Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1288/17
провадження № 2/650/468/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сікора О.О.,

за участю секретаря - Ялаєвої Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - державний нотаріус Великоолександрівської державної нотаріальної контори Карастан Ольга Іванівна, про визнання заповіту недійсним,

встановив:

У жовтні місяці 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, складений на користь ОСОБА_2 та посвідчений секретарем Давидово - Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області ОСОБА_7.

В обґрунтування вимог позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати - ОСОБА_4, після смерті якої залишилось майно у вигляді земельної ділянки площею 7,08 га, що розташована на території Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 5-6 га і житловим будинком АДРЕСА_1.

Звернувшись після смерті матері до Великоолександрівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини він дізнався про існування заповіту складеного його матір'ю, яким вона все майно заповідала сестрі - ОСОБА_2

Вказане стало для нього несподіванкою, оскільки він знав про існування іншого заповіту, згідно якого мати заповідала вказаний житловий будинок і земельну ділянку площею 7,08 га йому, а іншу земельну ділянку сестрі (відповідачу), що відповідало порядку користування вказаним майном.

Вважає вказаний заповіт недійсним, оскільки на момент його складання мати внаслідок похилого віку та багатьох хвороб, не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Окрім того, вона постійно приймала сильнодіючі ліки, які також могли вплинути на її психічний стан. Відповідач по справі скориставшись хворим станом позбавила його спадщини.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що ОСОБА_2, яка приходиться йому сестрою, ввівши в оману їх матір та скориставшись її безпорадним станом організувала складення та посвідчення заповіту на її користь. У нього є сумніви щодо дійсного волевиявлення матері, оскільки на час складення заповіту від 07.12.2016 року існував інший заповіт, згідно якого він входив в коло спадкоємців. Матір в день складення заповіту, під час лікування та після лікарні не бачив, оскільки відповідачка його не пускала до матері. Покази свідків сторони відповідача не визнав вказавши на їх недостовірність.

Представник позивача ОСОБА_6 наполягала на задоволенні позову з підстав викладених у позові. Пояснила, що покази свідків різняться, що свідчить про їх недостовірність. Одні свідки казали, що померла на час посвідчення заповіту не говорила, а інші пояснювали, що вона розмовляла. Секретар сільської ради під час посвідчення заповіту не переконалась у тому, що ОСОБА_4 під час вказаних дій розуміла значення своїх дій та керувала ними, про що свідчить той факт, що померлій не ставились відповідні запитання. Лікар пояснила, що ОСОБА_4 з урахуванням поставленого діагнозу могла бути у стані в якому не могла керувати своїми діями або розуміти їх значення, в будь-який проміжок часу, тому під час судового розгляду не вдалося встановити, що померла була у стані, який давав їй можливість складати заповіт.

Відповідач ОСОБА_2 заперечила проти задоволення позову, просила у його задоволенні відмовити. Оскільки в судовому засіданні не було спростовано того факту, що її мати під час складання заповіту розуміла значення своїх дій та могла керувати ними. Відповідач повністю ухилився від допомоги померлій, а відтак можливо це було підставою для зміни волі матері.

Представник відповідача - адвокат Петренко Т.В. наполягав на відхилені позову з огляду на те, що суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження стану померлої згідно якого вона не могла керувати своїми діями та розуміти їх значення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - державний нотаріус Великоолександрівської державної нотаріальної контори Карастан Ольга Іванівна до суду не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила рішення у справі ухвалити на розсуд суду відповідно до чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи, всебічно, повно і об'єктивно оцінивши встановлені у справі обставини, суд прийшов до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 (актовий запис про смерть № 08 від 29.05.2017 року, зроблений Виконавчим комітетом Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області), яка є матір'ю ОСОБА_8 (актовий запис про народження № 18 від 11.09.1971 року, зроблений Виконавчим комітетом Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області) та матір'ю ОСОБА_2 (актовий запис про народження № 15 від 01.06.1962 року, зроблений Виконавчим комітетом Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, актовий запис про укладення шлюбу № 14 від 25.12.1982 року, зроблений Давидово-Брідською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області (щодо укладення шлюбу ОСОБА_9 з ОСОБА_10), актовий запис про шлюб № 9 від 11.05.1962 року щодо укладення шлюбу між померлою та ОСОБА_11, після якого вона отримала прізвище ОСОБА_4, актовий запис про укладення шлюбу № 10 від 11.09.1971 року згідно якого ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_14 набувши при цьому прізвище ОСОБА_4).

07.12.2016 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого зробила розпорядження про те, що усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, майнові права та майнові обов'язки і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона матиме право заповідає донці ОСОБА_2.

