АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою н ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 8 лютого 2016 року,

встановила:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» у грудні 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» зазначало, що між акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту 6 березня 2006 року №1449-003/06Р.

Виконання зобов»язання забезпечено договором між акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_3 поруки від 6 березня 2006 року №1449-003/06Р.

Справа №725/6556/15

Провадження №22-ц/794/321/2017 Головуючий в суді 1 інстанції Скуляк І.А.

Категорія 19/27 Доповідач Н.Ю. Половінкіна

Посилаючись на невиконання зобов»язання публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» просило стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 кредит в сумі 13927 доларів США, процентів в сумі 6237 доларів США солідарно.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 8 лютого 2016 року позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість в сумі 20164 долари США солідарно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 5 січня 2017 року заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 8 лютого 2016 року залишено без задоволення.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просять заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 8 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» про стягнення грошових коштів відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.1054 , ч.1,2 ст.554 ЦК України та, встановивши невиконання зобов»язання за договором між акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 кредиту від 6 березня 2006 року №1449-003/06Р, вважав, що з боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 підлягають стягненню грошові кошти в сумі 20164 долари США солідарно.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов'язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалено з порушенням наведених норм.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Встановлено, що між акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту 6 березня 2006 року №1449-003/06Р.

Виконання зобов»язання забезпечено договором між акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_3 поруки від 6 березня 2006 року №1449-003/06Р.

На підставі ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

З матеріалів справи вбачається невиконання ОСОБА_2 зобов»язань за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 кредиту від 6 березня 2006 року №1449-003/06Р щодо сплати кредиту в сумі 13927 доларів США, процентів в сумі 6237 доларів США.

Правові наслідки порушення зобов»язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України.

Згідно зі частинами 1 та 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За змістом п.4.1 договору між акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_3 поруки від 6 березня 2006 року №1449-003/06Р договір діє до 6 березня 2015 року.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від установлення строку її дії на підставі договору чи закону, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15.

За змістом п.4.1 договору між акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_3 поруки від 6 березня 2006 року №1449-003/06Р договір діє до 6 березня 2015 року.

За таких обставин у публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» виникло право пред'явити вимогу до поручителя ОСОБА_3 про виконання зобов'язання боржника, починаючи з 6 березня 2015 року і протягом наступних шести місяців.

Разом з тим публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргових сум 14 грудня 2015 року, тобто поза межами строку дії поруки.

Відповідно правового висновку Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15 строк передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на наведене зобов»язання за договором між акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_3 поруки від 6 березня 2006 року №1449-003/06Р припинилося.

Всупереч наведеному суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для покладення на поручителя ОСОБА_3 обов»язку з виконання зобов»язання за договором між акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 кредиту 6 березня 2006 року №1449-003/06Р солідарно.

Згідно із п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Згідно зі ст.598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа.

Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини.

Тому підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 кредиту від 6 березня 2006 року №1449-003/06Р кредит в сумі 13927 доларів США, що становить 368647 грн. 69 коп., проценти в сумі 6237 доларів США, що становить 165093 грн. 39 коп.

Посилання ОСОБА_2, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на припинення зобов»язання за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 кредиту від 6 березня 2006 року №1449-003/06Р з підстав продажу предмета застави суперечить вимогам закону.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_2, ОСОБА_3, на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо застосування позовної дасності.

Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися.

За змістом правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-1451цс16 від 14 вересня 2016 року, звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Також треба зазначити, що відповідно висновку Верховного Суду України у справі № 6-2307цс15 від 02 березня 2016 року за змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно частини першої статті 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 8 лютого 2016 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» ОСОБА_2 кредиту від 6 березня 2006 року №1449-003/06Р грошові кошти в сумі 20164 долари США, що становить 533741 грн. 08 коп., що складаються з кредиту в сумі 13927 доларів США, що становить 368647 грн. 69 коп., процентів в сумі 6237 доларів США, що становить 165093 грн. 39 коп.

У позові публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис /Половінкіна Н.Ю./

Судді - підписи /Кулянда М.І., Одинак О.О./

З оригіналом згідно: