Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Чуб Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес-Транс» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки виплат,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд: стягнути з ТОВ «Експресс-Транс» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6 836,36 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3 047,60 гривень, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1 523,80 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він згідно наказу № 94-к від 06 червня 2017 року був прийнятий на роботу до ТОВ «Експресс-Транс» на посаду юриста з 07 червня 2017 року. 03 листопада 2017 року відповідно до наказу № 122 від 03 листопада 2017 року він був звільнений із займаної посади ТОВ «Експресс-Транс» за власним бажанням. Згідно діючого штатного розпису ТОВ «Експресс-Транс» в період роботи на підприємстві його посадовий оклад, як юриста підприємства, становив 3200 гривень в місяць. Розрахунок з працівниками в ТОВ «Експресс-Транс» здійснюється в готівковому вигляді безпосередньо директором підприємства один раз в місяць, у зв'язку з чим у нього відсутня можливість надати суду банківську виписку з інформацією про здійснені відповідачем розрахунки по виплаті заробітної плати. На момент звернення його до суду з данною позовною заявою відповідач ТОВ «Експресс-Транс» не здійснив остаточного розрахунку з ним, а саме не виплатив заробітну плату за наступні періоди роботи на підприємстві: вересень 2017 року - 3200 гривень; жовтень 2017 року - 3200 гривень; три відпрацьовані робочі дні листопада 2017 року - 436,36 гривень. Розрахунок заробітної плати за три робочі дні листопада наступний: (3200 гривень : 22 роботі дні у листопаді) * 3 відпрацьовані робочі дні листопада = 436,36 гривень. Таким чином, загальна сума боргу відповідача перед ним по виплаті заробітної плати становить - 6 836,36 гривень. Оскільки, ні в день звільнення - 03 листопада 2017 року, ні станом на 01 грудня 2017 року відповідачем не було проведено остаточного розрахунку з ним, тому, станом на 01 грудня 2017 року відповідач зобов'язаний виплатити йому його середній заробіток за час затримки розрахунку, що становить 20 робочих днів. Середньоденна заробітна плата становить: 6 400 гривень (сума заробітних плат за останні ва відпрацьовані місяці - вересень та жовтень 2017 року) : 42 (сума робочих днів в вересні та жовтні 2017 року) = 152,38 гривень. Середній заробіток за час затримки розрахунку: 152,38 гривень (середньоденна заробітна платі) * 20 (днів затримки розрахунку) = 3 047,60 гривень.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглядати цивільну справу за його відсутності, винести рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом (розпорядження) ТОВ «Експресс-Транс» № 94-К-Е-00000557 про прийняття на роботу від 06 червня 2017 року, ОСОБА_1 було прийнято на посаду юриста з 07 червня 2017 року.

Відповідно до штатного розпису, затвердженого наказом ТОВ «Експресс-Транс» № 01/05-к від 01 травня 2017 року, посадовий оклад юриста було затверджено на рівні 3 350,00 гривень.

Наказом ТОВ «Експресс-Транс» № 29/09/17 від 29 вересня 2017 року «Про збільшення окладів та затвердження нового штатного розпису» було затверджено новий штатний розпис ТОВ «Експресс-Транс» від 29 вересня 2017 року у кількості 64 штатних одиниць та збільшено посадові оклади всім штатним працівникам на 100 гривень 00 копійок з 01 жовтня 2017 року. Посадовий оклад юриста визначено на рівні 3 450,00 гривень.

25 жовтня 2017 року позивач подав ТОВ «Експресс-Транс» заяву, з проханням звільнити його за власним бажанням з 03 листопада 2017 року.

Наказом ТОВ «Експресс-Транс» № 122-к-Е-00000557 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 03 листопада 2017 року, ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади за власним бажанням.

У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз'яснено у п.п. 19, 20 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Не можна вважати спором про розмір сум, належних до виплати при звільненні, спір про відрахування із заробітної плати (на відшкодування матеріальної шкоди, на повернення авансу тощо), оскільки він вирішується в іншому встановленому для нього порядку.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії.

Вказані роз'яснення взаємоузгоджуються з правовими висновками, що викладені в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі 6-195цс14 за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Текнос» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогул та відшкодування моральної шкоди.

Згідно п.8 Порядку розрахунку середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України узгоджуються з вимогами Податкового кодексу України.

Як вбачається з проведенного позивачем розрахунку, позивач стверджує факт того, що відповідач не виплатив заробітну плату за наступні періоди роботи на підприємстві: вересень 2017 року - 3200 гривень; жовтень 2017 року - 3200 гривень; три відпрацьовані робочі дні листопада 2017 року - 436,36 гривень. Загальна сума боргу відповідача перед ним по виплаті заробітної плати становить - 6 836,36 гривень. Оскільки, ні в день звільнення - 03 листопада 2017 року, ні станом на 01 грудня 2017 року відповідачем не було проведено остаточного розрахунку з ним, тому, станом на 01 грудня 2017 року відповідач зобов'язаний виплатити йому його середній заробіток за час затримки розрахунку, що становить 20 робочих днів. Середньоденна заробітна плата становить: 6 400 гривень (сума заробітних плат за останні ва відпрацьовані місяці - вересень та жовтень 2017 року) : 42 (сума робочих днів в вересні та жовтні 2017 року) = 152,38 гривень. Середній заробіток за час затримки розрахунку: 152,38 гривень (середньоденна заробітна платі) * 20 (днів затримки розрахунку) = 3 047,60 гривень. Крім того, позивачем також розрахована компенсація за невикористану відпустку у розмірі 1 523,80 гривень.

При цьому, з наданих суду з боку сторони відповідача документів вбачається, що 02 листопада 2017 року відповідачем було складено акт № 1 про відсутність на роботі юриста Пономаренка М.А., згідно якого юрист Пономаренко М.А. був відсутній на робочому місці, як у приміщенні ТОВ «Експресс-Транс», так і на території зони обслуговування автомобілів автомобілів з 09 годин 00 хвилин до 18 годин 00 хвилин 02 листопада 2017 року.

На підставі данного акту, наказом відповідача № 02/11-к від 02 листопада 2017 року «Про призупинення нарахування заробітної плати», при остаточному розрахунку при звільненні юриста Пономаренка М.А. було вирішено врахувати факти відсутності на робочому місці та провести розрахунок за фактично відпрацьований час.

Відповідно до розрахунку середньої заробітної плати за відпустку, складеного відповідачем, до виплати позивачу було розраховано суму заробітної плати за період з липня по жовтень 2017 року в загальному розмірі 13 500,00 гривень, середньомісячного доходу у розмірі 111,57 гривень, а також з урахуванням суми коштів за невикористану відпустку (10 днів) у розмірі 1 115,70 гривень, а також суми заробітної плати за листопад 2017 року - 1 363,01 гривень.

Як вбачається з відомості на виплату грошей № 102 за вересень 2017 року та видаткового кассового ордеру від 18 вересня 2017 року, за вересень 2017 року позивачу відповідачем було нараховано та виплачено за першу половину вересня 1140,93 грн., відомості про виплату грошей № 106 за вересень 2017 року та видаткового кассового ордеру від 03 жовтня 2017 року, позивачу було нараховано та виплачено за другу половину вересня 2017 року 1555,82 грн., відомості на виплату грошей № 111 за жовтень 2017 року та видаткового кассового ордеру від 13 жовтня 2017 року, позивачу було нараховано та виплачено за першу половину жовтня 2017 року 1322,51 грн., відомості на виплату грошей № 115 за жовтень 2017 року та видаткового кассового ордеру від 01 листопада 2017 року, за другу половину жовтня 2017 року позивачу було нараховано та виплачено 1454,74 грн., відомості на виплату грошей № 118 за листопад 2017 року та видаткового касового ордеру від 03 листопада 2017 року, позивачу було нараховано та виплачено 1 097,22 грн..

Крім того, факт отримання вказаних вище коштів підтверджується підписами позивача про одержання коштів у додатках до відомостей про виплату грошей. Також, відповідно до розписки від 03 листопада 2017 року, позивачем було підтверджено факт отримання трудової книжки та розрахунку, а також вказано про відсутність претензій.

З огляду на викладене, з наданих суду доказів вбачається, що розраховані позивачем суми заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсація за невикористану відпустку не відповідають наданим суду відомостям про виплату та видатковим касовим ордерам, при цьому з огляду на вказані обставини вбачається, що сума, що була виплачена позивачу при звільненні, була виплачена, з урахуванням відсутності позивача на робочому місці, в той час як вказані обставини позивачем у позовній заяві не вказуються, що свідчить про наявність суперечностей в розрахуванні сумм при звільненні, що не являється предметом спору в данному випадку. Крім того, позивачем підтверджено факт отримання розрахунку при звільненні, що підтверджується розпискою про отримання коштів.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес-Транс» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки виплат.

Враховуючи, що суд дійшов ґрунтовних підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, відшкодування судових витрат, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, не здійснюється.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України, Порядком розрахунку середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, Постановою Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес-Транс» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки виплат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: