Апеляційний суд міста Києва
Справа № 753/1700/17-ц Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Рейнарт І.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Фінансовий експерт" та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фінекс» щодо стягнення страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

26 січня 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Фінансовий експерт" та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фінекс» та з урахуванням доповнених позовних вимог просив про солідарне стягнення на його користь страхового відшкодування у розмірі 126441,07 грн., пені 30029,76 грн., інфляційних втрат 17575,31, 3% річних 4936,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 вересня 2015 року, керуючи, як власник автомобілем МАЗДА 6, номерний знак НОМЕР_1, позивач скоїв ДТП в результаті якої автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. На час ДТП пошкоджений автомобіль був застрахований згідно договору (КАСКО) від 27 серпня 2015 року, укладений між позивачем та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Фінекс». Після звернення до страхової компанії та повідомлення про ДТП, страхова компанія визнала цей випадок як страховий, провела оцінку відновлювального ремонту та визначила страхову суму у 126 441,07 грн., видала калькуляцію, але в подальшому страхове відшкодування не виплатила, не повідомивши причини. А тому, він звернувся до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Фінансовий експерт" та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фінекс» про стягнення страхового відшкодування.

Не погодившись із рішенням суду позивач ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення. Поряд з цим, звернув увагу суду на те, що ним було зазначено належного відповідача у справі у всіх трьох редакціях позову, так належним відповідачем у справі є Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ФІНАНСОВИЙ ЕКСПЕРТ», саме з ним і було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів КАСКО №1128-15.068.14.Але суд ці обставини залишив поза увагою. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до вимог вищезазначеної норми колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Фінансовий експерт" та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фінекс», визнавши їх неявку до суду не поважною. До того ж, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фінекс» у своїх письмових поясненнях позов не визнала, зазначивши, що вони не є правонаступниками Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Фінансовий експерт," просили справу розглядати за відсутності їх представника.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК Україи суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положенням пункту першого статті 984 ЦК України визначено, що страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

До п.п.1-3 ч.1 статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування -це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

За правилами п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

В силу ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі, зокрема, несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Аналіз вищенаведених положень цивільного законодавства України в сфері страхування свідчить про те, що вони спрямовані на захист майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків).

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 19 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Частиною 1 ст. 25 ЗУ «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності.

Проте, погодитись з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

В силу частин 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає дивлячись на таке.

Судом встановлено, що 27 серпня 2015 року між позивачем ОСОБА_3 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Фінекс» укладено договір добровільного страхування транспортних засобів КАСКО №1128-15.068.14 (а.с.6-10).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань з 29 жовтня 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Фінекс» змінило назву та станом на час розгляду справи має назву Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ФІНАНСОВИЙ ЕКСПЕРТ» (а.с.39-43).

За умовами зазначеного договору відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ФІНАНСОВИЙ ЕКСПЕРТ» взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку з легковим автомобілем МАЗДА 6, номерний знак НОМЕР_1 відшкодувати позивачу в межах страхової суми, прямі збитки, що виникли за період чинності та на території дії цього Договору страхування в разі пошкодження, знищення або втрати застрахованого ТЗ в цілому або окремих його деталей та частин внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

14 вересня 2015 року о 14-50 по вул. Вишневій, смт. Брусилів Брусилівського району Житомирської області сталася дорожня-транспортна пригода із застрахованим автомобілем, що вважається страховим випадком відповідно до п.п. 3.1. умов Договору страхування та довідки №87278160 від 14.09.2015 ВДАІ Брусилівського РВ УМВС Житомирської області (а.с.16).

16 вересня 2015 року на виконання умов договору позивач повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та подав відповідну письмову заяву у строк, встановлений договором (а.с.11), яка була прийнята та зареєстрована за №568 від 16.09.2015.

19 вересня 2015 року з метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, розміру страхового відшкодування та встановлення матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля МАЗДА 6, номерний знак НОМЕР_1, Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ФІНЕКС» (змінена назва на Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ФІНАНСОВИЙ ЕКСПЕРТ») було проведено оцінювання пошкоджень автомобіля.

Пошкодження автомобіля було оцінено на суму в 126 441,07 грн. , про що свідчить акту огляду та калькуляція (а.с.12-14) зазначеної страхової компанії.

Згідно п.10.1 Договору страхування страховик протягом 10-ти робочих днів з дня одержання всіх необхідних документів, передбачених у Розділах 8,9 цього Договору, приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Усі строки виплати страхового відшкодування, передбачені Договором страхування, сплинули.

Між тим, виплата страхового відшкодування не відбулася, письмові звернення позивача до відповідача залишилися поза увагою останнього. Дані про припинення діяльності товариства відсутні. З приводу порушеного права позивач звертався до Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг та 26 вересня 2016 року отримав відповідь, що порушені позивачем питання знаходяться на розгляді комісії. Після цього позивач звернувся до суду з позовом щодо захисту порушеного права.

Зваживши на вищенаведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково і належним відповідачем у справі є Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ФІНАНСОВИЙ ЕКСПЕРТ» з яким було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів КАСКО і яке зобов'язано сплатити суму в рахунок страхового відшкодування, яку само ж і визначило відповідно до калькуляції у розмірі 126 441 грн.

Колегія суддів вважає, що зазначену калькуляцію слід покласти в основу визначення розміру страхового відшкодування, як належний та допустимий доказ в розумінні ст. ст. 77-80 ЦПК України.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

За частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається статтею 610 ЦК України.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Аналогічні положення щодо зобов'язання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться в ст. 992 ЦК України.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

До правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуваню вищезазначені норми права.

Виходячи із заявлених позовних вимог у суді першої інстанції розрахунок 3% річних, інфляційних втрат, пені проводиться за період з 06.10.2015 по 24.01.2017 за 475 прострочених днів становить - 30029,76 грн. пені, 17575,31 грн. інфляційних втрат, 4936,40 грн. 3% річних, з розрахунком яких колегія суддів погоджується.

Що стосується вимог позивача до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фінекс», то правових підстав до задоволення позовних вимог не вбачається.

Так, положенням ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Фінекс» будь-яких правовідносин не існує, договорів страхування не укладалось. Доказів того, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фінекс» є правонаступником Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ФІНАНСОВИЙ ЕКСПЕРТ» не надано, про наявність таких не зазначено.

За таких обставин, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фінекс» не є належним відповідачем у справі і не може нести солідарну відповідальність з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ФІНАНСОВИЙ ЕКСПЕРТ», як того просив позивач у своєму позові.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував фактичних обставин справи, вимог закону, не надав оцінку всім доказам у справі і прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Ураховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку,що судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ФІНАНСОВИЙ ЕКСПЕРТ» підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1789,83 грн.

Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ФІНАНСОВИЙ ЕКСПЕРТ» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 126441,07 грн., 30029,76 грн. пені, 17575,31 грн. інфляційні втрати, 4936,40 грн. 3% річних, 1789,83 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: