Провадження № 4-с/727/196/17
УХВАЛА

27 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого судді Волошина С.О.

при секретарі Кушнірюк Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» на дії посадової особи органу державної виконавчої служби, -

в с т а н о в и в :

12 грудня 2017 року заявник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» звернувся до суду зі скаргою на дії посадової особи органу державної виконавчої служби посилаючись на те, що 27.10.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було видано виконавчий документ по справі № 727/8953/14-ц про стягнення на користь ПАТ «Чернівцігаз» з боржника ОСОБА_1 заборгованості за природний газ в сумі 444,68 грн., судового збору в сумі 121,80 грн., який неодноразово предявлявся до державної виконавчої служби.

Востаннє виконавчий документ був предявлений до виконання 07.10.2015 року.

28.11.2017 року на їх адресу надійшла копія постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними.

Вважав дії державного виконавця щодо не надсилання стягувачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними, а постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2017 року (ВП № 49405478) незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

В порушення вимог вказаної статті державним виконавцем взагалі не надсилалась стягувачу копія постанови про відкриття виконавчого провадження.

Копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, яка була винесена старшим державним виконавцем Бойчук О.О. 26.06.2017 року, фактично надіслана Чернівецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області на адресу стягувача тільки 23.11.2017 року відповідно до відмітки штемпеля відділення поштового звязку на поштовому конверті, тобто через пять місяців після її винесення.

Державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження № 49405478 були порушені вимоги ст.ст. 2, 13, 28, 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки виконуючи рішення суду, виконавець не в повній мірі використав свої повноваження, передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та не вжив вичерпних заходів щодо розшуку майна, які носили ефективний характер, зокрема: не надіслав стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій має бути зазначено номер виконавчого провадження та ідентифікатор доступу; не здійснив огляд житлового та інших приміщень з метою виявлення майна, його опису, вилучення та подальшої реалізації з метою захисту інтересів стягувача; не залучав стягувача до проведення виконавчих дій; не скористався правом одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організації незалежно від форм власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідних для проведення виконавчих дій, пояснень, довідок та іншої інформації, в тому числі і конфіденційної.

Акт про відсутність майна складався у невідомому місці, оскільки державний виконавець жодного разу фактично не зявлявся до помешкання боржника, крім того, вказаний акт було складено у відсутності стягувача та боржника.

Державний виконавець не добросовісно виконав свої обовязки щодо здійснення виконавчих дій, обмежився лише надсиланням запиту до Державної податкової служби України та МВС України.

Державний виконавець не проводив накладення арешту на майно та рахунки боржника, не проводив пошуку майна боржника, не звертав стягнення на заробітну плату, пенсію чи інші доходи боржника, тобто не вчиняв жодної виконавчої дії, направленої на реальне виконання судового рішення.

Метою повернення виконавчих документів є виключно зменшення кількості виконавчих документів в статистичній звітності у звітний період, а також додаткове змушування стягувача оплачувати 2% авансового внеску відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», при повторній подачі цих же виконавчих документів на примусове виконання.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, розміщених у мережі Інтернет на веб-сайті, по даному боржнику визначено фактично дві виконавчі дії: відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу з причин відсутності у боржника майна.

Державним виконавцем навіть не стягнуто виконавчого збору з боржника за несвоєчасне виконання судового рішення. Виконавчий документ повернуто стягувачу безпідставно та незаконно.

Пунктом 19 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обовязково розяснюється порядок повторного предявлення виконавчого документа до виконання, однак державним виконавцем цього не зроблено.

А тому просив скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2017 року (ВП № 49405478); визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Бойчук О.О. під час здійснення виконавчого провадження № 49405478; зобовязати Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області негайно відновити виконавче провадження № 49405478 щодо виконання виконавчого документа № 727/8953/14-ц від 27.10.2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці та вчинити всі необхідні виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження»; винести окрему ухвалу про порушення закону та направити її до Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, а про результати вжиття заходів по цій ухвалі зобовязати державного виконавця повідомити ПАТ «Чернівцігаз».

В судове засідання представник заявника не зявився, звернувся із заявою, в якій скаргу підтримав в частині скасування постанови і визнання незаконною бездіяльності державного виконавця та просив розглядати справу у його відсутність.

Старший Державний виконавець Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, від державного виконавця Чумаченко А.О. надійшов відзив на скаргу, в якому просила відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що скарга обґрунтована і підлягає до задоволення.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 27.10.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було видано виконавчий документ по справі № 727/8953/14-ц про стягнення на користь ПАТ «Чернівцігаз» з боржника ОСОБА_1 заборгованості за природний газ в сумі 444,68 грн., судового збору в сумі 121,80 грн., який неодноразово предявлявся до державної виконавчої служби, останній раз - 07.10.2015 року.

26.06.2017 року старшим державним виконавцем Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з тим, що на момент перевірки майнового стану боржника, майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено, та вжиті державним виконавцем заходи по розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

В порушення вимог вказаної статті постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу ПАТ «Чернівцігаз» не надходила, а копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, яка була винесена 26.06.2017 року, фактично надіслана Чернівецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області на адресу стягувача тільки 23.11.2017 року, що підтверджується відміткою штемпеля відділення поштового звязку на поштовому конверті (а.с.9), тобто майже через пять місяців після її винесення та отримана ПАТ «Чернівцігаз» 28.11.2017 року.

Виконуючи рішення суду виконавець не повністю використала свої повноваження, передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та не вжила вичерпних заходів щодо розшуку майна, які носили ефективний характер, зокрема: не надіслала стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій має бути зазначено номер виконавчого провадження та ідентифікатор доступу; не здійснила огляд житлового та інших приміщень з метою виявлення майна, його опису, вилучення та подальшої реалізації з метою захисту інтересів стягувача; не залучала стягувача до проведення виконавчих дій; не скористалась правом одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організації незалежно від форм власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідних для проведення виконавчих дій пояснень, довідок та іншої інформації, в тому числі і конфіденційної.

Суд вважає, що державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження № 49405478 були порушені вимоги ст.ст. 2, 13, 28, 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надані широкі права та повноваження у процесі здійснення виконавчого провадження.

Суд вважає, що державний виконавець не в повному обсязі виконав роботу щодо виконання посадових прав та обовязків, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу зазначено лише, що заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними, однак не вказано, які заходи здійснено державним виконавцем.

Згідно п.20 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені ч.1 ст. 40 Закону.

Державний виконавець Бойчук О.О. обмежилась лише надсиланням запиту до Державної податкової служби України та МВС України, однак не проводила накладення арешту на майно та рахунки боржника, не проводила пошук майна боржника, не звертала стягнення на заробітну плату, пенсію чи інші доходи боржника, тобто не вчиняла жодної виконавчої дії, направленої на реальне виконання судового рішення.

Відповідно до п. а. ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, яка була винесена 26.06.2017 року, надіслана на адресу стягувача лише 23.11.2017 року, а отримана стягувачем 28.11.2017 року, а тому, суд вважає, що строк на оскарження рішення державного виконавця стягувачем не пропущено.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзацах 1 та 3 п. 1, п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином суд вважає, що належить визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Бойчук О.О. під час здійснення виконавчого провадження № 49405478 та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2017 року (ВП № 49405478), винесену старшим державним виконавцем Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 129 Конституції України, ст.ст.2, 13, 18, 28, 37, 41 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 449-451 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2017 року (ВП № 49405478), винесену старшим державним виконавцем Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2

Визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 під час здійснення виконавчого провадження № 49405478.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : С.О.Волошин