Провадження №22-ц/784/1047/17
Провадження № 22-ц/784/1047/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Шагай О.А.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи) на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Кредитні ініціативи», Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» (далі ПАТ «Промінвестбанк»), третя особа ОСОБА_5, про визнання частково недійсним умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю та про припинення грошового зобовязання в звязку з його виконанням,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», в подальшому з уточненням та доповненням позовних вимог і до ПАТ «Промінвестбанк», про визнання частково недійсним умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю та про припинення грошового зобовязання в звязку з його виконанням.

Позивач зазначала, що 23 травня 2006 р. між нею та ЗАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком було укладено Договір про іпотечний борг № 326-04/06 строком до 21 травня 2026 р. В цей же день з метою забезпечення зобовязань за вказаним договором між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2012 р. стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «Промінвестбанк» (правонаступника ЗАТ Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку) 346688 грн. 67 коп. кредитної заборгованості, яка складалася лише з заборгованості по тілу кредиту, термін сплати якої ще не настав. 5 березня 2013 р. на виконання даного рішення кредитором було отримано виконавчий лист, який не був предявлений до виконання у встановлені законом строки.

Як вказала ОСОБА_4, весною 2013 року нею було отримано лист-повідомлення від ТОВ «Кредитні ініціативи», з якого вона дізналась, що ПАТ «Промінвестбанк» за Договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 17 грудня 2012 р. відступило своє право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Позивачка вважає, що ПАТ «Промінвестбанк» до укладення з ТОВ «Кредитні ініціативи» вищевказаного договору вже реалізувало своє право грошової вимоги до неї та ОСОБА_5 шляхом предявлення позову, який в подальшому був задоволений судом, внаслідок чого ПАТ «Промінвестбанк» набув статус стягувача, а не кредитора у зобовязанні. За такого, на її думку, є недійсним відступлення права грошової вимоги щодо стягнення її кредитної заборгованості в іншому розмірі, ніж встановленому рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2012 року. Вважає, що нею повністю виконані зобовязання відповідно до Договору про іпотечний борг № 326-04/06 та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2012 року, оскільки в період з 2012 р. по 2016 р. нею сплачено 371242 грн. у рахунок боргу.

На підставі викладеного, просила визнати частково недійсним Договір купілі-продажу кредитного портфелю від 17 грудня 2012 року, який був укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» в частині відступлення права грошової вимоги за ОСОБА_6 договором № 326-04/06 від 23 травня 2006 року у розмірі 42048,81 доларів США, замість належних 346688 грн. 67 коп., укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та нею, ОСОБА_4; вважати грошове зобовязання про повернення кредиту за Договором про іпотечний борг № 326-04/06 від 23 травня 2006 року укладеного між нею, ОСОБА_4 та Акціонерно комерційним промислово-інвестиційним банком припиненим, в звязку з його повним виконанням проведеним належним чином.

ТОВ «Кредитні ініціативи" просило відмовити в задоволенні позову, посилаючись те, що укладений між відповідачами договір відповідає положенням чинного законодавства. Позивачка не сплатила усю суму заборгованості після ухвалення рішення суду в 2012 році, отже, на їх думку, ними правомірно нараховується відсотки та штрафні санкції у валюті кредитування на час фактичної сплати заборгованості, в звязку з чим станом на 25 листопада 2016 року за кредитним договором існує заборгованість у загальному розмірі 22 538,67 доларів США (що еквівалентно 576 720 грн. 60 коп.), яка виникла внаслідок курсової різниці доларів США та невчасного виконання грошового зобовязання, з яких 22095,96 доларів США (що еквівалентно 565 392 грн. 42 коп.) - заборгованість за тілом кредиту, 293,75 доларів США (що еквівалентно 7516 грн. 49 коп.) - заборгованість по відсотках, 148,96 доларів США (що еквівалентно 3811 грн. 60 коп.) - заборгованості по пені. Також відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності до вимог про визнання договору недійсним

ПАТ «Промінвестбанк» також позов не визнало, посилаючись те, що ними виконані усі умови укладеного з ТОВ «Кредитні ініціативи" Договору відступлення права вимоги і цей договір відповідає вимогам закону.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2017 р. позов задоволено частково. Постановлено вважати грошове зобовязання про повернення кредиту за Договором про іпотечний борг № 326-04/06 від 23 травня 2006 року, укладеним між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, припиненим в звязку з його повним виконанням, проведеним належним чином. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь держави з ТОВ "Кредитні ініціативи" 640 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення, неврахування судом того факту, що рішення апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2012 р. не було своєчасно виконано ОСОБА_4, просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

ОСОБА_4 в запереченнях на апеляційну скаргу просила її відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 23 травня 2006 р. між ЗАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступником якого є ПAT,,Промінвестбанк") і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, до якого 24 липня 2007 р. сторони внесли зміни. За цим договором Банк надав позичальниці 57370 доларів США кредиту строком до 21 травня 2026 р. зі сплатою обумовлених договором відсотків за користування вказаними кредитними коштами. Виконання позичальницею ОСОБА_4 умов зазначеного кредитного договору забезпечено договором поруки, укладеним 23 травня 2006 р. (зі змінами від 24 липня 2006 р.) між ЗАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_5 (а.с. 4-12).

Однак, починаючи з весни 2009 р. позичальниця погашення кредиту проводила не в повному обсязі, порушуючи графік погашення кредиту, внаслідок чого у неї утворилась кредитна заборгованість по кредиту, відсотках та пені.

В 2011 році ПАТ «Промівестбанк» звернувся з позовом до суду до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про дострокове стягнення заборгованості за даним договором. За час розгляду даної справи в суді відповідачки повністю погасили прострочену кредитну заборгованість. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2012 року було стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «Промінвестбанк» 346688 грн. 67 коп. кредитної заборгованості станом на 5 березня 2012 р., яка складалася лише з заборгованості по тілу кредиту, термін сплати якої ще не настав.

Виданий на виконання даного рішення виконавчий лист не був предявлений для виконання до виконавчої служби. Як вбачається з матеріалів справи, вказане рішення суду виконувалось ОСОБА_4 у добровільному порядку: протягом з травня 2012 року по жовтень 2016 року нею було сплачено відповідачам на погашення кредитної заборгованості 371242 грн. (а.с. 17-29)

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (Первісний Кредитор) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (Новий кредитор) був укладений договір відступлення прав вимоги, за умовами якого внаслідок передачі (відступлення) Первісним Кредитором ОСОБА_6 Портфеля за цим Договором Новий Кредитор набуває усіх прав вимоги Первісного Кредитора за Кредитними Договорами та Договорами Забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобовязань, правом на звернення стягнення за зобовязаннями Позичальників на заставлене майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними договорами та Договорами Забезпечення. ОСОБА_7 приймання-передачі Документації від 26.02.2013р. ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» було здійснено відступлення прав вимоги за кредитним договором № 326-04/06 від 22.05.2006 року, укладеним із позивачкою (а. 89-91, 166-188).

Отже, в силу ст.ст. 512, 516 ЦК України ТОВ «Кредитні ініціативи» стало новим кредитором ОСОБА_4

Відповідно до ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального України - після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

За такого, судом першої інстанції вірно зазначено про безпідставність дій відповідача щодо самостійного перерахування сплачених ОСОБА_4 сум на виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2012 року про стягнення кредитної заборгованості, яка складалася лише із заборгованості по тілу кредиту, термін сплати якої ще не настав, та перерозподілу цих сум на поточні відсотки за кредитом та пеню з урахуванням курсової різниці долара США, що існувала на час ухвалення рішення та на час його фактичного виконання.

Разом із тим, задовольняючи позовні вимоги про припинення грошового зобовязання по поверненню кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення рішення Апеляційним судом Миколаївської області, яким встановлено розмір заборгованості за кредитним договором № 326-04/06 від 23 травня 2006 року, ПАТ «Промінвестбанк» мало право передати TOB «Кредитні ініціативи» лише ті права, які має стягувач у виконавчому провадженні - лише в межах визначеної судом суми заборгованості, а позичальником ОСОБА_4 така сума повністю погашена. Отже, грошове зобовязання по поверненню кредиту за Договором про іпотечний борг № 326-04/06 від 23 травня 2006 року, укладеним між ОСОБА_4 і Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, є припиненим в звязку з його повним виконанням, проведеним належним чином.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Так, статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_7 з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

ОСОБА_7 зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Поряд із цим, за змістом частини другої статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

ОСОБА_7 із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611, 1046, 1048, 1050 ЦК України, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про передбачене договором та законом дострокове стягнення кредиту, яке ухвалене до спливу строку договору і не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього кодексу до часу фактичного виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищезазначені положення закону та у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.

Вищезазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-157цс16, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-2631цс15, від 7 вересня 2016 року у справі № 6-1412цс16.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, заборгованість за тілом кредиту, термін сплати якої ще не настав, що була стягнута з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2012 року, в належному розмірі була остаточно повернута на виконання рішення суду лише в жовтні 2016 року. Отже, з огляду на положення статті 599 ЦК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення зобовязань ОСОБА_4 в звязку з їх виконанням належним чином.

Також колегія суддів не може погодитись з висновком суду про те, що за договором відступлення прав вимоги, укладеним 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» і ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», останній мав право передати TOB «Кредитні ініціативи» лише ті права, які має стягувач у виконавчому провадженні - лише в межах визначеної судом суми заборгованості, оскільки такий висновок суду суперечить ст.ст. 512, 514 ЦК України та умовам зазначеного договору відступлення прав вимоги. Отже, до ТОВ «Кредитні ініціативи» також перейшло і право вимоги про стягнення усіх нарахувань за користування коштами та інших виплат, передбачених договором та ЦК України, з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання.

Суд першої інстанції не врахував вищезазначених норм матеріального права, не звернув увагу на час погашення позивачкою визначеної рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2012 року заборгованості, а тому дійшов помилкового висновку про припинення її грошового зобовязання по поверненню кредиту за Договором про іпотечний борг № 326-04/06 від 23 травня 2006 року.

Таким чином, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про припинення грошового зобовязання по поверненню кредиту підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення - про відмову в задоволенні зазначених вимог.

ОСОБА_7 вимог ч.1 ст.303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання частково недійсним умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю апеляційним судом не переглядалась, оскільки в апеляційному порядку в цій частині рішення не було оскаржено.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про припинення грошового зобовязання по поверненню кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» і Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» про припинення грошового зобовязання по поверненню кредиту за Договором про іпотечний борг № 326-04/06 від 23 травня 2006 року, укладеним між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Коломієць

Суддя: І.В. Лівінський

Суддя Н.О. Шаманська