Справа № 2513-2060/12 Провадження № 22-ц/795/1089/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Наполов М. І. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.
суддів:Губар В.С., Кузюри Л.В.
при секретарі:Шапко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія" на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія" про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа Банк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія" про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В апеляційній скарзі ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія" просить скасувати зазначену ухвалу суду і постановити нову ухвалу про задоволення його заяви, змінивши стягувача з ПАТ „Альфа-Банк" на ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія".

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача, оскільки виходячи із змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи), тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. В обґрунтування своєї позиції ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.11.2013 року по справі №6-122-цс13, відповідно до якої, заміна кредитора у зобов'язанні можлива, зокрема, з підстав відступлення права вимоги і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі, і може бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Крім того, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» зазначає, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу в порушення ч.5 ст.124 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод залишив рішення суду без виконання.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, виходив з того, що виконавче провадження із примусового виконання рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ „Альфа-Банк" заборгованості за кредитним договором №700001457 від 06.09.2012 року не відкрито, у зв'язку із чим вимоги про заміну стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задоволенню не підлягають.

Проте, з такими висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

З матеріалів справи №2513-2060/12 вбачається, що у жовтні 2012 року ПАТ „Альфа-Банк" було подано позовну заяву, в якій банк просив стягнути з ОСОБА_5 заборгованість - 119 555,55 грн, а саме: - за кредитом - 45 070,68 грн; - по відсотках - 19 408,25 грн; пеню - 55 076,62 грн.

Заочним рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2012 року позов банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь банку 119 555 грн 55 коп. заборгованості, а саме: - за кредитом - 45 070 грн 68 коп., - по відсотках - 19 408 грн 25 коп.; - пеню - 55 076 грн 62 коп. за кредитним договором №700001457 від 06 жовтня 2010 року станом на 06 вересня 2012 року, а також судовий збір в розмірі 1195 грн 55 коп.

На виконання зазначеного рішення судом було видано виконавчий лист.

Згідно постанови старшого державного виконавця ВДВС Новгород-Сіверського районного управління юстиції від 17 січня 2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/2513/406, виданого 22 квітня 2013 року Новгород-Сіверським районним судом, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ „Альфа-Банк" 119 555,55 грн боргу закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України „Про виконавче провадження", оскільки згідно пояснення ОСОБА_6 боржниця проживає за адресою: АДРЕСА_1, що є підвідомчістю виконання рішень ВДВС Шосткинського МРУ юстиції (а.с.24).

21 березня 2017 року ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія" звернулось до суду з заявою про заміну стягувача - ПАТ „Альфа-Банк" на його правонаступника - ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія". При цьому заявник посилався на те, що 26 вересня 2016 року між ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія" та ПАТ „Альфа-Банк" укладено Договір факторингу №2016-3АБ/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №700001457 від 06.09.2012 року перейшло до заявника.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, є зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу (ст.37 ЦПК України).

За змістом ст.512 ЦК України, ст.378 ЦПК України та ч.5 ст. 15 Закону України „Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Таким чином, саме укладення Договору факторингу №2016-3АБ/ДГ і є обставиною, що має юридичне значення, та підтверджує заміну кредитора у зобов'язані.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України „Про виконавче провадження", ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України „Про виконавче провадження".

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Після укладання між первісним кредитором і новим Договору факторингу, первісний кредитор вже позбавлений права на звернення до відповідного відділу виконавчої служби для примусового виконання ухваленого на свою користь рішення, в свою чергу новий кредитор без відповідного судового рішення ще не має права на звернення до виконавчої служби.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Обов'язковість судового рішення є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України „Про виконавче провадження" (ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо).

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія" про заміну стягувача.

Наведені вище порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали з цього питання.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, 313-315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія" задовольнити .

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія" задовольнити.

Замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство „Альфа-Банк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія" у справі №2513-2060/12 за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: