АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/1413/17 Головуючий суддя І інстанції Панас Н. Л.
Провадження № 22-ц/790/5431/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів
позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 15 грудня 2010 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, який відповідає строку дії платіжної картки. Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за вказаним договором зобовязань належним чином не виконала, ПАТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 45 125 грн.13 коп., яка станом на 31 січня 2017 року складається з: 4192 грн. 31 коп. заборгованості за кредитом, 35 119 грн. 60 коп. заборгованості за процентами, 3 188 грн.21 коп. нарахованої пені, а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина, 2 125 грн.01 коп. процентна складова.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений позов задовольнити. В обґрунтування скарг зазначив, що строк дії картки до останнього дня липня 2014 року, останні платіж відповідачем було здійснено у березні 2014 року, з позовом банк звернувся до суду у березні 2017 року, а тому висновок суду про сплив позовної давності є помилковим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом з пропуском трирічного строку позовної давності, який суд обчислив з дня здійснення останнього платежу 16 жовтня 2012 року, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом, процентами та нарахованої неустойки за порушення виконання зобовязань за договором.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 15 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим строком повернення, який відповідає строку дії платіжної картки.

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна» відповідач зобовязалась сплачувати заборгованість за кредитом до 25 числа місяця, який слідує за звітним.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту заяви позичальника ОСОБА_1 від 15 грудня 2010 року, була ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування кредитними картками, Тарифами, а також погодилась з тим, що ця заява, разом з вищевказаними Правилами та Умовами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 5.3. Правил користування банківськими картками строк погашення процентів - щомісячно за минулий місяць, строк погашення кредиту у повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Строк дії картки встановлено до останнього дня липня 2014 року.

Отже сторони встановили як строк повернення кредиту, який відповідає строку дії картки (липень 2014 року), так і строки виконання зобовязань - щомісячними платежами у розмірі 30% від суми заборгованості за кредитом.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Відповідачем не заперечується, що взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту та сплати процентів вона не виконала.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань більше ніж на 120 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову.

Як убачається із матеріалів справи (розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку), останній платіж на погашення заборгованості за договором було здійснено відповідачем у розмірі 950 грн. 25 березня 2014 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом 05 березня 2017 року.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про сплив позовної давності за всією сумою кредиту та процентів та наявність передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 15 грудня 2010 року у загальному розмірі 43036 грн.13 коп., яка складається з : 4192 грн. 31 коп. заборгованості за кредитом, 35 119 грн. 60 коп. заборгованості за процентами, 1100 грн. нарахованої в межах річного строку позовної давності пені, а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина, 2 125 грн.01 коп. процентна складова.

З огляду на викладене апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» також підлягає стягненню з ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3205 грн. 44 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2017 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 15 грудня 2010 року у розмірі 43036 грн.13 коп. та 3205 грн. 44 коп. судового збору.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_2