Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
єдиний унікальний №337/3732/16 головуючий у 1 інстанції: Сидорова М.В.
провадження № 22-ц/778/1834/17 суддя-доповідач: Кухар С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В.
Бєлки В.Ю.
секретарБурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та апеляційною скаргою ОСОБА_6, на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Гура Максим Григорович, про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно, та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись після уточнення на те, що вона з березня 1995 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_9, з яким 20.02.1998р. зареєструвала шлюб. Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, 31.08.2005р. за спільні кошти подружжям була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_1, яка була оформлена на ОСОБА_9 Після цього нею спільно з ОСОБА_9 в квартирі був зроблений ремонт та вони в ній мешкали тривалий час. Також в період зареєстрованого шлюбу на ім'я ОСОБА_9 було відкрито депозитний рахунок в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на якому перебувають грошові кошти в сумі 5000 грн., які були накопичені нею спільно з ОСОБА_9

Вважає, що набуте під час шлюбу з ОСОБА_9 майно, а саме спірна квартира та грошовий вклад є спільною сумісною власністю подружжя і її частка та частка ОСОБА_9 в цьому майні є рівними та становлять по 1/2 частки кожному. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер, в зв'язку з чим відкрилась спадщина. При цьому, 28.10.2015р. ОСОБА_9 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Гура М.Г., зареєстрований в реєстрі за №1795, відповідно до змісту якого спірну квартиру заповідав своєму онуку - ОСОБА_6 Також зазначає, що спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_9 є три спадкоємця: вона, як дружина померлого, відповідач ОСОБА_7 - син померлого, та відповідач ОСОБА_6 - онук ОСОБА_9 за правом представлення, оскільки донька спадкодавця та мати ОСОБА_6 - ОСОБА_10 померла в ІНФОРМАЦІЯ_3 В порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, як спадкоємцю першої черги, їй належить 1/6 частка спірної квартири та 1/6 частка грошових коштів, які внесені на депозитний рахунок.

На підставі викладеного просила визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя; визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири, як на частку в спільній сумісній власності, та на 1/6 частку вказаної квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9; визнати за нею право власності на частку грошового вкладу з відсотками та компенсаціями, які знаходяться на депозитному рахунку, відкритому у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_9, а саме на 1/2 частку вкладу як на частку в спільній сумісній власності подружжя, на 1/6 частку вкладу в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9; визначити, що частка померлого ОСОБА_9 в праві спільної сумісної власності на спірну квартиру та грошовий вклад становила 1/2 частку; стягнути з відповідачів понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.

Відповідач ОСОБА_6 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та зменшення розміру обов'язкової частки, який обґрунтовує тим, що 28.10.2015р. його дід ОСОБА_9 склав заповіт, яким всю належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 заповів йому. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. 05.09.2016р. він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою нотаріуса від 05.09.2016р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все майно, вказане у заповіті, без урахування обов'язкової частки відповідачки та без видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя. Вважає, що квартира зазначена в заповіті, належить спадкодавцю на праві особистої власності, не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки придбана ним 31.08.2005р. за особисті кошти, які він отримав в цей же день - 31.08.2005р. від продажу власної квартири АДРЕСА_3.

Крім того вважає, що розмір обов'язкової частки у спадщині відповідачки ОСОБА_5, яка є непрацездатною вдовою, повинна бути зменшена з урахуванням набуття нею права особистої приватної власності на усе рухоме майно подружжя (речі звичайної домашньої обстановки та вжитку), а також в зв'язку з неприязними стосунками між відповідачкою та спадкодавцем на момент смерті останнього.

Просив суд зменшити обов'язкову частку ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_4 до 1/12 частки та визнати за ним право власності на 11/12 частки квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути зі ОСОБА_5 на його користь понесені судові витрати; в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_9. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, як на частку у спільному сумісному майні подружжя.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку грошового внеску з усіма процентами та компенсаціями, які знаходяться на рахунках, відкритих у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_9 відповідно до договору №SAMDNWFD201 від 05.05.2015р. з залишком вкладу на момент смерті ОСОБА_9 5000,00 грн., як на частку в спільному сумісному майні подружжя.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частку грошового внеску з усіма процентами та компенсаціями, які знаходяться на рахунках, відкритих у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_9 відповідно до договору №SAMDNWFD201 від 05.05.2015р. з залишком вкладу на момент смерті ОСОБА_9 5000,00 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 5/12 часток квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 сплачений судовий збір в сумі по 541,66 грн. з кожного. Стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 сплачений судовий збір в сумі 875,00 грн., витрати пов'язані з оплатою правовою допомоги в сумі 2385,00 грн., а всього 3260,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_12 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким його зустрічні позовні вимоги щодо визнання за ним права власності на 11/12 частки квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, який помер 18.02.2016 року задовольнити. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 щодо визнання квартири АДРЕСА_6 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_13 та щодо визнання за ОСОБА_5 права власності на ? частку квартири АДРЕСА_6, як на частку у спільному майні подружжя, відмовити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_5 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та визнати за нею 1/12 частку у спірній квартирі як обов'язкову частку у майні спадкодавця.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення а апеляційну скаргу ОСОБА_5 необхідно задовольнити.

Відповідно ч. 1 та ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю чи частково або зміни рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Судом попередньої інстанції встановлено, що 20.02.1998 року ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб (т.1 а.с.9).

31.08.2005р. згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тарасовою А.П., реєстровий №2698, ОСОБА_9 продав однокімнатну квартиру АДРЕСА_7, загальною площею 35,13 кв.м., жилою площею 17,2 кв.м., яка належала йому на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів 23.06.1993р., згідно з розпорядженням №2513-П від 23.06.1993р. Продаж зазначеної квартири здійснено за 105000,00грн. (т.1 а.с.87-88).

ОСОБА_15 з державного реєстру правочинів №1421793 від 31.08.2005р., вказаний договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №805896, дата та час реєстрації: 31.08.2005р. 18.34 год.(т.1 а.с.55).

Також судом встановлено, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, ОСОБА_9 згідно договору купівлі-продажу від 31.08.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тарасовою А.П., реєстровий №2700, придбав у ОСОБА_16, який діяв від імені ОСОБА_17, однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 29,76 кв.м., жилою площею 14,6 кв.м. Придбання зазначеної квартири здійснено за 92500,00 грн. Право власності на зазначене домоволодіння зареєстровано в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 02.09.2005р. на ім'я ОСОБА_9 (т.1 а.с.11,13, т.2 а.с.57-66).

ОСОБА_15 змісту заяви ОСОБА_5 приватному нотаріусу ЗМНО Тарасовій А.П. від 31.08.2005р., вона не заперечує проти купівлі її чоловіком ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_1, за ціну та на умовах на його розсуд. Зміст ст.60, 65 СК України нотаріусом їй роз'яснені (т.2 а.с. 62).

ОСОБА_15 з державного реєстру правочинів №1421837 від 31.08.2005р., вказаний договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №805916, дата та час реєстрації: 31.08.2005р. о 18.45 год. (т.1 а.с.12).

З розписки від 19.07.2005р., підписаної спільно ОСОБА_5 та ОСОБА_16, оригінал якої був оглянутий в судовому засіданні, вбачається, що 19.07.2005р. ОСОБА_5 передала ОСОБА_16, а останній отримав від ОСОБА_5, аванс в розмірі 9500 доларів США в рахунок покупки квартири АДРЕСА_1, яку вона має намір купити з чоловіком ОСОБА_9 у власниці ОСОБА_17 Залишок вартості квартири ОСОБА_5 з чоловіком зобов'язується сплатити під час нотаріального оформлення угоди (т.1 а.с.189).

Судом також було встановлено, що ОСОБА_9 був зареєстрований у спірній квартирі з 13.10.2005р. (т.1 а.с.153-154). ОСОБА_5 у спірній квартирі зареєстрована не була (т.1 а.с.146, 154).

Також судом встановлено, що 05.05.2015р. між ОСОБА_9 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір №SAMDNWFD201 - Вклад «Стандарт на 12 мес.» відповідно до якого ОСОБА_9 вніс депозит на рахунок НОМЕР_2 у сумі 5000,00 грн. з нарахуванням процентів по вкладу на рахунки НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (т.1 а.с.14).

ОСОБА_15 довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунках ОСОБА_9 станом на 10.11.2016р., на рахунку НОМЕР_2 залишок коштів складає 5000 грн., на рахунку НОМЕР_2 - 746,67 грн., на рахунку НОМЕР_4 - 34,16 грн. (т.1 а.с. 105).

Також встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонеркою за віком, з 23.03.2004 року перебуває на обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя, отримує пенсію (т.2 а.с.67). Крім того, згідно відомостей з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДФС України про джерела доходів та сум виплачених доходів, ОСОБА_5 у період з 1998р. по 1 півріччя 2005 року отримувала доходи у вигляді заробітної плати (т.1 а.с.238).

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_9 у періоди з 1997р. по 31.01.2001р., з 07.10.2003р. по травень 2008 року та з січня 2010р. по травень 2010р. перебував в трудових відносинах з ТОВ НВП «Дніпроенергосталь», отримував заробітну плату (т.2 а.с.70-82).

28.10.2015р. ОСОБА_9 склав заповіт, за змістом якого на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_6 належну йому на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8. Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гура М.Г., зареєстровано в реєстрі за №1795 (т.1 а.с.50).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер (т.1 а.с.10), в зв'язку з чим відкрилась спадщина. ОСОБА_15 даних, які містяться в довідці про причину смерті (до форми 106/0 №103), виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5», причиною смерті ОСОБА_9 були: а) ракова інтоксикація; б) меланома шкіри тулуба (т.1 а.с.16).

05.03.2016р. ОСОБА_6 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького МНО Гура М.Г. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_9 (т.1 а.с.130).

31.03.2016р. ОСОБА_5 звернулась до приватного нотаріуса ЗМНО Гура М.Г. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_9, а також з заявою про видачу свідоцтва про право власності на належну їй частку квартири за адресою: АДРЕСА_8 (т.1 а.с.131-132).

23.04.2016р. та 05.09.2016р. ОСОБА_6 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького МНО Гура М.Г. з заявою про відмову у видачі свідоцтва про право власності на частку майна ОСОБА_5 та свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки має намір звертатись до суду (т.1 а.с.161, 164).

27.04.2016р. ОСОБА_7, спадкоємець за законом, звернувся до приватного нотаріуса Запорізького МНО Гура М.Г. з заявою про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після свого померлого батька - ОСОБА_9 на користь онука спадкодавця - ОСОБА_6 (т.1 а.с.133).

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 є онуком ОСОБА_9, що підтверджується його свідоцтвом про народження (а.с.145), свідоцтвом про укладання шлюбу між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (а.с.144) та свідоцтвом про народження ОСОБА_19 (т.1 а.с.143). Мати ОСОБА_6 - ОСОБА_10, яка є рідною донькою ОСОБА_9, померла 16.04.ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.с.93).

ОСОБА_15 постанови приватного нотаріуса Запорізького МНО Гура М.Г. за №411/02-31 від 05.09.2016р. ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все майно вказане в заповіті, без урахування обов'язкової частки, яка належить спадкоємцю за законом згідно ст.1241 ЦК України та без видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя (т.1 а.с.165).

ОСОБА_15 постанови приватного нотаріуса Запорізького МНО Гура М.Г. №413/02-31 від 06.09.2016р. ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, оскільки інша сторона (ОСОБА_6) буде вирішувати спір у судовому порядку (т.1 а.с.166).

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що познайомився зі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 влітку 2005 року при обставинах продажу їм квартири за адресою: АДРЕСА_8, яка належала його бабусі та яку він продавав за довіреністю. Вартість квартири ним була запропонована в 18 000 доларів США. До нього зверталось декілька покупців, в тому числі ОСОБА_5 з ОСОБА_9 Всієї суми грошей для придбання квартири у останніх не було, тому ОСОБА_5 19.07.2005р. передала йому в якості авансу 9500 доларів США, про що він написав розписку. Залишок несплачених коштів за квартиру йому передав ОСОБА_9 у нотаріуса під час оформлення договору купівлі-продажу. Під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу спірної квартири у нотаріуса був він, ОСОБА_9 та ОСОБА_5

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_15 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісно власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1). Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч.2). Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.3).

Відповідно до ст.63, 65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою іншого подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладання договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом попередньої інстанції встановлено, що під час придбання спірної квартири, позивачка ОСОБА_5 та ОСОБА_9 перебували в зареєстрованому шлюбі понад 7 років, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно вирішували питання організації сімейного побуту, в т.ч. щодо необхідності придбання спільного житла, зокрема, за рахунок накопичених грошей та за рахунок продажу нерухомого майна ОСОБА_9 Також встановлено, що після придбання спірної квартири вона використовувалась в інтересах сім'ї, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 мешкали в ній.

Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, в тому числі допитавши свідків, суд попередньої інстанції вважав, що квартира АДРЕСА_1, належить подружжю ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, оскільки придбана ними в період зареєстрованого шлюбу, за спільні кошти та в інтересах сім'ї.

З таким висновком повністю погоджується і колегія суддів.

Відповідач ОСОБА_6, його представник та відповідач ОСОБА_7 вважали як в суді першої інстанції, такіж посилання у ОСОБА_6 і в апеляційній скарзі, що спірна квартира, хоча і придбана ОСОБА_9 в період зареєстрованого шлюбу зі ОСОБА_5, фактично є особистою приватною власністю ОСОБА_9, оскільки придбана за його особисті грошові кошти, що виручені ним від продажу належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_9.

Однак, суд попередньої інстанції в судовому рішенні вірно зазначив, що відсутні докази того, що суми від продажу вказаної квартири вистачило для придбання спірного майна, а також наявні у справі докази, що частина коштів за придбану спірну квартиру була сплачена особисто ОСОБА_20 продавцю.

Окрім цього, колегія суддів вказує на те, що продаж а потім і придбання майна у одного і того ж нотаріуса у один і той же день не вказує достовірно на те, що кошти вилучені від продажу одного майна були витрачені на придбання іншого і фактично є припущенням.

Відповідно до роз'ясненнь викладених у п.12 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК України) Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

В зв'язку з чим суд попередньої інстанції вірно визначив рівність часток подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в спільному сумісному майні, а тому і вірно задовольнив вимоги ОСОБА_5 про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на 1/2 частку спірної квартири, як на частку в спільному сумісному майні подружжя.

Вірно визнано право власності й на частку грошового вкладу.

ОСОБА_15 з ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Вирішуючи питання щодо визнання за ОСОБА_6 права власності на частку спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, суд попередньої інстанції врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України. ОСОБА_5, як непрацездатна вдова спадкодавця, яка прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу у встановлений законом строк, має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті свого чоловіка, і таке її право не оспорюється спадкоємцем за заповітом. Предметом спору є питання визначення розміру її обов'язкової частки. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 вважає, що розмір обов'язкової частки ОСОБА_5 повинен бути зменшений до 1/12 частки спірної квартири з урахуванням неприязних відносин між нею та спадкодавцем ОСОБА_9, а також з урахуванням набуття ОСОБА_5 права власності на усе інше рухоме майно, зокрема, речі звичайної домашньої обстановки та вжитку.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України обов'язкова частка вдови спадкодавця складає половину частки, яка належала би їй у разі спадкування за законом.

Як роз'яснено постановою Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у п.19 при визначенні розміру обов'язкової частки у спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, віртість відповідально відказу.

Оскільки спадкоємцями за законом першої черги, а це відповідно до ст.1261, 1266 ЦК України та встановлених у даній справі обставин, є: дружна спадкодавця - ОСОБА_5, син спадкодавця - ОСОБА_7 та онук спадкодавця за правом представлення - ОСОБА_6 (всього три особи), то розмір частки, яка належала б кожному зі спадкоємців за законом, у тому числі і ОСОБА_5, становить 1/3 частину спадкового майна, а тому розмір обов'язкової частки ОСОБА_5 становитиме половину від 1/3 частини спадкового майна (1/2 частини спірної квартири), а саме: 1/12 частину квартири АДРЕСА_1.

Суд попередньої інстанції прийшов до висновку, що позивачем за зустрічним позовом Білик А.М не доведено наявність підстав для зменшення обов'язкової частки ОСОБА_5 у спадщині, що відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_9 Крім того позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 просить зменшити обов'язкову частку ОСОБА_5 до 1/12 частки спірної квартири, яка і так становить 1/12 частку. Таким чином позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання за ним права власності на частку в спірній квартирі в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 з урахуванням обов'язкової частки ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання за ним права власності на 5/12 часток спірної квартири.

З такими висновками також погоджується колегія суддів.

При ухваленні рішення суд також зазначив, що вимоги позивачки ОСОБА_5 та її представника, заявлені наприкінці судового розгляду, про те, що за позивачкою в межах даної справи слід визнати право власності на 1/12 частку спірної квартири, як на обов'язкову частку непрацездатної вдови спадкодавця, на підставі ст. 1241 ЦК України, задоволенню не підлягають через те, що відповідно до вимог ЦПК України, такі вимоги заявлені несвоєчасно.

Колегія суддів, враховуючи, те, що суд встановив вірно всі обставини в справі, розмір часток у праві власності, вважає за можливо в цій частині задовольнити вимоги ОСОБА_5 та визнати право власності на 1/12 частку спірної квартири. Оскільки при ухваленні рішення залишилась не вирішеним питання щодо цієї частки в майні.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК, та те, що фактично вимоги за первісним позовом були задоволенні колегія суддів вважає за необхідне також в стягненні зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу відмовити.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 в тому числі і щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, щодо невірного встановлення джерела коштів за які була придбана квартира, щодо посилань на недопустимі докази, про те, що доходи спадкодавця були значно за життя більші ніж у дружини, невірним застосуванням судом норм законодавства, про відсутність підстав для задоволення первісного позову зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, як на підстави своїх заперечень проти позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2017 року у цій справі в частині відмови ОСОБА_5 в позові щодо визнання за нею права власності на 1/12 частку квартири та в частині стягнення зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу скасувати та пприйняти в цій частині нову постанову.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_10, як на обов'язкову частку у спадщині, яка залишилась після смерті 18 лютого 2016 року чоловіка ОСОБА_9.

В стягненні зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу відмовити.

Решту рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, яку буде складено 26 грудня 2017 року.

Головуючий:

Судді: