Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1143/17
Провадження №: 2-н/332/153/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 р. . суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Шалпегіна О.Л., розглянувши заяву КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и в:

25.04.2017 р. до суду надійшла заява КП «ВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення з боржників заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, яка ухвалою суду від 26.04.2017 р. була залишена без руху. Заявникові наданий строк для усунення недоліків поданої заяви через: недотримання вимог ч. 3 ст. 98 ЦПК України щодо оформлення копій доданих документів; подання на підтвердження факту надання та отримання житлово-комунальних послуг довідки, виданої неуповноваженою юридичною особою з неактуальними даними; розбіжності щодо періоду та розміру заборгованості боржників у заяві про видачу судового наказу та доданого до неї розрахунку заборгованості. Строк для усунення недоліків заяви був продовжений за заявою представника КП «ВОДОКАНАЛ».

На виконання ухвали суду від 26.04.2017 р. представником заявника надані письмові пояснення. Так, з приводу розбіжностей у періоді та розмірі заборгованості, представник заявника послався на особливості програмного забезпечення підприємства і вказав на те, що до загальної суми заборгованості боржників 18580,72 грн. входить сума заборгованості, яка утворилась до 01.10.2014 р. Довідку, видану МКП «ОСНОВАНІЄ» 16.06.2015 р. представник заявника вважає допустимим доказом на підтвердження факту надання та отримання житлово-комунальних послуг через відсутність законодавчо встановленого строку її дії. Фотокопії доданих до заяви про видачу судового наказу документів, представник заявника вважає належно посвідченими копіями.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття наказного провадження, суддя виходить з такого.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви та доданих документів вбачається спір про право.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 9 постанови № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» розяснив, що наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст.100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Судовий наказ за вимогою про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг (п. 13 вказаної постанови Пленуму ВССУ).

Враховуючи викладене, суддя, по-перше, не може погодитись із доводами представника заявника щодо прийняття довідки МКП «ОСНОВАНІЄ» від 16.06.2015 р. у якості письмового доказу у наказному проваджені на підтвердження факту надання заявником та отримання боржниками житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, оскільки з 01.09.2016 р. вказане підприємство не є балансоутримувачем обєктів житлового фонду, тобто на теперішній час не є особою, уповноваженою видавати такі довідки. Крім того, зазначена довідка містить інформацію майже дворічної давнини.

З цього питання суддя розяснює представнику заявника, що звернення в порядку ч. 6 ст. 100 ЦПК України до відповідного органу реєстрації провадиться судом з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання боржника та вирішення питання про підсудність справи. Отримана судом у такий спосіб інформація не може вважатись доказом отримання боржниками житлово-комунальних послуг.

По-друге, розбіжності у предявленій КП «ВОДОКАНАЛ» вимозі про стягнення з боржників заборгованості за період з 01.10.2014 р. по 01.03.2017 р. у сумі 18580,72 грн. та доданому розрахунку, де вказана сума заборгованості зазначена як 6324,21 грн. не були усунуті заявником за час наданий судом. Особливості програмного забезпечення бухгалтерської служби КП «ВОДОКАНАЛ» не можуть слугувати виправданням для предявлення у наказному проваджені вимоги про стягнення заборгованості без конкретизації періоду, за який вона утворилась. Вказана обставина позбавляє суд перевірити дотримання стягувачем строків позовної давності у цій справі. Також, незважаючи на той факт, що повноліття боржник ОСОБА_2 досяг у 2016 році, КП «ВОДОКАНАЛ» предявлена до нього вимога про солідарне стягнення заборгованості, яка уторилась з 2014 року.

Враховуючи викладене, є підстави для відмови КП «ВОДОКАНАЛ» у прийнятті заяви про видачу судового наказу через наявність спору про право.

Керуючись ч. 2 ст. 100 ЦПК України,

у х в а л и в:

У прийнятті заяви КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, відмовити.

Розяснити заявнику право на звернення до суду з вказаними вимогами в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Л.Шалпегіна