АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц /796/ 149/2017 Доповідач суді апеляційної інстанції Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Волошиної В.М.

Суддів: Головачова Я.В., Слюсар Т.А.

При секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа: Київська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 , третя особа: Київська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року основний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 , третя особа: Київська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою залишено без розгляду.

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа: Київська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є одним із співвласників 1/3 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 4-1818 від 26.02.1987 року, укладеного з ОСОБА_6 інші частини будинку належить на праві спільної власності відповідачам .

Посилаючись на роз'яснення п. 7 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16 квітня 2004 року та ст. 120 ЗК України , ст. 358 ЦК України , позивач просив визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння за вказаною адресою , виділивши в користування ОСОБА_3 1/3 частину земельної ділянки з загальної площі земельної ділянки , що відповідно до рішення виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих №1360 від 31 жовтня 1953 року та акту від 20 листопада 1953 року, складеним старшим землевпорядником Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих ОСОБА_8 складає: довжина 35 м, ширина - 25,72 м, розміром 0,09 га згідно даних міського земельного кадастру ( код ділянки 75:279:015 та 75:279:016).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Визначено порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_3 та співвласниками домоволодіння, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 за адресою: будинок АДРЕСА_1 , згідно першого варіанту на підставі Висновку експерта №2-15/07 від 15.07.2015 за кадастровими номерами:75:279:015 та 75:279:015.

Виділено в користування співвласнику ОСОБА_3- 1/3 частки, земельної ділянки площею 9/3 =300,0 м2., від загальної площі земельної ділянки, розміром 0,9 га, відповідно до рішення виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих №1360 від 31.10.1953 та згідно ОСОБА_8 від 20.11.1953.

В сумісне користування співвласників ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 залишено земельну ділянку загальною площею 39,3 м2, від загальної площі земельної ділянки, розміром 0,9 га, відповідно до рішення виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих №1360 від 31.10.1953 та згідно ОСОБА_8 від 20.11.1953, яка призначена для проходу співвласників та обслуговування будівлі.

Співвласникам ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 залишено в загальне користування земельну ділянку площею:9 х 1/3 - 39,3/4 х 3 = 300 - 29,5 = 270,5 м2 ,від загальної площі земельної ділянки, розміром 0,9 га, відповідно до рішення виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих №1360 від 31.10.1953 та згідно ОСОБА_8 від 20.11.1953, за кадастровими номерами: 75:279:015 та 75:279:015.

Лінію розділу земельної ділянки прокласти ( додаток №2 до висновку):від точки «1», яка розташована - кут фронтальної межі (вул. ОСОБА_9) вздовж межі довжиною 4,52 м до точки «2»;від точки «2» під кутом 90 град, довжиною 7,86 м до точки «З»;від точки «З» паралельно стіні будинку, довжиною 1,97 м до точки «4»;від точки «4» довжиною 2,45 м до точки «5»;далі прокласти лінію згідно розподілу будинку від точки «5» до точки «6»; від точки «6» під кутом 45 град, до точки «7», яка розташована на відстані 1.0 м від стіни будинку;від точки «7» паралельно стіні будинку довжиною 5,58 м до точки «8»; від точки «8» до точки «9», яка розташована на тильній межі на відстані 10,52 м від точки «10» кут тильної та правої межі. Лінію розділу земельної ділянки прокласти (дивись додаток №2 до висновку): від точки «11», яка розташована на відстані 10,23 м від точки «2» вздовж паркану до точки «13» кут будинку;далі вздовж стіни будинку до точки «15»;далі прокласти лінію згідно розподілу будинку від точки «15» до точки «16»; від точки «16», довжиною 1,5 м до точки «17», яка розташована на відстані 1,0 м від стіни будинку;від точки «17» паралельно стіні будинку довжиною 5.13 м до точки «18»; від точки «18» довжиною 1,75 м до точки «19», яка розташована на відстані 1,0 м від стіни будинку; від точки «19» паралельно лінії забудови господарської будівлі довжиною 4.41 м до точки «20»; від точки «20» до точки «21», яка розташована на тильній межі на відстані 8.0 м від точки «27» - кут тильної та лівої межі.

Виділено ділянку загального користування - прохід та обслуговування стіни будинку в точках «13-16-17-18-26-25-23-22-12-13», площею 39,3 м2 в межах: з точки «13» по стіні будинку до точки "16"; від точки «16», довжиною 1,48 м до точки «17», яка розташована на відстані 1,0 м від стіни будинку; від точки «17» паралельно стіні будинку довжиною 5,13 м до точки «1 8»; від точки «18» паралельно стіні будинку до точки «26» яка розташована на відстані 1,0 м від стіни будинку;від точки «26» паралельно стіні будинку на відстані 1,2 м від неї до точки «25», яка розташована на відстані 1,2 м від фасадної стіни будинку;від точки «25» паралельно стіні будинку до точки «23»;від точки «23» під кутом 90 град паралельно стіні будинку до точки «22» яка розташована на відстані 1,2 м від точки «12»;від точки «22» під кутом 90 град до точки «12» яка розташована на відстані 1.13 м від точки «13»;від точки «12» до з'єднання з точкою «13».

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідачів у справі ОСОБА_2, проживаючої за адресою АДРЕСА_1, п. б, місце роботи не відоме, ідентифікаційний номер в справі відсутній, ОСОБА_6, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, п. б, місце роботи не відоме, ідентифікаційний номер в справі відсутній, ОСОБА_5, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, п. б, місце роботи не відоме, ідентифікаційний номер в справі відсутній, ОСОБА_7 проживаючого за адресою АДРЕСА_1, п. б, місце роботи не відоме ідентифікаційний номер в справі відсутній ,в рівних частках по 91 грн. 35 коп. з кожного, судовий збір.

На зазначене рішення подано 3-и апеляційні скарги.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, неправильне оцінювання доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задовольнні позовних вимоги ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі. На її думку, висновок експерта, покладений в основу рішення, складений в порушення Інструкції та Методики та викликає сумнів у його складенні компетентним експертом. До того ж, зазначала, що суд вирішив питання про встановлення порядку користування земельною ділянкою між усіма співвласниками домоволодіння, окрім неї, чим було порушено її право, як власника відповідної частки домоволодіння.

Заперечуючи рішення суду в частині визначення порядку користування земельною ділянку між ОСОБА_3 та іншими співвласниками домоволодіння за першим варіантом висновку експертизи ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, вважаючи, що такий порядок значно порушує права його довірителя відносно доступу до комунікацій, виїзду на вулицю та закриватиме віконний отвір парканом відповідачів. Просив рішення суду змінити та встановити порядок користування земельною ділянкою за другим варіантом згідно висновку експертизи. Стягнути з відповідачів судові витрати за проведення судової експертизи та за проведення інженерних вишукувань відповідно до фінансових документів.

Відповідач ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі на рішення суду поставив під сумнів повноваження експерта ОСОБА_10, що провів експертизу 15.07.2015 та який був покладений в основу рішення. Зокрема зазначав, що згідно запропонованих експертом варіантів розподілу спірної земельної ділянки не враховано можливість нормального користування будинком, догляду, як за ним, так і господарських споруд. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та 3-я особа: Київська міська рада неодноразово в судові засідання не з'являлися, повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до вимог вищезазначеної норми колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7та 3-ї особи, визнавши їх неявку до суду не поважною.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 слід задовольнити виходячи з насупного.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК Україи суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та встановлюючи порядок користування земельною ділянкою за першим варіантом висновку експертизи суд першої інстанції виходив з доказів, наданих позивачем.

Проте, погодитись з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

В силу частин 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що згідно технічного паспорту КМБТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на садибний ( індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, позивачу ОСОБА_3 належить 1/3 частки будинку на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 12 Київською держнотаріальною конторою 26.02.1987 Р№Н-1818; відповідачам ОСОБА_2 належить на праві власності 1/3 частки будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 1-ю Київською державною нотаріальною конторою 6.07.1985 №5ДН-10718; ОСОБА_7 - 1/6 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину , виданого 12 КДНК 05.03.2004 № 6-933; ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - по 1/12 частки на кожного на підставі Договору дарування , посвідченого ПН КМНО Качельніковим С.В. 06.03.2005 № 1449 ( а.с. 80-83, т.1).

Будинок розташований на земельній ділянці (не приватизована) загальним розміром 0,12 га , однак між позивачем та відповідачами порядок користування цією земельною ділянкою не урегульовано, розмір часток земельної ділянки кожного із співвласників будинку не визначено, що призвело до спору щодо користування цією земельною ділянкою, а саме реалізації права проходу, проїзду, прокладення мереж та забудови цієї земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається , що рішенням Виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих №1360 від 31 жовтня 1953 року надано земельну дільницю під забудову ОСОБА_12 в АДРЕСА_1 в розмірі 0,09 га, зобов'язано ст. землевпорядника Райуправління відвести зазначену дільницю під забудову на протязі десяти днів ( а.с. 132, т. 1).

Згідно акту від 20 листопада 1953 року, складеним старшим землевпорядником Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих ОСОБА_8 встановлено, що розмір наданої в натурі земельної ділянки в АДРЕСА_1 ОСОБА_12 для будівництва жилого будинку , загальною площею 0,09 га в наступних межах, довжина ділянки складає 35 м, ширина - 25, 72 м, що також відображено в генеральному плані садиби типового проекта Б-101-1 ( а.с. 133,-134, т. 1 ).

Згідно технічного паспорта на житловий будинок ( домоволодіння) АДРЕСА_1, що зареєстрований в інвентаризаційній справі № 44626/1456 встановлено, що станом на 28 березня 1986 року площа земельної ділянки становить 0,1203 га, та за технічними паспортами № 26779 встановлено, що станом на 1990 рік - площа земельної ділянки становить також 0,1203 га.: норма в межах 0,09 га та 0,303 га самозахват, а станом на 21 листопада 2003 року загальна площа земельної ділянки становить також 0,1203 га.

Із зведеного плану земельної ділянки , зареєстрованого за № 16-24 від 22 липня 2008 року встановлено, що загальна площа ділянки становить 0,1205 га.

В рамках зазначеної справи було призначено 2-і судові експертизи для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні знання у відповідній сфері, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Перша експертиза проводилась на стадії розгляду справи судом першої інстанції.

Згідно з висновком експерта №2-15/07 від 15 липня 2015 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи Українським центром судових експертиз встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, що відповідно до рішення виконкому Києво - Святошинської районної ради депутатів трудящих №1360 від 30 жовтня 1953 року та акту від 20 листопада 1953 року складеного старшим землевпорядником Києво - Святошинської районної ради депутатів трудящих ОСОБА_13 складає: довжина 35 метрів, ширина 25, 72 м, розміром 0,09 га відповідно до часток співвласників домоволодіння, а саме : ОСОБА_3 1/3 частина, ОСОБА_2 1/3 частина, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 1/12 частині та ОСОБА_7 1/6 частина, можливо при умові об'єднання часток співвласників ОСОБА_6 (1/12), ОСОБА_5 ( 1/12) та ОСОБА_7 ( 1/6).

Можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою, що відповідно до рішення виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих № 1360 від 30 жовтня 1953 року та акту від 20 листопада 1953 року , складеного старшим землевпорядником Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих ОСОБА_13 складає: довжина 35 м, ширина 25,72 м, розміром 0,09 га, яка розташована по АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників (ОСОБА_3 - 1/3 частина, ОСОБА_2 1/3 частина , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 1/12 частині та ОСОБА_7 1/6 частина) при умові об'єднання часток співвласників ОСОБА_6 ( 1/12), ОСОБА_5 (1/12) та ОСОБА_7 ( 1/6) - разом 1/3 часток, викладено в дослідницькій частині висновку та зображено на схемах додатків № 2 та № 3 .(а.с. 207-217).

Зі змісту висновку встановлено, що експерт прийшов до висновку , що розділити земельну ділянку (встановити порядок її використання) , що відповідно до рішення виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих №1360 від 30 жовтня 1953 року та акту від 20 листопада 1953 pоку, складеного старшим землевпорядником Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих ОСОБА_8 складає: довжина 35 метрів, ширина 25.72 метрів, розміром 0,09 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників домоволодіння, а саме ОСОБА_3 - 1/3 частина, ОСОБА_2 1/3 частина, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 1/12 частині та ОСОБА_7 1/6 частина, тобто виділити їх частини: ОСОБА_3 - 300 кв.м, ОСОБА_2 - 300 кв.м., ОСОБА_7 - 150 кв.м.. ОСОБА_6 - 75 кв.м., ОСОБА_5 - 75 кв.м із загальної площі земельної ділянки не вбачається можливим.

Також експерт дійшов до висновку, що можливо встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, що відповідно до рішення виконкому Києво - Святошинської районної ради депутатів трудящих №1360 від 30 жовтня 1953 року складає: довжина 35 метрів, ширина 25,72 метрів, розміром 0.09 га. яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, при умові об'єднання ідеальних часток співвласників, тому запропоновано два варіанти встановленого порядку користування земельною ділянкою.

Розглядаючи спір суд першої інстанції встановив порядок користування земельною ділянкою, виходячи із першого варіанту, який викладено судом вище.

Сторони по справі не погодились із таким рішенням та подали три апеляційні скарги.

14.06.2016 Апеляційним судом м. Києва у справі була призначена повторна земельно-технічна експертиза.

Відповідно до висновку №SF/01/1607-09 від 18 вересня 2017 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у зв'язку:

-з відсутністю даних (в системі координат, яка діяла станом на 1953 ), визначити конкретне місце розташування земельної ділянки площею 0,09 га, яка виділена рішенням виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради депутатів від 31.10.1953 та актом від 20.11.1953, складеного старшим землевпорядником Києво- Святошинської райради трудящих ОСОБА_13, розміром 0,09 га, довжиною 35 м, шириною 25,72 м, в межах сучасної ділянки площею 0,1343 га;

-наявністю невідповідності в документах, якими визначається, що частина житлового будинку, якої користується співвласник 1/6 частини ОСОБА_7, у відповідності до свідоцтва про право на спадщину, виданого Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою від 05.03.2004, ОСОБА_7 є спадкоємцем ОСОБА_5 згідно до договору конкретного користування будинком АДРЕСА_1 від 25.09.1986 користувалася квартирою № 1 не розташовується на земельній ділянці з кодом 75:279:016 площею 410,34 кв.м;

-дуже малими ідеальними частками співвласників ОСОБА_14 та ОСОБА_6, які в одиницях площі становлять по 75 кв.м;

-визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 не вбачається за можливе.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України (2001 року) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об'єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Нормами частини другої статті 6, частини першої статті 22, частини першої статті 23 ЗК України (1991 року) передбачалося набуття громадянами права власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину та виникнення права власності після встановлення меж земельної ділянки в натурі і одержання державного акта про право власності на землю.

Аналогічними за змістом нормами статті 81 ЗК України також передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.

Питання виникнення права власності або права користування земельними ділянками урегульовані ЗК. Так, згідно з частинами першою, другою статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону; набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористування).

Згідно з ч. 2, 4 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

З аналізу зазначених норм вбачається, що позивач та відповідачі, як власники відповідних часток будинку АДРЕСА_1 мають право на земельну ділянку пропорційно до їх часток у праві власності жилого будинку.

Відповідно до ч. 4. ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Так, згідно з висновком експерта №2-15/07 від 15 липня 2015 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи Українським центром судових експертиз можливо встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 при умові об'єднання ідеальних часток співвласників за 2-а варіантами.

Суд першої інстанції в порушення вимог ч.4 ст. 88 ЗК України визначив порядок користування спірною земельною ділянкою по першому варіанту об'єднавши ідеальні частки співвласників ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, незважаючи на те, що останні заперечували проти такого об'єднання.

Відповідно до висновку №SF/01/1607-09 від 18 вересня 2017 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 не вбачається за можливе.

Так, рішенням Виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих №1360 від 31 жовтня 1953 року надано земельну дільницю під забудову ОСОБА_12 в АДРЕСА_1 в розмірі 0,09 га. Сучасна ділянка, на якій розташоване домоволодіння сторін становить фактичну площу 0,1343 га відповідно до висновку експертизи. Тобто, увесь розмір землі, що перевищує розмір 0,09 га є самозахватом. Ніхто із співвласників не звертався до Київської міської ради щодо її виділення та узаконення. А відтак, суд за своєю компетенцією не може встановлювати порядок користування земельною ділянкою, яка не виділялася співвласникам будинку та перебирати компетенцію інших органів на себе.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував фактичних обставин справи, вимог закону, не надав оцінку всім доказам у справі і прийшов до помилкового висновку про задоволення позову, оскільки висновок експертизи №2-15/07 від 15 липня 2015 року загалом за своїм змістом суперечить, як вимогам закону, так і інтересам сторін.

Ураховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку,що судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа: Київська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 28 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді: