Справа № 204/1951/17
Провадження № 2/204/967/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.

при секретарі Старостенко Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Чечелівський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління ДМС у Дніпропетровській області Державної міграційної служби України про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на житло,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на житло. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він є власником домоволодіння за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова, 37, на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2015 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 101 (номер запису про право власності 18400732) від 27.12.2016 року. Зазначене домоволодіння є спадковим майном, що залишилося йому після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 10.02.2000 року. Зазначив, що у даному домоволодінні він проживає з народження, але у звязку з сімейними обставинами був змушений у вересні 2001 року виписатися з вказаного житлового будинку, але залишився постійно там мешкати. Після оформлення права власності за зазначене домоволодіння він зясував, що у належному йому домоволодінні була зареєстрована з 02.02.1999 року його племінниця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, його племінниця, хоча і була зареєстрована у зазначеному будинку, але в ньому ніколи не мешкала і ніколи там не зявлялась. З ним, його матірю та бабусею не спілкувалась. Таким чином, починаючи з лютого 1999 року і по теперішній час, відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, житлом не цікавиться, не сплачує комунальні послуги. Речей, які б належали відповідачу, у будинку немає, місце її проживання та засоби звязку позивачу не відомі. Оскільки відповідач не проживає у належному позивачу будинку більш ніж сімнадцять років, не бажає добровільно знятись з реєстраційного обліку з зазначеного будинку чим порушує права позивача як власника житла, він має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користуватися і розпоряджатися майном. У звязку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова, 37, знявши її з реєстраційного обліку місця проживання у Чечелівському районному відділі у місті Дніпропетровську Головного управління ДМС у Дніпропетровській області Державної міграційної служби України.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 суду пояснив, що з позивачем по справі вони сусіди, та товаришують з дитинства. З дня смерті матері позивача він проживає за вказаною адресою один. Вони часто ходять в гості один до одного. Він взагалі жодного разу не бачив відповідача по справі, та у будинку позивача вона не проживала жодного дня.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 суду пояснив, що з позивачем по справі вони сусіди, товаришують тривалий час та позивач є кумом свідка, оскільки хрестив його сина. Вони часто ходять один до одного у гості. Відповідача останнього разу він бачив дуже давно, коли вона була ще підлітком. З 2000 року відповідача за вказаною адресою він не бачив, вона там не проживала жодного дня.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що з позивачем по справі вони сусіди. Позивач весь час проживає один з дня смерті його матері. Відповідача там вона ніколи не бачила. Відповідач за адресою позивача ніколи не проживала.

Вислухавши пояснення позивача та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року по справі № 204/6427/15-ц встановлено факт належності ОСОБА_4, що померла 10 лютого 2000 року, домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, тупик Давидова, 37. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 10 лютого 2000 року, на домоволодіння № 37 по тупику Давидова в м. Дніпропетровську. Вказане рішення набрало законної сили 24 листопада 2015 року (а.с. 7-10).

Таким чином, встановлено, що домоволодіння за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова, 37 належить ОСОБА_2.

Позивач зареєстрував право власності на вказане домоволодіння у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 77425640 від 29.12.2016 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101 (а.с. 15).

Згідно довідки Відділу комунального господарства Чечелівської районної у місті Дніпрі ради №4822 від 09 березня 2017 року, виданої ОСОБА_2, до складу зареєстрованих у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, входить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11). Реєстрація ОСОБА_3 за вищевказаною адресою підтверджується також адресною карткою особи, виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади № 2 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради 09 березня 2017 року (а.с. 12).

Відповідно до Акту від 04 квітня 2017 року, складеного гр. ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_3 за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова, 37, з 2000 року не проживає, домашнє господарство не веде, у ремонті та догляді за будинком участі не приймає, комунальні послуги не сплачує (а.с. 30).

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі втратив право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням № 37 за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова, оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою.

Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова, 37 та вважає необхідним дані позовні вимоги задовольнити.

Що стосується позовних вимог в частині зняття ОСОБА_3 у Чечелівському районному відділі у місті Дніпропетровську Головного управління ДМС у Дніпропетровській області Державної міграційної служби України з реєстраційного обліку місця проживання у домоволодінні № 37 за адресою: м. Дніпро, тупік Давидова, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Доказів в підтвердження того, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не буде виконане та особа не буде знята з реєстраційного обліку позивачем не надано, а тому вимоги позивача є передчасними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають. Крім того, вказані вимоги предявлені до третьої особи, а не до відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищенаведеного ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 88, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Чечелівський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління ДМС у Дніпропетровській області Державної міграційної служби України про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на житло задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням домоволодінням № 37, за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_1), судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень, 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез