Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 315/713/16 Головуючий у 1 інстанції: Ярош С.О.
Провадження № 22-ц /778/2176/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до територіальної громади Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначила, що після смерті батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 6,9551 га, яка розташована на території Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1. Вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак дізналась, що за заповітом її батька, складеним на користь ОСОБА_5, відкрита спадкова справа приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. Судовим рішенням за її позовом були визнані недійсними вказаний заповіт та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, отримане ОСОБА_5

Спадкоємцями першої черги за законом після її батька є вона як донька та син ОСОБА_3, який заяву про прийняття спадщини нотаріусу після смерті батька не подавав. 23.05.2013р. вона звернулася до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено через відсутність у неї оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1. У зв'язку з зазначеним, позивач просила суд визнати недійсною державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 6,9551 га, розташовану на території Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, оскільки реєстрація була здійснена на підставі скасованого судом Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,9551 га, розташовану на території Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_2, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 з часу відкриття спадщини, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 березня 2017 року позовну заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильність висновків суду в частині звернення з позовом до неналежного відповідача в особі територіальної громади Любимівської сільської ради, на що, на її думку, вказує судова практика, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення її позову.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьком ОСОБА_2 вказаний ОСОБА_4 ( а.с. 21).

24.07.1998р. ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 і після одруження отримала прізвище "ОСОБА_2", що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_3, виданим завідуючим бюро записів актів громадянського стану 24.07.1998р. (а.с. 22).

19.05.2003р. головою Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_9 видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 6,9551 га, розташовану на території Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його смерть НОМЕР_4, виданим керівником органу державної реєстрації актів цивільного стану 25.05.2011 року (а.с.7).

25.05.2011р. позивач звернулася до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. з заявою про прийняття спадщини за законом після свого батька.

25.05.2011р. приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. зареєстрована спадкова справа №19/2011, згідно якої спадкодавець є ОСОБА_4, що підтверджується копією спадкової справи (а.с.63-83).

26.05.2011р. до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. звернувся ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.69).

26.09.2011р. приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 6,9551 га, розташовану на території Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_2, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.82).

11.10.2012р. Головою Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_10 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом про право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 6,9551 га, розташовану на території Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

24.04.2013р. рішенням Апеляційного суду Запорізької області визнано недійсним заповіт від 03.06.2004р., складений на ім'я ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4, посвідчений секретарем виконкому Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області і зареєстрований в книзі запису нотаріальних дій виконкому під номером 3; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26 вересня 2011 року, видане на ім'я ОСОБА_5 та посвідчене приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М., реєстраційний номер 1927, спадкова справа 19/2011 (а.с.15-18).

23.05.2013р. постановою приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після її батька ОСОБА_4 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с.24).

09.03.2017р. до суду надійшла інформація з відділу Держгеокадастру у Гуляйпільському районі Запорізької області про те, що земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2, числиться за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.09.2011 року №1927 згідно державного акту від 12.10.2012 року серія ЯЛ №140982.

Посилаючись на ці обставини, позивач в позові просила суд визнати недійсною державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 6,9551 га, розташовану на території Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, оскільки реєстрація була здійснена на підставі скасованого судом Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,9551 га, розташовану на території Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_2, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 з часу відкриття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні цього позову, суд виходив із того, що територіальна громада Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області не є належним відповідачем у справі, оскільки оспорюваний запис про право власності на земельну ділянку здійснено на ім»я ОСОБА_5

З цими висновками суду повністю погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Книгою шостою «Спадкове

право» Цивільного Кодексу України, а також Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-VI, як правильно визначив суд першої інстанції.

Норми вказаної книги ЦК регулюють правовідносини з приводу спадкування між спадкоємцями та лише у випадку їх відсутності має бути залучена територіальна громада відповідного органу місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що позивачем у справі є спадкоємець першої черги за законом, а

також після померлого спадкодавця до спадкування залучено іншу особу - ОСОБА_5 як спадкоємця за заповітом, якому було видано свідоцтво про право на спадщину, державний акт про право власності на успадковану земельну ділянку, а також здійснено запис про право власності на цю земельну ділянку у Реєстрі. Не зважаючи на те, що судовим рішенням визнано недійсним заповіт та свідоцтво про право на спадщину на ім»я ОСОБА_5, нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у зв`язку з ненаданням нею правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 6,9551 га, розташовану на території Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_2, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_2 прохала визнати недійсною державну реєстрацію земельної ділянки за ОСОБА_5 та визнати за нею право власності на земельну ділянку після свого батька в порядку спадкування, звернувшись з позовом до територіальної громади Любимівської сільради.

Але ж спадщина не визнавалась відумерлою у відповідності до вимог ст. 1277 ЦК України, після чого право на неї має переходити до територіальної громади. Спадщину прийнято ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Розглядаючи позов ОСОБА_11, суд першої інстанції врахував вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, та правильно визнав, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до територіальної громади Любимівської сільради, яка є органом, що може бути відповідачем у спорах щодо спадкування лише у випадку відсутності інших спадкоємців та наявного права щодо можливості визнання спадщини відумерлою.

При цьому, суд правильно встановив, чи визначеним у позові відповідачем не порушується право позивача, а також, що попри скасування заповіту і виданого на його підставі свідоцтва про право на спадщину на ім»я ОСОБА_5, не був визнаний недійсним та не скасований Державний акт про право власності на спадкову земельну ділянку, виданий на його ім»я, та запис про це у Державному реєстрі, а тому саме ці обставини перешкоджають ОСОБА_11 належним чином оформити спадщину на себе.

Зважаючи на те, що в цих правовідносинах мається законний спадкоємець і особа, на яку спадщина оформлена без законних підстав, суд обґрунтовано вважав, що територіального громада є неналежним відповідачем у цій справі.

Таким чином, колегія вважає, що судом першої інстанції дотримано норми матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, тому підстав для його скасування або зміни колегія не вбачає. За вказаних обставин у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити із залишенням без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 304, 305 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 березня 2017 рокуу цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.