Справа №489/8477/14-ц 18.05.2017 18.05.2017 18.05.2017
Провадження №22-ц/784/1219/17
Категорія 27 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Шаманської Н.О.,

суддів Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Шагаєм О.А.,

за участю: представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2016 року за позовом

публічного акціонерного товариства «Альфа-банк»

(далі ПАТ «Альфа банк»)

до

ОСОБА_4,

ОСОБА_5

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ПАТ «Альфа-банк» звернулося з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав , що 30 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 1401/0508/71-017, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 50 000 доларів США, а остання зобовязувалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та графіком погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору, 30 травня 2008 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за умовами якого останній поручився за виконання позичальником обовязків, передбачених кредитним договором.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вищезазначеним кредитним договором.

В свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за цим же кредитним договором.

Згідно вищезазначених договорів відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 1401/0508/71-017 від 30 травня 2008 року на користь ПАТ «Альфа Банк».

Посилаючись на те, що умови кредитного договору відповідачами виконувались неналежним чином у звязку з чим утворилась заборгованість, позивач, уточнивши свої позовні вимоги , просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість, яка утворилась станом на 1 лютого 2016 року у розмірі 1 188 172 грн. 89 коп., яка складається з 34 951, 69 доларів США заборгованості за тілом кредиту, що еквівалентно 893191 грн. 45 коп.; 7402,12 доларів США заборгованості по відсоткам , що еквівалентно 189 263 грн. 61 коп., та 105 717 грн. 83 коп. пені.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ПАТ «Альфа-банк» з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2008 року за № 1401/0508/71-017 в сумі 1 184 684 грн. 45 коп. і солідарно з нею стягнути з ОСОБА_5 заборгованість в сумі 1 163 389 грн. 79 коп. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6М, посилаючись на те, що Банком не дотримано умов щодо направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про стягнення з неї на користь ПАТ «Альфа Банк» простроченої заборгованості за тілом кредиту, що виникла за графіком платежів у період з червня 2015 року по лютий 2016 року у розмірі 4 180 доларів США, що еквівалентно 106 506 грн. 40 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Так, судом встановлено, що 30 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 1401/0508/71-017, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 50 000 доларів США , а остання зобовязувалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та графіком погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору, 30 травня 2008 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки за умовами якого останній поручився за виконання позичальником обовязків, передбачених кредитним договором.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вищезазначеним кредитним договором.

Станом на час передачі прав вимоги за кредитним договором № 1401/0508/71-017 заборгованість ОСОБА_6 становила : по кредиту 39948, 76 доларів США, по процентам - 317,65 доларів США ( т. 1 а.с. 251-252).

Вподальшому , 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.

Згідно вищезазначених договорів відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 1401/0508/71-017 від 30 травня 2008 року на користь ПАТ «Альфа Банк».

Станом на 15 червня 2012 року заборгованість за кредитним договором становила: по кредиту 39757,33 доларів США, по процентам 181,28 доларів США (т. 1 а.с. 163-165).

З розрахунку заборгованості вбачається, що в період з липня 2012 року по травень 2014 року позичальник сплачувала кредит, проценти, пеню,але не в повному обсязі та з порушенням строків, у звязку з чим станом на 1 лютого 2016 року утворилась заборгованість за тілом кредиту 34 951,69 доларів США, що еквівалентно 893 191 грн. 45 коп., заборгованість за процентами 7406,12 доларів США, що еквівалентно 189 263 грн. 61 коп. та пеня 4561,04 доларів США, що еквівалентно 116 557 грн. 51 коп.

Факт порушення строків погашення кредиту відповідачами не оспорюється.

Відповідно до п. 3.9 кредитного договору, Банк має права вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязання якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п 3.1. цього договору . Вимога про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним направляється позичальникові у порядку, передбаченому п. 3.10 цього договору, а саме: вимога про виконання порушеного зобовязання направляється банком позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання банком на адресу позичальника, зазначену в реквізитах цього договору. Сторони досягли згоди що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденого строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням звязку при відправленні листа з повідомленням про вручення або дата, зазначена в повідомленні, яке отримане позичальником особисто у банку.

З матеріалів справи вбачається, що 11 листопада 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» направив на адресу відповідачів вимогу про дострокове повернення кредиту ( а.с. 32-33), яка залишена останніми без задоволення.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про дострокове стягнення кредитного заборгованості з боржника та поручителя.

При цьому, суд врахував положення ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами шести місяців після настання строку для виконання відповідної часини основного зобовязання. Рішення суду в частині стягнення заборгованості з поручителя сторонами не оскаржувалось, а тому апеляційним судом в цій частині не перевірялось силу положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції з врахуванням положень ст.. ст. 553, 554, 559, 629, 1048, 1054 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 184 684 грн. 45 коп., яка складається з 34 951,69 доларів США , що еквівалентно 890 569 грн. 06 коп. заборгованості за кредитом, 7406,12 доларів США, що еквівалентно 188 707 грн.94 коп. заборгованості про процентам , та 4136,87 доларів США, що еквівалентно 105 407 грн. 45 коп. пені, з яких солідарно з ОСОБА_6 В,Ю. 1 163 389 грн. 79 коп., у звязку з порушенням відповідачами строків погашення заборгованості.

Доводи ОСОБА_6 щодо недотримання позивачем вимог щодо порядку повідомлення про дострокове стягнення кредитної заборгованості, не можуть бути підставою для звільнення позичальника від відповідальності достроково погасити кредитну заборгованість, оскільки умови договору щодо направлення вимоги про дострокове повернення кредиту Банком були виконані, 11 листопада 2014 року про що свідчить квитанція про відправлення вимоги (а.с. 33). Неотримання відповідачами зазначеної вимоги не може бути достатньою підставою для відмови у достроковому стягнення кредитної заборгованості за наявності порушення строків погашення кредиту.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що справа знаходилась в провадженні суду з листопада 2014 року по квітень 2017 року та за цей час жодних виплат на погашення кредитної заборгованості відповідачами не здійснювалось.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_7