Провадження № 22-ц/773/521/17 Категорія: 20 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

секретар Концевич Я.О.

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Делівері» про захист прав споживача за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 подану від її імені представником ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2017 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на корись ОСОБА_1 5224 грн. 24 коп. вартості поверненого товару.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_2 в інтересах відповідача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позові.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних мотивів.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач відмовився від договору купівлі продажу, в звязку з невиконанням зобовязань відповідачем перед ним, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти, які оплачені по рахунку-фактурі СВ №0002318 від 28 липня 2016 року.

Даний висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам Закону.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 була досягнута домовленість про купівлю - продаж плитки керамічної, виробник Baldocer, колекція Capitel Livny 33,3 х 100 см, в кількості 10,64 м. кв. (надалі - товар) за ціною 5 225,24 грн., що підтверджується поясненнями позивача та представн6ика відповідача в судовому засіданні та їх письмовою перепискою (а.с.34-38).

На виконання досягнутої домовленості відповідач ОСОБА_3 (продавець) надала позивачу ОСОБА_1 (покупцю) рахунок-фактуру на оплату товару № СФ-0002318 від 28 липня 2016 року в розмірі 5 225,24 грн. (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певні грошову суму.

Згідно з положеннями ч.І ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором ,- у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу

29 липня 2016 року позивач оплатив вартість замовленого товару шляхом поповнення карткового рахунку відповідача на суму 5225 грн., що підтверджується чеком від 11.08.2016р. (а.с.5).

З наведеного слідує, що між сторонами виникли правовідносини з приводу купівлі-продажу товару плитки керамічної, і позивач ОСОБА_1 належним чином виконав свої зобов'язання за договором купівлі-продажу, попередньо оплативши вартість замовленого товару.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

На час звернення позивача до суду відповідач ОСОБА_3 не передала в обумовлений сторонами договору спосіб товар плитку керамічну належної якості, придатну для використання, адже саме такий товар був замовлений позивачем ОСОБА_1

З претензії позивача від 10.08.2016 року відповідачу вбачається, що він відмовився в односторонньому порядку від договору купівлі продажу товару та просив повернути сплачені ним кошти (а.с. 6,7). Зазначена претензія відповідачем не була задоволена та грошові кошти не були повернуті.

Встановивши зазначені обставини та застосувавши наведені вище норми матеріального права суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача правових підстав для відмови від договору та вимоги про повернення сплачених коштів.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на квитанцію № від 29 липня 2016 року про відправлення вантажу плитки, як на доказ виконання ОСОБА_3 свого обовязку є безпідставним, оскільки відповідно до зазначеної квитанції відправником плитки керамічної перевізнику ТзОВ "Делівері" є ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Кале-Барекс", а не ФОП ОСОБА_3. Будь-яких договорів з цією юридичною особою ОСОБА_1 не укладав, товар, надісланий цим товариством, ОСОБА_1 не отримав.

Інші доводи апелянта в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є безпідставними та зводяться до субєктивної оцінки обставин справи, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 подану від її імені представником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2017 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: