АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6679/16-ц Номер провадження 22-ц/786/910/17Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю ОСОБА_3 ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. м. Полтави від 14 лютого 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Демарк» ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Олишівське», ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, третя особа Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Київського районного суду м. м. Полтави від 14 лютого 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» задоволено.

Застосовано наслідки недійсності нікчемності правочину, повернуто Приватному підприємству «Олишівське» транспортний засіб-автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип пасажирський - В, колір сірий, 2011 року випуску, реєстраційний номер СВ 7459АТ, номер шасі (кузова, рами) ZFA7928, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САК №300385, видане Чернігівським ВРЕР 09 грудня 2011 року, та повернуто Приватному підприємству «Олишівське» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САК №300385, що видане Чернігівським ВРЕР 09 грудня 2011 року.

Стягнуто з Приватного підприємства «Олишівське» на користь держави судовий збір в розмірі 1561,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1561,00 грн.

Стягнуто з Приватного підприємства «Олишівське», ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» понесені судові витрати в розмірі 1378,00 грн., з кожного в розмірі по 689,00 грн.

З вказаним рішенням не погодився представник відповідача, який подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прохав рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ПАТ «Банк «Демарк» відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що спірний транспортний засіб на момент укладення договору закладу не підлягав державній реєстрації.

Вважає, що відповідно до Правил дорожнього руху та Порядку державної реєстрації транспортних засобів, спірний автомобіль підлягав державній реєстрації після придбання ПП «Олишівське» даного авто, а в момент укладення договору закладу не було підстав для здійснення будь-яких реєстраційних дій стосовного даного транспортного засобу, оскільки в момент укладення договору закладу спірний автомобіль не придбавався, а тому не було підстав для внесення змін до реєстраційних документів.

Вказує, що право застави ОСОБА_3 згідно умов Договору закладу, виникло безпосередньо в момент передачі ОСОБА_3 предмету закладу, що підтверджується відповідним договором закладу та актом приймання-передавання транспортного засобу, а відповідно до ч.2 ст.16 ЗУ «Про заставу», реєстрація застави не повязується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

У поданих суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу «Банк «Демарк» просить скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін, посилаючись на те, що предметом нікчемного договору закладу, укладеного між позивачами, є транспортний засіб-автомобіль марки FIAT, який згідно норм чинного законодавства підлягає державній реєстрації та зареєстрований Чернігівським ВРЕР 09.12.2011 року, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ собу серії САК №300385, виданим Чернігівським ВРЕР 09 грудня 2011 року, а тому беззаперечним є те, що договір закладу транспортного засобу від 30.04.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ПП «Олишівське» в простій письмовій формі є нікчемним, оскільки його недійсність прямо встановлена законом, а, отже, підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 -апеляційну скаргу підтримав та прохав її задовольнити.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення представника відповідача, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи та установлено місцевим судом, рішенням господарського суду Чернігівської області від 04 квітня 2013 року у справі №927/192/13-г стягнуто з ПП «Олишівське» на користь ПАТ «Банк «Демарк» заборгованість в сумі 3917778,45 грн. (а.с.17).

Також, рішенням господарського суду Чернігівської області від 17 березня 2015 року у справі №927/319/15 стягнуто з ПП «Олишівське» на користь ПАТ «Банк «Демарк» заборгованість в сумі 3097262,38 грн. (а.с.11).

19 листопада 2013 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_5 винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ПП «Олишівське», у межах суми звернення стягнення: 3097262,38 грн., заборонено здійснювати відчуження буль-якого майна, яке належить боржнику ПП «Олишівське» (а.с.12-13).

21 листопада 2013 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_5 винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук майно боржника, в тому числі і транспортний засіб - автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип пасажирський В, колір сірий, 2011 року випуску, реєстраційний номер СВ 7459АТ (а.с.14-15).

Зазначені судові рішення відповідачем ПП «Олишівське» не виконані, знаходяться на примусовому виконанні в відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, зведене виконавче провадження № 48162243 (а.с.18-19).

.

Окрім того, дослідженими у справі доказами встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що 30 квітня 2012 року між відповідачами ОСОБА_3 та ПП «Олишівське» в простій письмовій формі було укладено договір закладу транспортного засобу, згідно з яким заставодавець (ПП «Олишівське») передає в заклад заставодержателю (ОСОБА_3О.) автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип пасажирський-В, колір сірий, 2011 року випуску, реєстраційний номер СВ 7459АТ (а.с.22-25).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд обгрунтовано виходив із того, що, сторонами договору закладу транспортного засобу від 30 квітня 2012 року не було дотримано вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору, а тому такий договір є нікчемним, його недійсність встановлена законом та визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (стаття 215 ЦК України).

Такий висновок відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на Законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.4 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. N9 судам, відповідно до статті 215 ЦК (435-15) необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

За нормою п.5 ст.216 ЦК Ураїни вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

За змістом ч.1 ст.577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про заставу» передбачено, що, у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N1306, транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

За змістом п.30.1. даних Правил (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх у Державтоінспекції незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Відповідно до ст.16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

З огляду на наведене, спірний автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип пасажирський - В, колір сірий, 2011 року випуску, реєстраційний номер СВ 7459АТ є транспортним засобом, а тому, оскільки предметом застави був транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, то нормою закону встановлено обовязок нотаріального посвідчення спірного договору.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки при укладення спірного договору від 30 квітня 2012 року, сторонами не було дотримано вимог чинного законодавства саме, щодо нотаріального посвідчення договору застави, а тому такий договір є нікчемним в силу закону та встановлення даного факту судом не вимагається.

Доводи апеляційної скарги стосовного того, що спірний транспортний засіб на момент укладення договору закладу не підлягав державній реєстрації відповідно до Правил дорожнього руху та Порядку державної реєстрації транспортних засобів оскільки спірний автомобіль не придбавався, не заслуговують на увагу з урахуванням вище викладеного.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що право застави ОСОБА_3 згідно умов Договору закладу виникло безпосередньо в момент передачі ОСОБА_3 предмету закладу, що підтверджується відповідним договором закладу та актом приймання-передавання транспортного засобу, а відповідно до ч.2 ст.16 ЗУ «Про заставу», реєстрація застави не повязується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави, є безпідставними з огляду на таке.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що, у випадках коли предметом застави є, зокрема, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Право застави в такому випадку виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору, а реєстрація застави не впливає на чинність договору застави.

Інші доводи апеляційної скарги є неспроможними, не ґрунтуються на нормах закону, жодних нових фактів доказування, які б спростовували висновки місцевого суду, в них не наведено.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин підстав для скасування рішення місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України , колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника представника за довіреністю ОСОБА_3 ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. м. Полтави від 14 лютого 2017 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1