У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача) суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2016 року за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням особи, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2016 р. позов Національної академії внутрішніх справ (надалі - НАВС) задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь НАВС витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі в сумі 27852,61 грн. Вирішено питання судових витрат.

ОСОБА_2 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводить про порушення норм матеріального та процесуального права. Указує, що був звільнений із органів внутрішніх справ за власним бажанням із поважних причин, а в п.3 договору, який регулює питання відшкодування витрат на підготовку, така підстава відсутня. Зазначає, що Законом України «Про вищу освіту» та Конституцією України не передбачено обов'язковості трирічного відпрацювання і зобов'язання випускника відшкодовувати до державного бюджету вартість навчання.

У письмових запереченнях НАВС просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах справи наявні достатні докази для задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Установлено, що 26.07.2008 р. наказом № 714 відповідача було зараховано на навчання на 1 курс Київського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «Правознавство» з 01 вересня 2008 р. (а.с.6). Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.08.10 р. № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в НАВС, який є правонаступником. 29.10.2008 р. між Київським національним університетом внутрішніх справ і ОСОБА_2 (а.с.7-8) було укладено договір про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. Наказом НАВС № 378 від 28.06.2012 р. (а.с.9) відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Із довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у НАВС від 26.06.2012 р. (а.с.10-11) видно, що розмір фактичних витрат, пов'язаних із навчанням у навчальному закладі ОСОБА_2, складає 27 852,61 грн. Також у матеріалах справи містяться детальні розрахунки витрат по утриманню ОСОБА_2, а саме: доходи та відрахування у період із 2008 р. по 2012 р. (а.с.12-16); довідка про фактичне перебування на харчовому забезпеченні в період із 01.09.2009 по 28.06.2012 рр. (а.с.17); довідка щодо витрату коштів на харчування курсанта ОСОБА_2 під час навчання на факультеті початкової та спеціальної підготовки НАВС у період із 01.09.2008 р. по 31.07.2009 р. (а.с.18); довідка-витрат речового майна перемінного особового складу академії за період навчання із 26.07.2008 р. по 06.2012 р. (а.с.19); довідка про фактичні витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв ОСОБА_2 (а.с.20-21).

Наказом Управління МВС України в Закарпатській області №143 о/с від 02.07.2013 р. (а.с.22) лейтенанта міліції ОСОБА_2 згідно з Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п.64 «ж» (за власним бажанням).

НАВС 23.09.2013 р. направило ОСОБА_2 лист щодо відшкодування фактичних витрат за навчання (а.с.23).

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п/п.2.3.5, 2.3.6, п.2.3 договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (далі Договір) після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена Замовником і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 цього договору відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком.

Пункт 3 Договору підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку передбачає: - дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з відрахуванням особи з Київського національного університету внутрішніх справ та звільненням з органів внутрішніх справ: за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни (п.п.3.1); - відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання (п.п.3.2).

Також, підстави та порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України врегульовані Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 р. (надалі - Закон) та постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року N 313, якою затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України (надалі - Порядок).

Відповідно до ч.ч.5,7 ст. 18 Закону (у редакції чинній станом на 16.05.2013 р.) підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Пункт перший Порядку визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах у разі: 1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; 2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; 3) звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Згідно з п.3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.6 Порядку в разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно з п.2 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 р. № 114 звання лейтенанта міліції (ОСОБА_2 був звільнений у запас із таким званням) відноситься до середнього начальницького складу.

Отже, довід апеляційної скарги про те, що відповідач був звільнений за власним бажанням із поважних причин, а в договорі (п.3) передбачено відшкодування фактичних витрат за звільнення за власним бажанням без поважних причин, а тому відповідач не має відшкодовувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі, не заслуговує на увагу, оскільки такий довід виходить за правові рамки спору (підстави позову).

Підпунктом 3.2. Договору передбачена така підстава відшкодування фактичних витрат на підготовку як відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання і саме на цю підставу посилається позивач.

ОСОБА_2 закінчив НАВС у червні 2012 р., звільнений за власним бажанням із органів внутрішніх справ у липні 2013 р. Тобто, він не відпрацював три роки після закінчення навчання як того вимагає Договір і Закон.

У силу вимог п/п.3.2 ОСОБА_2 як особа начальницького складу органів внутрішніх справ, яка відмовилася від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання, зобов'язаний відшкодувати витрати пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Крім того, підстави дострокового розірвання договору без відшкодування фактичних витрат на підготовку передбачені п.5, зокрема п.п.5.1 відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ за станом здоров'я на підставі висновку військово-лікарської комісії; - п/п.5.2 у разі не виконання Виконавцем або Замовником зобов'язань за цим договором.

Тобто, підстави для дострокового розірвання договору без відшкодування фактичних витрат на підготовку передбачені п.5, а не п.3., на що посилається відповідач.

Окрім того, обов'язковість відшкодування витрат пов'язаних із навчанням осіб, які навчалися на державному замовлені у вищому навчальному закладі МВС, яка за власним бажанням звільнена з органів внутрішніх справ до встановленого трирічного терміну перебування на службі крім Договору врегульована Законом України «Про міліцію», постановою КМУ від 01.03.2007 р. № 313 якою затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України.

Довід відповідача про поважність причин звільнення до закінчення трьох річного терміну в контексті спірних правовідносин не береться до уваги як такий, що не відповідає обставинам справи.

Таким чином, спір у справі, що розглядається, стосується відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, особою, яка за власним бажанням звільнена з органів внутрішніх справ до встановленого трирічного терміну перебування на службі.

Доводи відповідача про те, що Законом України «Про вищу освіту» та Конституцією України не передбачено обов'язковість 3 річного відпрацювання і зобов'язання випускника відшкодовувати до державного бюджету вартість навчання не заслуговують на увагу з таких мотивів.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» (редакція чинна станом на липень 2012 р.) випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи. Випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Якщо випускник вищого навчального закладу навчався за кошти третьої особи, його працевлаштування здійснюється відповідно до укладеної між ними угоди.

ОСОБА_2 був зарахований на навчання до Київського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «Правознавство», із відповідачем було укладеного договір про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. При укладенні та підписанні цього договору ніяких зауважень із боку ОСОБА_2 щодо його умов не надходило. Отримавши в 28.06.2012 р. диплом спеціаліста з кваліфікацією юриста за спеціальністю «Правознавство» відповідач знав про те, що йому буде необхідно відпрацювати не менше трьох років за посадою, яка буде призначена Замовником, а у випадку не виконання цього пункту договору відшкодувати всі фактичні витрати на підготовку, які були на нього затрачені протягом всього часу навчання.

Посилання відповідача, що нормативно-правовими актами не передбачено трирічне відпрацювання суперечить матеріалам справи та встановленим обставинам.

Щодо доводу про зобов'язання випускника відшкодовувати до державного бюджету вартість навчання необхідно відмітити наступне.

ОСОБА_2 згідно з укладеним Договором зобов'язаний відшкодувати не вартість навчання, а витрати, які були пов'язані з його навчання за державним замовленням у Київському національному університеті внутрішніх справ. Розрахунок цих витрат міститься у матеріалах справи (а.с.10-21), відповідачем такий не заперечується.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскарженого рішення як необґрунтовані, суперечні нормам матеріального права, обставинам справи та письмовим доказам.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: