Справа № 307/57/17
Провадження № 2/307/440/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Клим В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, де третя особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в інтересах якої подав позов представник ОСОБА_3,звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради, де третя особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В позовній заяві представник зазначив, що 27 жовтня 2015 року, помер чоловік позивачки ОСОБА_4 і після його смерті відкрилася спадщина на ? житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Тячів, вул. 30 років Перемоги, 76 та земельної ділянки, площею 2,450 га, що розташована на території урочища «Голендертог» ОСОБА_2 міської ради. У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулася в ОСОБА_2 державну нотаріальну контору, де отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? житлового будинку. Але окрім житлового будинку померлому чоловіку позивачки належить також земельна ділянка площею 2,450 га, що розташована на території урочища «Голендертог» ОСОБА_2 міської ради, яка була надана у приватну власність батькові її померлого чоловіка ОСОБА_5 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який помер 28.08.2000 року. Після смерті ОСОБА_5 його син ОСОБА_5 (її тепер уже померлий чоловік) успадкував вищевказану земельну ділянку та отримав свідоцтво про право на спадщину, однак після отримання свідоцтва про право на спадщину право власності на себе не зареєстрував. У звязку з наведеним після звернення позивачки до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка на земельну ділянку, в звязку з тим, що оригінал свідоцтва на право приватної власності на земельну ділянку було втрачено і збереглася тільки копія, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй було відмовлено.

Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове нерухоме майно - земельну ділянку, площею 2,450 гектарів, розташованої на території урочища Голендертог ОСОБА_2 міської ради, Тячівського району, Закарпатської області, України, після смерті ОСОБА_4, який помер 27 жовтня 2015 року.

Представник позивача в судове засідання не зявився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169, 229 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи ОСОБА_2 державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, так як надіслав заяву про розгляд справи в їх відсутності, щодо задоволення позовних вимог не перечують, а тому суд в порядку ст. 169, 229 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7).

Згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ЗК №034024, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №405 та виданого ОСОБА_2 міською радою народних депутатів 28 березня 2000 року, ОСОБА_5 значиться власником земельної ділянки, площею 2,450 га. на території урочища Голендертог ОСОБА_2 міської ради, Закарпатської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12).

В листі Управління Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Закарпатської області від 18 січня 2017 року за №29-708-99.5-115/2-17 зазначено, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ЗК №034024, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №405 та виданий ОСОБА_5 щодо земельної ділянки на території урочища Голендертог ОСОБА_2 міської ради (а.с.42).

28 серпня 2000 року помер ОСОБА_5, який був батьком чоловіка позивачки ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.8).

Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого та зареєстрованого державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори у реєстрі за №2-798 від 20.05.2004 року стверджується, що спадкоємцем майна ОСОБА_5, померлого 28 серпня 2000 року є його син ОСОБА_4, мешканець м. Тячів, вул. 30 років Перемоги, 76, Закарпатської області, спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається із земельної ділянки, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,450 га в межах згідно з планом, яка розташована на території урочища Голендертог ОСОБА_2 міської ради, Закарпатської області, що належить померлому ОСОБА_5 на праві приватної власності на землю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №034024, виданого ОСОБА_2 міською радою від 28.03.2000 року на підставі рішення цього ж виконкому від 29 лютого 2000 року №41 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №405. Вартість спадкового майна становить 13362,47 гривень, згідно довідки про визначення грошової нормативної оцінки земельної ділянки, виданої ОСОБА_2 районним відділом земельних ресурсів за №87 від 19.05.2004 року (а.с.10).

27 жовтня 2015 року помер чоловік позивачки ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого та зареєстрованого державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори у реєстрі за №2-1795 від 08.11.2016 року стверджується, що спадкоємцем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 27 жовтня 2015 року є його дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканка м. Тячів, вул. 30 років Перемоги, 76, Закарпатської області. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Тячів, 30 років Перемоги, 76, належного померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської Ради народних депутатів, 29 квітня 1986 року за №1173 та зареєстроване Хустським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим №І.784 та записане в реєстрову книгу №11 від 29 квітня 1986 року (а.с.11).

Відповідно до висновку про ринкову вартість земельної ділянки, проведеної ТОВ «ГЕО Карпати», вартість земельної ділянки, площею 2,450 га, яка розташована на території урочища Голендертог ОСОБА_2 міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, наданої у власність згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ЗК №034024, станом на 23 грудня 2016 року складає 160965 гривень (а.с.15).

Із постанови ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 17 січня 2017 року вбачається, що позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,450 га, яка розташована на території урочища Голендертог ОСОБА_2 міської ради, після смерті чоловіка ОСОБА_4, у звязку з відсутністю у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві (а.с.41).

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до ст.ст. 116, 131 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Право власності на земельну ділянку спадкодавця, згідно зі ст. 126 ЗК України (в редакції станом на дату видачі державного акту серії ЗК № 059598), посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до п. 3.5. листа ВССУ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 125 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, власником спірної земельної ділянки, площею 2,450 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території урочища Голендертог ОСОБА_2 міської ради, Закарпатської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №034024, був вже померлий ОСОБА_5, після смерті якого згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2004 року вказану земельну ділянку успадкував його вже померлий син ОСОБА_4, що був чоловіком позивачки ОСОБА_1, при цьому інші особи, крім позивачки, на володіння та користування даною земельною ділянкою на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, який після смерті свого батька ОСОБА_5 успадкував земельну ділянку, площею 2,450 гектарів, розташованої на території урочища Голендертог ОСОБА_2 міської ради, Тячівського району, однак відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку та її державної реєстрації за вже померлим чоловіком позивачки ОСОБА_5 перешкоджає позивачці в оформленні спадщини на неї в нотаріальному порядку.

Беручи до уваги наведене, з врахуванням вимог ст.ст. 1222, 1223, 1268 ЦК України, суд вважає, що невизнане право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно.

Судові витрати щодо сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 116, 131 ЗК України, ст.ст.16, 328, 392. 1216, 1217. 1222, 1223, 1225, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове нерухоме майно - земельну ділянку, площею 2,450 гектарів, розташованої на території урочища Голендертог ОСОБА_2 міської ради, Тячівського району, Закарпатської області, України, після смерті ОСОБА_4, який помер 27 жовтня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня отримання його копі.

Головуючий : В.І.Бобрушко