Провадження №2/359/1363/2017
Справа №359/2128/17
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказали на те, що 16 квітня 2014 року померла їхня матір ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №13, що розташовується в Бориспільському районі, с. Вороньків, вул. Українська. За час свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким вказаний житловий будинок заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях. Позивачі звернулися до Бориспільського районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Проте в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок їм було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому позивачі просять суд визнати за ними в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок №13, що розташовується в Бориспільському районі, с. Вороньків, вул. Українська в рівних долях по ? частині, після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла 16 квітня 2014 року.

У судове засідання сторони не зявилися.

Представник позивачів ОСОБА_4 надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає та просить суд задовольнити його.

Голова Вороньківської сільської ради Бориспільського району також надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу без участі представника сільської ради та проти позову не заперечує.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 16 квітня 2014 року померла матір позивачів ОСОБА_3 Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії 1-ОК №304456 (а.с.9).

За час свого життя, а саме 07 грудня 2007 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким житловий будинок №13, що розташовується в Бориспільському районі, с. Вороньків, вул. Українська, заповіла своїм дочкам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях (а.с.10).

У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З копії спадкової справи №351 за 2004 рік, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальної конторою, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяви про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.26, 26-а). Таким чином вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3

Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивачі не можуть, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок.

Як вбачається з довідки №171 від 25 січня 2017 року, виданої Вороньківською сільською радою Бориспільського району, житловий будинок з відповідними надвірними будівлями в с. Вороньків по вул. Українська, 13 дійсно належав померлій ОСОБА_3 із 1948 року по день смерті. Будинок побудований у 1948 році. На час будівництва житлового будинку, забудова села проводилась без оформлення будівельної документації. Житловий будинок побудований без порушень забудови з внесенням даних до по господарського обліку (а.с.19).

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 .

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця ОСОБА_3 виникло право власності на вказаний будинок.

Враховуючи те, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, проте оформити своє право на спадщину не можуть у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності по ? частині на житловий будинок №13 з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується по вул. Українська в с. Вороньків Бориспільського району Київської області.

На підставі викладеного та керуючись ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз.3 ч.2 ст.331, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, п.2 ч.1 ст.208, ч.3 ст.209, ст.ст.212-215 та ст.218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вороньків, вул. Українська, 13, після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла 16 квітня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вороньків, вул. Українська, 13, після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла 16 квітня 2014 року.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення, на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський