УхвалА

іменем україни

26 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., ЗакропивногоО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 6 листопада 2007 року між ним та закритим акціонерним товариство комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого банк надав йому грошові кошти у розмірі 200 тис. грн під 15 % річних та кінцевим терміном повернення до 6 листопада 2016 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором він передав банку в іпотеку належне йому на праві власності домоволодіння № 99 по вул. Фрунзе у м. Старокостянтинів Хмельницької області. Зазначав, що погашення кредиту здійснювалося ним відповідно до умов договору, проте у серпні 2008 року невстановленими працівниками банку було підроблено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит, за умовами якої банк надав йому кредитні кошти для придбання нерухомості у розмірі 41 322 доларів 34 центів США під 14,04 % на строк до 6 листопада 2016 року.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 серпня 2014 року, що набрало законної сили, визнано додаткову угоду від 6 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит від 6 листопада 2007 року недійсною. Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» провести перерахунок внесених ОСОБА_4 щомісячних платежів за договором про іпотечний кредит. Відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у зверненні стягнення на предмет іпотеки. До моменту остаточного вирішення зазначеної справи на його користь банк звертався до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, його виселення з будинку. Працівниками банку неодноразово повідомлялося йому про те, що його домоволодіння буде продано на торгах, а розмір його кредитної заборгованості становить понад 100 тис. доларів США. Зазначеними незаконними діями працівників банку, встановленими преюдиційними рішеннями суду, щодо підробки документів, багаторазовими неправомірними вимогами повертати кредит у іноземній валюті, йому та його дружині було задано моральної шкоди, яка позначилася у погіршенні стану їх здоров'я, душевних та психічних стражданнях. Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь на відшкодування завданої моральної шкоди 1 млн 500 тис. грн.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 350 тис. грн моральної шкоди. У решті позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 5 250 грн судового збору.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року рішення районного суду в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди та судових витрат змінено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 35 тис. грн моральної шкоди та в дохід держави 275 грн 16 коп. судових витрат по оплаті судового збору. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позову скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4відмовити повністю.

ОСОБА_4 рішення судів першої та апеляційної інстанцій не оскаржував.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують

Задовольняючи позов, а апеляційний суд змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру моральної шкоди, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_4, суди, вірно застосувавши положення ст. ст. 23, 1172 ЦК України, тобто норми, які регулюють деліктні, а не договірні правовідносини, роз'яснення, надані судам у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що неправомірними діями працівників банку, що встановлено преюдиційним судовим рішенням, які шляхом підроблення підписів та документів змінили предмет кредитного договору з 200 тис. грн на 41 322 доларів 34 центів США, збільшивши таким чином кредитні зобов'язання, ОСОБА_4 було завдано моральних страждань, які полягали у тому, що він протягом тривалого часу на дії банку щодо повернення кредиту доводив відсутність таких зобов'язань. Тобто позивач довів усі складові підстави для цивільно-правової відповідальності відповідача.

При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд керувався принципами розумності та справедливості, а, отже, сума відшкодування моральної шкоди відповідає моральним стражданням, які завдані позивачу.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність рішень судів не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2016 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний