АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 679/1245/16-ц
Провадження № 22-ц/792/854/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю апелянта та її представника,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нетішинського професійного ліцею про відновлення права на проживання в кімнаті, оскарження дій та бездіяльності за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом до Нетішинського професійного ліцею, вказувала, що на підставі ордера №37 від 05.01.1995 року її сім'я проживала в кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку Нетішинського професійного ліцею по АДРЕСА_1. В березні 2004 року з дозволу тодішнього директора ліцею вона була переселена в кімнату № НОМЕР_2. У цій кімнаті вона проживала разом з малолітньою дочкою ОСОБА_2, а в подальшому і зі своєю тіткою. В 2006 році позивачка була звільнена з роботи у зв'язку з скороченням та з цього часу за нею утворилася заборгованість по оплаті за житло в сумі 959,43 грн. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.01.2014 року виселено ОСОБА_3 та її доньку малолітню ОСОБА_2 з кімнати № НОМЕР_2 гуртожитку без надання іншого житла та стягнуто з неї на користь ліцею збитки, завдані порушенням зобов'язання, в розмірі 959,43 грн. При прийнятті цього рішення враховано неправдиві відомості відповідача щодо нібито самовільного зайняття нею кімнати №420. При цьому керівництво Нетішинського професійного ліцею виходило з того, що гуртожиток є відомчим, а позивачка та її дочка не працюють та не навчаються в ліцеї, тому відсутні підстави для надання їм іншої кімнати в гуртожитку.

Позивач вважала, що керівництво Нетішинського професійного ліцею подало протиправний позов про виселення попри те, що мало видати їй новий ордер при переселенні в іншу кімнату, безпідставно не надавало довідки для отримання пільг на оплату житла, що зумовило виникнення у неї боргу. Такими діями та бездіяльністю керівництва ліцею порушено її права та інтереси. Враховуючи вищевикладене, позивачка просила відновити їй та її дочці право жити сім'єю в кімнаті № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 Хмельницької області; визнати противоправними дії та бездіяльність Нетішинського професійного ліцею, колишнього і теперішнього директорів та юриста ОСОБА_6

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.03.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Посилається на неправильне застосування норм права та неповноту встановлення обставин, що мають значення для справи. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення її позову. Суд допустив порушення ст. 10 ЦПК України, не врахував її доводи, викладені у позовній заяві, клопотання вирішувалися без роз'яснення наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій. Окрім цього, в порушення закону суд не допустив до участі у справі представника громадської організації, членом якої являється позивачка, що позбавило її належного захисту в суді.

В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Позивач в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про розгляд справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, встановлено, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.01.2014 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 05.03.2014 року, ОСОБА_3 та її доньку малолітню ОСОБА_2 виселено з кімнати № НОМЕР_2 гуртожитку Нетішинського професійного ліцею по АДРЕСА_1 без надання іншого житла. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Нетішинського професійного ліцею збитки, завдані порушенням зобов'язання, в розмірі 959,43 грн.

Вказане рішення суду виконане в примусовому порядку.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з безпідставності заявлених вимог, зважаючи на встановлений судовим рішенням факт відсутності у позивача права на проживання у гуртожитку.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірного переселення апелянтки в кімнату № НОМЕР_2 гуртожитку Нетішинського професійного ліцею, відсутності законних підстав для виселення її з дітьми з гуртожитку є безпідставними, оскільки спростовуються змістом рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.01.2014 року, яке набрало законної сили.

Так, вказаним рішенням Нетішинського міського суду від 10.01.2014 року встановлено, що ОСОБА_3 та її донька малолітня ОСОБА_2 не мають права користування кімнатою № НОМЕР_2 гуртожитку.

Наведені обставини в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційними і не підлягають доказуванню.

За змістом ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, лише наявне цивільне право особи підлягає захисту в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відтак безпідставними є посилання апелянта на порушення її права на житло внаслідок виселення з кімнати № НОМЕР_2 гуртожитку за відсутності у неї такого права користування цією кімнатою гуртожитку.

В свою чергу право відповідача на звернення до суду з позовом за захистом своїх прав є незаперечним правом, яке встановлено законом, зокрема, ст.3 ЦПК України.

Наведене спростовує твердження апелянта про неправомірність дій керівництва Нетішинського професійного ліцею щодо подачі позову про виселення.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного ненадання керівництвом ліцею довідок для отримання пільг на оплату житла не ґрунтуються на доказах і не спростовують висновків суду.

Суд першої інстанції обґрунтовано не допустив до участі в справі як представника позивача особу, що не надала передбачених ст.42 ЦПК України документів на підтвердження своїх повноважень, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

_________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: Сопронюк О.В. Провадження № 22-ц/792/854/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 44