Справа № 263/4762/17-ц
Провадження № 4-с/263/34/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Єрмоленкові Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі у залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, в якій просив визнати незаконним дії державного виконавця з повернення виконавчого листа у звязку з відсутністю дати народження боржника; зобовязати державну виконавчу службу прийняти до виконання виконавчий лист без дати народження боржника та відкрити виконавче провадження; витребувати із паспортного столу дані про дату народження боржника.

На обґрунтування вимог скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 29 березня 2017 року отримав повідомлення про повернення виконавчого листа у звязку з відсутністю у ньому даних про дату народження боржника ОСОБА_2 Вказує, що раніше за указаним виконавчим листом уже відкривалися виконавчі провадження, однак поверталися у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо провести стягнення. Вважає таку постанову незаконною та просить вимоги скарги задовольнити.

ОСОБА_1 до судового засіданні не зявився, у скарзі просив розглянути її без його участі, вимоги підтримує у повному обсязі.

Старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (далі Центральний ВДВС Маріупольського МУЮ) ОСОБА_3 належним чином повідомлена, до судового засідання не зявилася, причини неявки суд не повідомила.

Суд вважає, що причини неявки державного виконавця, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними. Неявка державного виконавця відповідно до вимог ст. 386 ЦПК України не може бути перешкодою для проведення розгляду скарги.

Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Виконуючи вимоги ст. ст. 10, 213, 214 ЦПК України, суд встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини.

05 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Згідно з п. п. 6, 7 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1404-VIII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З огляду на викладене, враховуючи, що виконавчі дії здійснюються після набрання чинності цим Законом, тому саме він підлягає застосування до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У силу частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання.

У справі, де предметом розгляду є скарга на дії державного виконавця, підставою для повернення виконавчого листа стало те, що у такому відсутні дані про народження боржника ОСОБА_2

У той же час, положення п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII необхідно розуміти у тому, що відомості про народження боржника підлягають зазначенню у випадку, коли вони відомі органу, який видав виконавчий лист, тобто суд може зазначити відповідну інформацію тільки за її наявності в матеріалах справи.

Отже, слід дійти висновку, що при відсутності таких відомостей та/або неможливості їх встановити при виготовленні виконавчого листа така інформації до нього не вноситься, та відповідно не може слугувати підставою для висновку про невідповідність такого виконавчого листа вимогам закону.

Між тим, дата народження боржника є лише тією інформацією, яка ідентифікує осіб та може сприяти виконанню виконавчого провадження, однак її відсутність жодним чином не перешкоджає вчиняти дії з примусового виконання рішення суду.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що державний виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону № 1404-VIII, під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, зокрема, й конфіденційну, а тому відсутність у виконавчому листі дати народження боржника не може бути беззаперечною підставою для повернення виконавчого листа, у звязку з чим дії державного виконавця неможна визнати правомірними.

З огляду на викладене, вимоги скарги в частині визнання дій незаконними підлягають до задоволення.

Разом з тим, за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам ст. ст. 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Зокрема, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби провести певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобовязання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання або зобовязання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

З огляду на викладене, у даному випадку на державного виконавця можливо лише покласти обовязок вирішити питання про прийняття виконавчого листа до виконання без інформації про дату народження боржника ОСОБА_2

Що стосується вимог про витребування судом даних про народження боржника, то такі задоволенню не підлягають, оскільки, у разі необхідності, такі підлягають встановленню державним виконавцем відповідно до вимог ст. 18 Закону № 1404-VIII.

Питання, які передбачені ст. 388 ЦПК України судом не вирішуються, оскільки у справі відсутні судові витрати.

Керуючись ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо повернення виконавчого документа № 2-1848/2004, виданого 09 листопада 2010 року апеляційним судом Донецької області, без прийняття до виконання.

Зобовязати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_3 вирішити питання про прийняття виконавчого документа № 2-1848/2004, виданого 09 листопада 2010 року апеляційним судом Донецької області, стягувачу ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 107 грн, без інформації про дату народження боржника ОСОБА_2.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.М. Музика