Заповіт складено на підписано в присутності свідків: ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2, які не є спадкоємцями за заповітом, членами сім'ї чи близькими родичами спадкоємця за заповітом, попереджені секретарем про необхідність додержання таємниці заповіту.

Заповіт має підписи заповідача, свідків та секретаря Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області ОСОБА_7, які цим, крім іншого, підтвердили, що заповіт перед підписанням був прочитаний, його зміст був зрозумілий заповідачу та відповідав внутрішній її волі, підписаний був ОСОБА_17, в зв'язку з хворобою заповідача. Особу заповідача та ОСОБА_17, яка підписала заповіт встановлено, їх дієздатність перевірено.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Положеннями ст. 202 ЦК України надано поняття та види правочинів, у зв'язку з чим визначено: правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами; односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами; до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Оскільки заповіт є одностороннім правочином, так як наділений усіма відповідними ознаками, порядок визнання його недійсним, з підстав заявлених позивачем, встановлений ст. 225 ЦК України, згідно ч.1 якої визначено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Отже, доведенню в судовому засіданні підлягають обставини, які свідчать про те, що померла ОСОБА_4 в момент складення вказаного заповіту 07.12.2016 року в присутності вищевказаних осіб, будучи дієздатною особою, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. При цьому позивач наполягає на існуванні одночасно двох зазначених умов.

З метою встановлення вказаних обставин в судовому засіданні за клопотаннями сторін були допитані свідки, які повідомили наступне.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що будучи свахою відповідачки обізнана щодо того, що померла ОСОБА_4 дуже ображалася на свого сина, який відмовився від матері. Бачила ОСОБА_4 після лікарні у свідомості та зданою вести розмову. Померла була обмежена у рухах і не могла ходити.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила про те, що є сусідкою померлої та була запрошена для участі у складенні нею заповіту донькою померлої, так як їй померла за життя довіряла. Померла під час складення заповіту в її присутності та інших осіб сказала про те, що хату і землю вона заповідає донці, а так як померла не могла підписати заповіт, його підписала вона за проханням померлої та з її дозволу. Померла самостійно балакала і у неї немає сумнівів в її дієздатності на момент складення заповіту. Під час з'ясування волі померлої щодо заповіту ОСОБА_4 не вставала. Підтвердила належність їй підпису в заповіті наданого їй для огляду під час допиту.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що до неї звернулася ОСОБА_2 та попросила відвідати ОСОБА_4 для обговорення питання щодо складення заповіту. Під час попередньої розмови десь за декілька днів вона поспілкувалась з померлою, яка повідомила, що бажає скласти заповіт та на її питання відповідала, що підпис вона поставити зможе, однак написати прізвище, ім'я по батькові не зможе. В момент посвідчення заповіту вони знаходились в маленькій кімнаті вчетверо та заповідач. Померла чітко висловила своє волю, розмовляла та відповідала на питання. Будь-яких ознак психічного розладу заповідача вона не помітила. Причини свого рішення померла не пояснювала. Заповіт посвідчено було її підписом та печаткою сільської ради.

Свідок ОСОБА_19 пояснила суду, що була присутня під час посвідчення заповіту коли чула як ОСОБА_4 висловила свою волю щодо розпорядження всім належним їй майном на користь доньки. Померла лежала в кімнаті та могла розмовляти і розуміла що відбувається. В її присутності та присутності ОСОБА_17, ОСОБА_16, ОСОБА_7 померлій було оголошено зміст заповіту з яким вона погодилась. Померла була дуже слаба тому лежала. Померла була в адекватному стані. Коли вони зайшли до кімнати то спитали як здоров'я ОСОБА_4 на що остання посміхнулась та кивнула головою. Заповіт підписувала, підпис свій впізнала на заповіті наданого їй для огляду.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона працює ветеринаром с селі та під час обходження дворів з метою вакцинації собак, на весні 2016 року, зайшла до двору ОСОБА_4, з якою почалася розмова під час якої остання поскаржилася на сина, який її не відвідує, на відміну від доньки. Також померла повідомила про те, що у зв'язку з цим має намір змінити заповіт.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що наприкінці 2016 року допомагав з іншими особами перенести ОСОБА_4 з лікарні до дому, яка при цьому була лежача, у свідомості та шуткувала. ЇЇ транспортували на маленькому автобусі.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що допомагав забирати ОСОБА_4 з лікарні, яка при цьому шуткувала і просила її не упустити, бо вона ще пожити хоче. Це було на початку грудня минулого року. ОСОБА_4 забирали на носилках коли перенесли до автобусу.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що працює у Великоолександрівській центральній районній лікарні та була одним із лікарів, які займались лікуванням ОСОБА_4 Остання під час лікування, після полегшення від тяжкого стану, була у свідомості, могла відповідати на поставлені питання та задавати їх самостійно. Під час лікування ознак, які б свідчили про необхідність залучення психіатра виявлено не було. Будь-які ліки, які б могли вплинути на психічний стан особи померлій не призначалися. ОСОБА_4 була виписана 01.12.2016 року за заявою та розпискою ОСОБА_2 На момент направлення хворої до дому остання була у свідомості, могла розмірковувати та розуміла, що відбувається. Надала суду розписку ОСОБА_2 від 01.12.2016 року, яку за згоди учасників справи було долучено до матеріалів цивільної справи.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її зятем та їй відомо, що ОСОБА_2 умисно не допускала сина до матері, що призвело до зміни заповіту. Вона не бачила ОСОБА_4 після лікарні у грудні минулого року, оскільки її також відповідачка не допускала до померлої.

Покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_15, ОСОБА_17 є послідовними, конкретними, вичерпними, узгоджуються із іншими встановленими судом обставинами та показами інших допитаних свідків, а отже є достовірними та такими, що можуть слугувати підставою для висновку суду про те, що ОСОБА_4, яка померла 27.05.2016 року під час складення та посвідчення заповіту 07.12.2016 року розуміла значення своїх дій та могла керувати ними.

Згідно показів свідків ОСОБА_22 і ОСОБА_21, які допомагали забирати померлу з лікарні, свідків ОСОБА_18, яка бачила померлу після лікарні, свідка ОСОБА_23, яка лікувала померлу, судом встановлено, що стан останньої за тиждень до посвідчення заповіту не свідчив про її не здатність керувати своїми діями та розуміти їх значення, а отже суд робить висновок, що для стану померлої про який заявив позивач станом на 07.12.2016 року не було передумов.

Згідно відомостей наданих на запит суду головним лікарем Великоолександрівської центральної районної лікарні ОСОБА_12 ОСОБА_4 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 27.11.2016 року по 09.12.2016 року з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІІ ст. кризовий перебіг, ДЕ ІІІ гостре порушеня мозкового кровообігу в правій гемісфері з лівостороннім геміпарезом. УХС кардіосклероз НК ІІ ст. ФК ІІІ ХОЗЛ ІІ загострення. Виписана з покращенням стану. Із вказаної відповіді та доданого до нього епікризу не вбачається лікування ОСОБА_4 седативними препаратами та перебування її у нестабільному психічному стані.

Не дивлячись на вказаний у відповіді період лікування ОСОБА_4 судом встановлено, що фактично остання була направлена до дому 01.12.2016 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 105 ЦПК України, за відсутності клопотання сторін про призначення експертизи з метою встановлення психічного стану померлої на час складення заповіту, судом відповідна експертиза призначена не була, а отже висновки суду про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину зроблені за результатами оцінки наявних в матеріалах справи письмових доказів, показів свідків та пояснень сторін.

При цьому содом враховано, основані засади диспозитивності цивільного судочинства визначені у ст. 13 ЦПК України згідно яких: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та засади змагальності визначені у ч.1, ч.4 ст. 12 ЦПК України згідно яких: учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, а ризики настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій несуть самостійно.

Твердження представника позивача про протиріччя в показах свідків спростовуються показами таких свідків, які свої відповіді на поставлені питання уточнювали та остаточно вказали, що заповідач під час складення та посвідчення заповіту знаходилась у лежачому положенні та спілкувалась із присутніми.

Посилання представника позивача на необхідність вчинення секретарем сільської ради певних заходів для того щоб пересвідчитись у психічному стані не обґрунтовані, оскільки не мають посилання на конкретні дії та остання чітко пояснила суду, що під час спілкування з померлою як з метою підготовки заповіту так і під час його підписання заповідач була у свідомості та розуміла події, що відбувались.

Також, не обґрунтовані посилання представника позивача на недоведеність того факту, що заповідач під час складення заповіту могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, адже згідно ст. 204 ЦК України в цивільному законодавстві України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а отже доказуванню саме наявність порушень при його укладенні, визначених законом.

Таким чином, на підставі викладеного, приймаючи до уваги не доведення позивачем факту складення та посвідчення заповіту його матір'ю у стані в якому вона не могла керувати своїми діями та розуміти значення та враховуючи презумпцію правомірності правочину, у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 10 - 13, 141, 209, 259, 263 - 265 ЦПК України, та вищезазначеними положеннями цивільного законодавства, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - державний нотаріус Великоолександрівської державної нотаріальної контори Карастан Ольга Іванівна, про визнання заповіту недійсним- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: _______________ О.О. Сікора