АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1167/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 78 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, укладеного 05.12.2002 року, посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, примирення між ним неможливе, спільних дітей від шлюбу подружжя не має. Натомість, позивач ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є батьками дитини ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач наразі проживає з дитиною та її матірю, з якою бажає зареєструвати шлюб.

Відповідачка відмовлялась розірвати шлюб в позасудовому порядку, тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_6

29 березня 2017 року ОСОБА_6 звернулась з заявою про надання шестимісячного строку на примирення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року в задоволенні заяви та наданні строку для примирення відмовлено.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року позов про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб, зареєстрований 05.12.2002 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судовий збір у сумі 640 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду про розірвання шлюбу. Просить вжити заходи щодо примирення подружжя шляхом надання шестимісячного строку для примирення, ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позову. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає викладеним вище вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб між сторонами зареєстровано шлюб від 05 грудня 2002 року, про що зроблено актовий запис №2005 у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області (а.с. 6).

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Основоположною засадою шлюбу є добровільність згоди подружжя жити однією сімєю.

Частиною 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Можливість припинен¬ня шлюбу є виявом принципу його вільності та рівності подружжя, закріпленого у ст. 51 Консти¬туції. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на вільних та добровільних засадах, ніхто не може бути примушений до збе¬реження подружніх відносин, якщо втрачена їх основа.

Статтею 111 Сімейного кодексу України передбачено, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

При цьому вказана норма є диспозитивною, що підкреслюється у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", в якій зазначається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком. При цьому суд має уникати формалізму та не надавати строку на примирення у випадку виявлення обставин або фактів, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей.

Суд, відмовляючи в задоволенні заяви про надання строку для примирення, виходив з недоцільності надання такого строку, оскільки у позивача є дитина з іншою жінкою, з якою він проживає та має намір укласти шлюб. Крім того, ОСОБА_6 у 2015 році зверталась до суду з позовом про поділ майна подружжя, який залишено без розгляду на підставі заяви ОСОБА_6 у 2017 році.

Тому колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що у сторін було достатньо часу з 2015 по 2017 рік для примирення.

Отже районний суд обґрунтовано відмовив відповідачці у її заяві про надання строку для примирення. Постановлена з цього приводу ухвала суду не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, тому отримала свою оцінку апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги на рішення суду по даному спору.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом не зясовано фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи повно та всебічно дослідив обставини справи, взяв до уваги право позивача на свободу укладення шлюбу, врахував інтереси малолітньої дитини, надавши таким чином достатню оцінку правовідносинам, що виникли в даному випадку.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 112 СК України, районний суд вірно дійшов до висновку про розірвання шлюбу, оскільки спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, а також інтересам малолітньої дитини.

Решта доводів апеляційної скарги не є суттєвими та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 , 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :