Справа № 369/8700/17 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/5695/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 14.12.2017
УХВАЛА

Іменем України

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

за участю секретаря: Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, та понесені нею додаткові витрати у сумі 70 000 гривень на лікування сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та додаткові витрати у сумі 15 000 гривень на зайняття спортом та відпочинок обох дітей.

Свої вимоги позивачка ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що від спільного проживання з відповідачем ОСОБА_3 18 липня 2003 року у неї народився старший син ОСОБА_4, а 10 червня 2007 року - молодший син ОСОБА_5

У лютому 2017 року відповідач залишив родину та проживає за місцем своєї роботи та реєстрації місця проживання у гуртожитку по вул. 15 км Житомирського шосе, в/м 294, в м. Києві. Діти проживають разом з матір»ю в будинку №9 по вул. Ужгородській у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідач ОСОБА_3 проживає окремо від дітей, має постійне місце роботи та додатковий дохід, однак коштів, які він періодично надає на утримання дітей, не вистачає на задоволення їх потреб.

Позивач ОСОБА_2 є інвалідом першої групи, однак, не зважаючи на наявні у неї тяжкі захворювання, у тому числі пов'язані з опорно-руховим апаратом, вона веде активний спосіб життя, піклується про дітей, забезпечує їх усім необхідним для повного і належного фізичного розвитку, навчання та виховання.

Загалом, кожного місяця, без урахування коштів на лікування старшого сина, позивач витрачає кошти на утримання дітей у сумі понад 15 000 гривень (посилене харчування, необхідне для спортсменів; повсякденний, шкільний, спортивний одяг, взуття та знаряддя; забезпечення побутовими засобами, постіль, білизна, побутова хімія, меблі, купівля книжок та канцелярії, зайняття спортом, забезпечення відпочинку та інше).

Інших дітей чи непрацездатних членів родини відповідач ОСОБА_3 не має. Батько дітей має належний стан здоров'я та матеріальне становище, постійне місце роботи та проживання. Крім постійного заробітку за основним місцем роботи, відповідач має додатковий дохід від участі у автоперегонах, ремонту транспортних засобів, тренування спортсменів та інше. Додатковий дохід відповідача є більшим від його офіційної заробітної плати, тому позивач просила суд визначити розмір аліментів на обох дітей у твердій грошовій сумі, в розмірі 6 000 грн. щомісячно.

Крім того, внаслідок діагностування у старшого сина сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тяжкого гормонального захворювання - гіпофізарний нанізм, позивач витрачає значні кошти на його лікування по 28 000 грн. щомісяця. Загалом позивачем вже придбано ліків з березня по серпень 2017 року для лікування сина ОСОБА_6, включаючи діагностику та здачу аналізів, на загальну суму 140 000 грн.

Також, оскільки сторони є спортсменами, їхні діти мають значні фізичні здібності та активно займаються такими видами спорту як плавання, біг, стрільба, фехтування, автогонки (картинг та баггі). Для того, щоб не втратити здобуті у спорті результати та розвиватись далі, діти мають постійно тренуватись, що потребує значних коштів, поїздок на змагання та у спортивні табори.

Так, з лютого по травень 2017 року за зайняття спортом кожного із дітей позивач сплатила кошти у сумі 4 800 гривень за кожного, а загалом 9 600 грн. на двох дітей; на участь у змаганнях витрачено коштів у сумі 2 000 гривень (по 1 000 грн. на кожну дитину); на відпочинок та оздоровлення обох дітей протягом літа 2017 року позивач витратила кошти у сумі 18 400 грн.; за поїздку до літнього табору в м.Скадовськ позивач сплатила кошти у сумі 2 400 грн. (по 1 200 грн. на одну дитину) та до спортивного табору "Славутич" 16 000 грн., по 8 000 грн. на кожну дитину.

Загалом позивачем витрачено коштів на зайняття спортом, оздоровлення дітей та їхній відпочинок у сумі 30 000 грн.

Оскільки ст. 185 СК України передбачено обов»язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, обумовлених особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 половину понесених нею додаткових витрат на лікування старшого сина ОСОБА_6 в розмірі 70 000 грн. та половину витрат, пов»язаних із зайняттям дітьми спортом та їхнім відпочинком, в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15 серпня 2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 10 705 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення додаткових витрат, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту з'ясування обставин справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду в частині стягнення додаткових витрат змінити, стягнувши на її користь з відповідача 70 000 грн. витрат, повязаних з лікуванням сина ОСОБА_4, та 15 000 грн. витрат на зайняття спортом та відпочинок дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України законність та обґрунтованість рішення суду перевіряється колегією суддів лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дітей, в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_2

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10), та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію № 351 від 12.07.2017 року (а.с.12) неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з матірю ОСОБА_2 в селі Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, вул. Ужгородська, будинок №9. Відповідач ОСОБА_3 проживає та зареєстрований у гуртожитку по вул. 15 км Житомирського шосе, в/м 294 в м. Києві.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат, суд першої інстанції виходив з їхньої обґрунтованості в частині підтвердження факту понесення цих витрат позивачем належними та допустимими доказами, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 18 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем по справі були понесені додаткові витрати на дітей у звязку з хворобами, зайняттям спортом та відпочинком, що підтверджується чеком та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг МРТ) на суму 2 390 грн. (а.с.25), видатковою накладною №27 від 29.08.2017 року на суму 11 350 грн. (а.с.28), рахунком на оплату за відпочинок та оздоровлення ОСОБА_4 в сумі 7 670 грн. (а.с.31), всього на суму 21 410 грн., тому висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача половини цих витрат є законним та обґрунтованим.

Правильним є і висновок суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача іншої частини додаткових витрат, оскільки факт їхнього понесення позивачем саме на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належними та допустимими доказами підтверджений не був.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: