У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання - Москалик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відновлення становище, яке існувало до порушення, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2017 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відновлення становище, яке існувало до порушення.

Зобов'язано ОСОБА_4 демонтувати глуху (металеву) огорожу між земельними ділянками розташованими, за адресами: АДРЕСА_1

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_4 встановив високу глуху огорожу та навіс для автомобіля. В судовому засіданні він підтвердив, що навіс (гараж) встановлено без жодних дозволів.

Навіс встановлено на газопроводі низького тиску. Відповідач неодноразово попереджався про усунення цих порушень однак їх не усунув.

Відповідно до листа ПАТ "Рівнегаз" ОСОБА_4 надано припис про усунення порушень. Зобов'язано перенести навіс за межі охоронюваної зони газопроводу низького тиску.

ОСОБА_4 не виконав вимоги припису. Не переніс навіс за межі охоронюваної зони газопроводу.

06 травня 2016 року відносно відповідача складено протокол про

адміністративне правопорушення. Згідно цього протоколу ОСОБА_4 на

земельні ділянці за адресою: АДРЕСА_2 збудував глуху

металеву огорожу та навіс в охоронній зоні газопроводу низького тиску,

всупереч встановленому законом.

Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вказані порушення, згідно ст.186 КУпАП.

Незважаючи на це відповідач до теперішнього часу не усунув виявлені порушення. ________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/9913/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Першко О.О.

Провадження № 22-ц/787/561/2017 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

Не розібрав огорожу та навіс. Не припинив порушення норм чинного законодавства.

ОСОБА_4 у поданій ним апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивачкою не доведено що інсоляція її будинку, у зв'язку із встановленням ним огорожі, порушує державні будівельні норми.

Посилання позивача на те, що огорожа порушує вимоги плану зонування території м. Рівне є безпідставними, оскільки жодних підтверджуючих доказів позивачем надано не було.

Не дотримання нормативної інсоляції підлягає доказування шляхом залучення спеціаліста або проведення експертного дослідження, що входить в обов'язок доказування. Однак суд першої інстанції цей показник визначив з позиції припущення.

Тому, встановивши паркан між його та сусідньою земельною ділянкою він не порушив чинне законодавство України Ним дотримані межі земельної ділянки та правила добросусідства.

З доданого до позовної заяви Державного акту про право приватної власності на землю вбачається, що власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 є ОСОБА_8.

Оскільки позивач не є власником суміжної ділянки, то заявляти будь-які вимоги про відновлення становища, що існувало до порушення права остання не може, оскільки її права не порушено

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у позові.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 ОСОБА_5 вказує, що згідно вимог чинного законодавства для установлення на присадибній земельній ділянці тимчасових об'єктів не вимагається дозвіл на проведення будівельних робіт. Тому навіс був збудований без порушень чинного законодавства.

Вважає, що висновки суду першої інстанції про недоведеність вимог в цій частині є правильним, оскільки позивачкою не доведено, що навіс, який знаходиться на його земельній ділянці порушує будь-які права позивача та його влаштування створює небезпеку для неї та інших мешканців будинку.

Просить про залишення без змін рішення суду у частині відмови в задоволенні позовної вимоги про демонтаж навісу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про їх відхилення.

Судом встановлено, що ОСОБА_8, який перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0692 га розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 18 вересня 2000 року (а.с. 7).

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 23 вересня 2008 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0686 га розташованої за адресою: АДРЕСА_1 цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 43).

Вказані земельні ділянки межують між собою та розділені глухою (металевою) огорожа, висотою 2,25 м, яка влаштована ОСОБА_4, що він не оспорював.

Рішенням Рівненської міської ради від 22 грудня 2011 року №1421 затверджено План зонування території м. Рівного.

Відповідно до глави 7, п.5.1 Плану зонування території м. Рівного огорожа з боку сусідніх ділянок повинна бути прозорою і не погіршувати інсоляцію їх території. Влаштування глухої огорожі допускається, як виняток, за нотаріально завіреною згодою власника (користувача) суміжної ділянки.

Із листа виконавчого комітету Рівненської міської ради від 19.02.2016 року № П-177/16 вбачається, що встановлення ОСОБА_4 глухої (металевої) огорожі порушує вимоги плану зонування території м. Рівного, затвердженого рішенням Рівненської міської ради від 22.12.2011 року № 1421 (а.с. 13).

Згідно відповіді начальника Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради від 08.12.2014 року № 0020/1215 влаштована ОСОБА_4 глуха (металева) огорожа порушує вимоги плану зонування території м. Рівного, затвердженого рішенням Рівненської міської ради від 22.12.2011 року № 1421 (а.с. 15).

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради № 67 про адміністративне правопорушення від 31 травня 2016 року накладено на ОСОБА_4 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 186 КУпАП, зокрема за будівництво глухої металевої огорожі.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст.ст. 91, 96, 103 Земельного кодексу України).

Відповідно до п. 2 ст. 108 Земельного кодексу України власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними.

Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" та п. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Доводи позивача стосовно того, що при споруджені нової огорожі відповідач не дотримався правил добросусідства, вимог щодо матеріалу, прозорості паркану, питання щодо встановлення нової огорожі із сусідами не узгодив, відповідають обставинам справи та відповідають вимогам ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Матеріалами справи доведено наявність порушень відповідачем глави 7, п.5.1 плану зонування території м. Рівного, затвердженого рішенням Рівненської міської ради від 22 грудня 2011 року № 1421, які встановлюють вимоги до огорожі.

Висновок місцевого суду про задоволення позову в частині зобов'язання відповідача демонтувати глуху (металеву) огорожу між земельними ділянками відповідає обставинам справи, положенням чинного законодавства та приписам ст. 152 ЗК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовного наявності правових підстав для зобов'язання ОСОБА_4 демонтувати навіс на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_3 не доведено, що навіс, який знаходиться на земельній ділянці відповідача за адресою: АДРЕСА_1 її права та його влаштування створює небезпеку для неї та інших мешканців будинку.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданих апеляційних скарг, виходячи з меж їх доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко