АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 669/603/15-ц
Провадження № 22-ц/792/43/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Федорової Н.О., Янчук Т.О.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2016 року,

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (далі - ПАТ «СТ «Іллічівське»), ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

ОСОБА_1 зазначив, що 30 листопада 2013 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 211540 реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Миру, в смт. Білогір'я, Хмельницької області, не дотримався правил дорожнього руху та вчинив наїзд на позивача, який рухався по краю проїзної частини. В результаті дорожньо-транспортної пригоди він отримав тяжкі тілесні ушкодження та визнаний інвалідом ІІІ групи, до того ж були пошкоджені його одяг і взуття. Вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Протягом 2013-2015 років позивач лікувався та поніс витрати на придбання лікарських засобів, у зв'язку з чим він зазнав фізичного болю та душевних страждань і йому має бути відшкодована шкода, пов'язана з тимчасовою та стійкою втратою працездатності. Також позивач поніс транспортні витрати на поїздки до лікарні, витратив кошти на придбання постільної білизни, рушників і ортопедичного матрацу, оплатив послуги адвоката. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПАТ «СТ «Іллічівське» у межах страхового ліміту: 100 000 грн за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілого, і 50 000 грн за майнову шкоду. Відповідачі відмовляються відшкодувати завдані йому збитки, разом із тим, ОСОБА_3 сплатив позивачеві лише 21 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути на свою користь:

з ПАТ «СТ «Іллічівське» - 16 894 грн 99 коп. витрат на лікування у 2013-2014 роках, 5 254 грн 49 коп. витрат на лікування у 2015 році, 2 720 грн вартості зіпсованого одягу, 35 224 грн шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності в період з 1 грудня 2013 року до 1 квітня 2016 року, 25 290 грн 52 коп. шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності в період з 1 травня 2016 року до травня 2019 року (визначена в межах страхового ліміту), 14 616 грн шкоди, пов'язаної зі стійкою втратою працездатності, а всього 100 000 грн майнової шкоди, та 4 864 грн моральної шкоди;

з ОСОБА_3 - 1 020 грн вартості ортопедичного матрацу, 2 051 грн 73 коп. вартості транспортних послуг, 1 500 грн вартості послуг адвоката, 215 грн 80 коп. вартості постільної білизни та рушника, 26 909 грн 48 коп. шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності (частину суми, що перевищує ліміт відповідальності страховика), а всього 31 697 грн 01 коп. майнової шкоди та 174 136 грн моральної шкоди.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СТ «Іллічівське» на користь ОСОБА_1 7 919 грн 15 коп. шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, 13 764 грн шкоди, пов'язаної з стійкою втратою працездатності потерпілим, 1 084 грн 16 коп. моральної шкоди, а всього - 22 767 грн 31 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 363 грн 91 коп. майнової шкоди та 50 000 грн моральної шкоди, а всього - 50363 грн 91 коп. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Суд керувався тим, що ОСОБА_3 як володілець джерела підвищеної небезпеки та ПАТ «СТ «Іллічівське», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність останнього, зобов'язані відшкодувати ОСОБА_1 завдану шкоду. З ПАТ «СТ «Іллічівське» на користь позивача, який тривалий час лікувався та визнаний інвалідом ІІІ групи, підлягає стягненню шкода, пов'язана з тимчасовою та стійкою втратою працездатності потерпілим, і відповідна частка відшкодування моральної шкоди. ОСОБА_3 має сплатити ОСОБА_1 невідшкодовану частину витрат на придбання лікарських засобів і транспортних витрат, а також моральну шкоду, при визначенні розміру якої слід врахувати грубу необережність потерпілого, що призвела до дорожньо-транспортної пригоди. В решті позов ОСОБА_1 є безпідставним і необґрунтованим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_3 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Представник ПАТ «СТ «Іллічівське», який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля ВАЗ 211540 реєстраційний номер НОМЕР_1.

30 листопада 2013 року близько 1 години ночі ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 211540 реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Миру, в смт. Білогір'я, Хмельницької області, на порушення п.п. 1.5, 2.3, 10.1, 11.3, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, допустив неуважність, перед перестроюванням на зустрічну смугу руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на дорозі з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки та відповідних дорожніх знаків виїхав на смугу зустрічного руху не для обгону чи об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини, в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості їхав зі швидкістю руху, яка не дозволила йому зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, при виникненні небезпеки для руху та перешкоди, яку він об'єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду потерпілого, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_1, який рухався в попутному до автомобіля напрямку по краю зустрічної смуги руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння та тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання, від відбування якого відповідача звільнено на підставі акта амністії.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними в справі письмовими доказами.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_3 1 500 грн понесених ним витрат на оплату правової допомоги адвоката Іванова А.Б. у кримінальній справі (т. 1 а.с. 122).

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні цих вимог із посиланням на те, що вони є необґрунтованими.

З таким висновком суду не можна погодитись у повній мірі.

В силу ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, перелік яких не є вичерпним.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 1 ЦПК України).

Із ч. 1 ст. 3 ЦПК України слідує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Витрати, пов'язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження (ч. 2 ст. 120 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати. Суд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

За змістом указаних норм судові витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову та не можуть стягуватися як збитки. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується процесуальними законами. Питання про судові витрати не можуть вирішуватися іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі.

Отже питання компенсації ОСОБА_1 процесуальних витрат, понесений ним у кримінальній справі, підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства та не віднесено до цивільної юрисдикції.

Дана обставина залишилася поза увагою суду першої інстанції, а тому ухвалене у справі рішення в частині вимог ОСОБА_1 про відшкодування 1 500 грн вартості послуг адвоката підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 310, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2016 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування 1 500 грн вартості послуг адвоката скасувати. Провадження у справі в цій частині вимог закрити.

Повідомити заявника, що це питання підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ Н.О. Федорова

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Самойлович А.П.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 32