н/п 2/490/2477/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2017 року м.Миколаїв

у складі: головуючого - судді Чулуп О.С.

при секретарі - Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Миколаївської міської ради

про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до Миколаївської міської ради про відшкодування моральної шкоди в наслідок неправомірного рішення комісії з розгляду земельних спорів Миколаївської міської ради. Позивач вказує, що протягом з 28.08.2014 року по 24.03.2016 року займалася оскарженням рішення вищевказаної комісії, що призвело до перевтомленню, нервовому зриву, втраті спокійного ритму житла, порушення звичайного способу життя, дані дії привели до моральних страждань а тому призвело моральну шкоду в розмірі 5000грн.. Заявник подав заяву, в якій позов свій підтримала та просила його задоволити, та розглядати справу у її відсутності.

Відповідачі до суду не з'явилися, надали заперечення в якому вказали, що позивач не довів ті обставини, які він посилається, як на підставі своїх вимог, зокрема наявність причинного зв'язку між протиправними діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, тривалість та розмір моральних страждань, а за таких обставин просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Таким чином, на виконання наведених норм позивач має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Частинами 1,2 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного складового цивільного правопорушення виключає право позивача на відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Так, позивач вказувала на те, що зазнала моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 5000 гривень, у зв'язку з прийняттям комісії по розгляду земельних спорів Миколаївської міської радою протиправного рішення, яке було скасовано постановою Одеського апеляційного адміністративного суду.

При вирішенні цього спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд обов'язково з'ясовує: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, з'ясовує, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Слід зазначити, що вирішує спір про встановлення розміру та відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Однак, жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження своїх вимог, в чому ж саме виразилися отримана позивачем моральна шкода, коли саме така шкода мала місце та в чому вона виразилась, не надано доказів щодо велечини компенсації моральної шкоди.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57,64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Отже, суд вважає, що позивач не надала безспірних доказів щодо обставин завдання їй моральної шкоди, а факт скасування рішення комісії по розгляду земельних спорів Миколаївської міської радою судом апеляційної інстанції не є безумовною та безспірною обставиною встановлення обставин настання моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя