Справа №: 272/1123/16-ц
Провадження № 2/272/47/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Палазюк В.М.

при секретарі - Поліщук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ СП «Спіка» про визнання договорів оренди землі недійсними,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась з позовом, в якому з врахуванням уточнення зазначає, що вона є власником двох земельних ділянок площами 3,9 га. та 3,8999 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Глиновецької сільської ради, які вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_2. Відповідно до договорів оренди землі від 07.12.2015 року, зареєстрованих 19.05.2016 року, дані земельні ділянки передані в оренду ТОВ СП «Спіка» строком на 15 років. Однак при підписанні договорів позивач з відповідачем досягли домовленості про передання земельних ділянок в оренду лише на один рік, оскільки позивач як громадянин ОСОБА_3 зобов»язана та мала намір на протязі року провести відчуження земельних ділянок. Вона свій підпис ставила лише на останній сторінці «Реквізити сторін», а відповідач ввів її в оману та підмінив першу сторінку договорів, на якій зазначений термін. Крім того нею не були підписані акти приймання передачі земельних ділянок, а підписи на них їй не належать, так як в дати, що зазначені в актах вона знаходилась за межами України. Просить визнати недійсними зазначені договори оренди земельних ділянок.

В судовому заісданні позивач позов підтримала та пояснила, що вона дійсно укладала договори оренди земельних ділянок 07.12.2015 року, але строком на один рік, оскільки саме така була домовленість із представником відповідача. З часу укладення договорів дані земельні ділянки були в користуванні ТОВ СП «Спіка» та вона отримала орендну плату в серпні 2016 року. В вересні 2016 року вона звернулась до нотаріуса щодо відчуження земельних ділянок і після отримання витягу про реєстрацію договорів оренди зрозуміла, що вони укладені на 15 років, тому звернулась до ТОВ СП «Спіка» з заявою про розірвання договорів, але відповіді не отримала. Зазначила, що акти приймання-передачі земельних ділянок вона не могла підписати, оскільки в дати, які в них зазначені, вона знаходилась за кордоном.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на те, що позивач, підписуючи договори, не бачила повного тексту, а акти приймання передачі позивач не могла підписати 25.05.2016 року, оскільки перебувала за кордоном. Крім того в договорах оренди невірно зазначена істотна умова договору нормативно грошова оцінка земельних ділянок та розмір орендної плати. Просив визнати договори оренди недійсними з підстав ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що спірні договори оренди так як і акти приймання передачі земельних ділянок були підписані підписані особисто позивачем. Договір укдався саме на 15 років, оскільки Законом України «Про оренду землі» при передачі в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строк дії договору оренди землі не може бути меншим як 7 років. Договори виконувалися з обох сторін, земельні ділянки оброблялись, орендна плата отримувалась.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів,судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Правовідносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом, Цивільним кодексом та Законом України "Про оренду землі".

Відповідно до ст.93 Земельного Кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтями 13-15 Закону України "Про оренду землі" , передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотні умови договору оренди землі встановлені статтею 15 Закону України „Про оренду землі" (надалі Закону), а саме: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Для виникнення цивільних прав і обов'язків необхідне волевиявлення обох сторін.

Статтею 203 ЦПК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог,які встановлені частинами першою - третьою,п'ятою та шостою ст.203 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка на час укладення спірних договорів була власником земельних ділянок площами 3,9 га. та 3,8999 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Глиновецької сільської ради, які вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_2.

Відповідно до договорів оренди від 07 грудня 2015 року ОСОБА_1 передала дані земельні ділянки в оренду ТОВ СП «Спіка» . Договори зареєстровані 19.05.2016 року державним реєстратором реєстраційного відділу Андрушівської райдержадміністрації

Згідно п.8 кожного із Договорів оренди землі, строк їх дії становить п»ятнадцять років. Згідно екземплярів договорів, наданих представником відповідача, вони підписані позивачем. В судовому засіданні позивач підтвердила підписання даних договорів, підтвердила що фактично відбулась передача земельної ділянки, вони оброблялись відповідачем та вона отримала орендну плату. Таким чином сторонами підтверджено, що фактично відбулось виконання договорів.

Як свідчать копії договорів оренди та копія довідки відділу Держземагенства в Андрушівському районі, відповідач при укладенні договорів керувався нормативно-грошовою оцінкою земельних ділянок, зазначеною в довідці відділу Держземагенства. Надані позивачем довідки про іншу нормативно-грошову оцінку, яка не суттєво відрізняється від оцінки, зазначеній в довідці відділу Держкомзему не свідчить про порушення істотних умов договорів оренди та згодом може змінюватись.

Згідно ст.. 19 Закону України «Про оренду землі» в редакції на час укладення спірних договорів, мінімальний строк оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення встановлюється на строк не менше семи років, що суперечить твердженню позивача про існування домовленості про укладення договору на один рік та те, що представник відповідача ввів її в оману при підписанні договорів. Однак будь-яких доказів того, що згодом договори були переписані, суду не надано.

Посилання позивача на те, що укладення договорів на строк більше одного року, могло перешкодити їй у відчуженні даних земельних ділянок, спростовується копіями договорів дарування, які вона уклала після подання даного позову . Посилання представника позивача на наявність старих договорів оренди на дані земельні ділянки, які були укладені з матір»ю ОСОБА_1 не свідчить про наявність обману при підписанні спірних договорів та не є підставою позову в даній справі.

Оскільки в судовому засіданні позивач поставила під сумнів свої підписи на актах приймання передачі земельних ділянок, пояснивши, що вони дуже схожі на її підписи, але вона їх вважає вдалою підробкою, їй та представнику судом було роз»яснено необхідність призначення експертизи, але вони відмовились від її проведення, хоча для з»ясування своєї позиції щодо необхідності проведення експертизи в засіданні оголошувалась перерва. Тому посилання лише на дату підписання актів суд не вважає належним доказом неналежності підпису. Та обставина, що в актах стоїть дата, коли позивачки не було в Україні, правового значення для вирішення цього позову не має, адже цей документ є фактично підписаний сторонами.

Таким чином, самі лише усні твердження позивача про те, що вона не укладала Договори оренди землі з відповідачем на 15 років, а на один рік та не підписувала акти приймання передачі земельних ділянок не є підставою для визнання договору недійсним, оскільки вони не підтверджуються жодним письмовим доказом.

За наявності обставин, які свідчать про фактичне існування відносин з оренди землі (тобто виконання всіх істотних умов правочину - Договору оренди землі) не свідчить про відсутність волевиявлення на укладення Договорів оренди землі на умовах, викладених в них, а заявлений позивачем позов свідчить про намір припинити уже існуючі відносини з оренди землі, які в ході розгляду справи і були припинені в результаті відчуження земельних ділянок позивачем.

Враховуючи те, що позивач та представник позивача всупереч вимог ст. ст.10, 60, 61 ЦПК України свій позов належними та допустимими доказами у суді не довели, в ході розгляду справи ОСОБА_1 перестала бути власником земельних ділянок, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ СП «Спіка» про визнання договорів оренди землі недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, з часу отримання копії рішення.

Суддя:ОСОБА_4