порядку, передбаченого законодавством.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями спадкоємця, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном або подання ним державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною Іриною Олександрівною, вбачається, що після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 (а.с.29-51).

Разом з тим, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.09.2016 року ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що належала ОСОБА_3 (а.с.10).

Позивач стверджує, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну ділянку, 0,0284 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проте таке ствердження спростовується матеріалами справи.

Так, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 28 лютого 2001 року, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради 21.12.2000 року № 3289, земельна ділянка площею площею 0,0284 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Отже, доказів на підтвердження того, що померлому ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини на праві приватної власності належала спірна земельна ділянка, позивачем не надано, адже рішення про передачу земельної ділянки та державний акт видані після смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, суд приходить до висновку, що вказане майно не входило до складу спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не був за життя належним власником земельної ділянки, площею 0,0284 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки вказане майно не входить в склад спадщини після смерті ОСОБА_3 і на нього не може бути визнано право власності за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги не законні, не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене і керуючись ст.524 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя К.О. Скрипник