АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 681/351/16-ц
Провадження № 22-ц/792/797/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

за участю секретаря: Кошельника В.М.

сторін: представника апелянта - ОСОБА_1 представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2017 року у справі за його позовом до Полонської районної державної адміністрації та Полонської міської ради Хмельницької області, третя особа ОСОБА_4, про визнання протиправною бездіяльності органу опіки та піклування, зобовязання прийняти заходи, в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_3, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що проживаючи у шлюбі з ОСОБА_4, 25 липня 2003 року було укладено договір купівлі-продажу, за яким на дітей (сина ОСОБА_4 від першого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та їхнього спільного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2) було придбано приміщення другого поверху по вул. Л. Українки, 113-А, площею 394 м. кв., а також підвальне приміщення, площею 279,1 м. кв. 17 грудня 2003 року рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради вказане приміщення другого поверху, яке придбане на дітей, було переведено у жиле. 14 липня 2004 року рішенням Полонської міської ради для дітей було передано 0,1 га землі для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Однак, 18 грудня 2006 року придбане для дітей приміщення ОСОБА_4 продала, при цьому грубо порушивши застереження виконавчого комітету про забезпечення дітей рівноцінним житлом перед тим як продати належну дітям частину будинку. Такі дії ОСОБА_4 суперечать вимогам Конституції України та ЗУ «Про охорону дитинства». На момент подання позову в дітей відсутнє житло, яке відповідало б площі раніше придбаного приміщення.

Позивач неодноразово звертався до органу опіки та піклування Полонської РДА, а також до Полонської міської ради з проханням провести відповідні заходи щодо забезпечення рівноцінним житлом дітей з боку ОСОБА_4, однак, такі його прохання залишаються поза увагою органів.

У звязку з цим позивач просив суд визнати бездіяльність органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Полонської РДА та Полонської міської ради протиправною, яка потягнула за собою тяжкі наслідки; зобовязати відповідачів застосувати до ОСОБА_4 відповідні міри реагування та зобовязати останню негайно придбати для дітей рівноцінне за площею приміщення.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати, постановити нове рішення, яким задоволити його позовні вимоги.

Вважає, що рішення постановлено з порушенням процесуального права.

Посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги вимоги ст. 6.6.1 Правил опіки та піклування, затверджені наказом Міністерства освіти і науки, Міністерства охорони здоровя, Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства у справах сімї та молоді від 26 травня 1999 року №34/166/131/88.

Також апелянт не погоджується з висновком суду про наявності у неповнолітніх дітей житла, оскільки дані обставини не підтверджені жодним документом.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради народних депутатів Хмельницької області №486 від 17 грудня 2003 року змінено статус нежитлового приміщення на житлове по вул. Л. Українки, 113-А (другий поверх), площею 400 м. кв. (а.с. 4).

Рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради №1284 від 26 вересня 2006 року надано дозвіл ОСОБА_4 на продаж частини будівлі, яка належить малолітнім дітям, за умови, що вона в подальшому забезпечить житлом своїх дітей (а.с. 3).

Згідно укладеного 18 грудня 2006 року договору купівлі-продажу ОСОБА_4 продала ОСОБА_7 нерухоме майно: нежитлове приміщення у складі: підвал, площею 254,7 кв. м., другий поверх, площею 392,8 кв. м., що розташоване по вул. Л. Українки, 113-А у м. Полонне Хмельницької області (а.с. 7-8).

У відповідь на запит від 16 липня 2015 року виконкому Полонської міської ради надати інформацію щодо стану виконання рішення виконкому від 26 вересня 2006 року №1284 „Про надання дозволу на продаж будівлі (а.с. 13), ОСОБА_4 повідомила, що забезпечила дітей житлом, розташованим по вул. Академіка Герасимчука, 151 у м. Полонне Хмельницької області, де вони зареєстровані та фактично проживають з нею, при цьому не надавши підтверджуючих документів (а.с. 12).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що доводи позивача про те, що ОСОБА_4, відчуживши належне синам на праві спільної власності житло, всупереч рішення органу опіки та піклування, яке дало згоду на його відчуження, не забезпечила їх рівноцінним житловим приміщенням, не підтверджені належними доказами.

Суд першої інстанції встановив, що сини позивача та третьої особи, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, після відчуження ОСОБА_4 належного їм приміщення, були забезпечені житлом, розташованим по вул. А. Герасимчука, 151 у м. Полонному, у якому постійно проживають з матірю та зареєстровані у ньому. Для спростування цих обставин позивач доказів не надав.

Крім того, позивач, звернувся з позовом до суду в інтересах ОСОБА_5, який є сином лише ОСОБА_4 і на момент подання позову досяг повноліття та набув повної дієздатності, але повноважень позивачеві для звернення до суду з даним позовом в його інтересах не надавав. До того ж ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час звернення батька до суду в його інтересах, досяг 15-річного віку, тому мав право за згодою батьків на безпосереднє звернення до суду за захистом свого порушеного права на житло.

З таким висновком погоджується колегія суддів Апеляційного суду.

Так, відповідно до п. 6.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом державного комітету України у справах сімї та молоді Міністерства охорони здоровя України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26 травня 1999 року „Про затвердження Правил опіки та піклування органи опiки та пiклування вирiшують питання щодо збереження за неповнолiтнiми житла, а також щодо забезпечення житлом дiтей-сирiт та дiтей, позбавлених батькiвського пiклування, якi закiнчили навчально-виховнi заклади i не мають житла.

Згідно ст. 177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобовязані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини надається у разі гарантування у збереженні її права на житло.

В силу ст. 18 того ж кодексу кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не взято до уваги вимоги ст. 6.6.1 Правил опіки та піклування, затверджені наказом Міністерства освіти і науки, Міністерства охорони здоровя, Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства у справах сімї та молоді від 26 травня 1999 року №34/166/131/88, не безпідставним та не може слугувати підставою для скасування рішення суду.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Незгода апелянта з висновком суду про те, що обставини наявності у неповнолітніх дітей житла, не підтверджені жодним документом, колегією суду до уваги не береться, оскільки позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 не забезпечила дітей житлом. Крім того, в судовому засіданні Апеляційного суду представник третьої особи надав копії довідки про склад сімї та витягу з домової книги, з яких вбачається, що діти ОСОБА_4 зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3.

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_8

Суддя /підпис/ ОСОБА_9

Суддя /підпис/ ОСОБА_10

З оригіналом згідно:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_8

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_11 Категорія: 59

Доповідач: Купельський А.В.