АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/2638/17 Головуючий І інстанції - Євтіфієв В.М.
Провадження № 22ц/790/6478/17 Суддя-доповідач - Кісь П.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

судді-доповідача - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченка І.О.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року (суддя Євтіфієв В.М.) у цивільній справі № 642/2638/17) за позовом ОСОБА_4 до Управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації комунальний заклад охорони здоров'я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання рішення протиправним та покладення обов'язку, -

встановив:

29 травня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до комунального закладу охорони здоров'я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Харківської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації в якому просила поновити порушене право на доступність отримання безкоштовно послуг в фізкультурно-спортивних об'єктах, в їх складі басейнах, в тому числі приватної форми власності; визнати противоправним рішення відповідача від 23 листопада 2015р. №9 про відмову у включенні до її індивідуальної програми реабілітації інваліда заняттям плаванням та його скасувати; зобов'язати відповідача включити до її індивідуальної програми реабілітації як інваліда заняттям плаванням з тренером та необхідним спортивним інвентарем, не менше трьох-чотирьох разів на тижнем у зручний для неї час, в зручний для неї час по транспортній доступності бассені, зокрема в структурному підрозділі «Фізкультурно-спортивний клуб «Локомотив» Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця»; встановити відповідачу строк для подачі звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 08 вересня 2017 року у відповідності до ст.33 ЦПК України за заявою ОСОБА_4 замінено відповідача комунальний заклад охорони здоров'я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Харківської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації на комунальний заклад охорони здоровя «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Управління хорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації. (а.с.39, 44,45)

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає рішення незаконним та просить його скасувати і ухвалити нове, яким направити справу на новий розгляд з належним відповідачем Комунальним закладом охорони здоров'я «Обласний центр медико-соціальної експертизи «Харківська міжрайонна медико-соціальна експертна комісія Управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації», який нею первісно вказаний в позовній заяві і який був змінений за ініціативою суду, про заміну якого вона не заявляла клопотання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не надав оцінки доказам, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та не сприяв повному і об'єктивному її розгляду. Вважає, що суд постанови ухвалу про відкриття провадження з порушенням норм процесуального права, оскільки не вирішив її клопотання про звільнення від сплати судового збору, та ухвалу про заміну відповідача, безпідставно взяв до уваги доводи представника відповідача про недостатність фінансування, оскілкьи це не підставу для порушення прав інваліда.

Вказує, що суд, не маючи спеціальних знань експерта, дійшов необґрунтованого висновку, що їй протипоказано зайняття плаванням та як вид реабілітації суперечить її стану здоров'я. Зазначає, що вона вже займалась плаванням на протязі - листопад 2016 року по серпень 2017 року в басейні ДФСК «Локоматив» де проходила лікарський контроль, але це судщ не взяв до уваги.

Також, наголошує, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини і не взяв до уваги інші висновки медичних установ де рекомендовано їй занняття плаванням.

В поданих апеляційному суду письмових запереченнях представник відповідача апеляційну скаргу просила відхилити, справу розглядати без її участі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, обґрунтовувала свої вимоги посланням на те, що вона має статус інваліда 3-ї групи по загальному захворюванню. На підставі висновку Обласного центру медико-соціальної експертизи їй розроблена індивідуальна програма реабілітації з урахуванням її захворювання та станом здоров'я, відповідно до якої їй призначено заняттям спортом. При цьому відповідач в її програму не включив безоплатне відвідування плавання у басейну, незалежно від форм власності, чим порушив її права як особи зі статусом інваліда.

Позивач вказувала, що з метою економії Урядом коштів заняття плванням не включаються до індивідуальних програм реабілітації інвалідів навіть у тих випадках, коли плавання не тільки діє з оздоровчим ефектом, а й тоді, коли воно є необхідним з метою лікування хвороб.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача при вирішенні звернень ОСОБА_4, відповідають вимогам закону, а її позовні вимоги безпідставні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки суд ухвалив рішення у відповідності із законом на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підстверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст.ст.10,11 ЦПК України ( в редакції діючого на час розгляду і вирішення справи) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цоього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи справу за позовом ОСОБА_4, суд забезпечив сторонам рівні можливості в реалізації їх процесуальних права та обов'язків, в тому числі і щодо подання ними доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, розглянув справу в межах заявлених ОСОБА_4 вимог і на підставі доказів сторін, та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач вважає, що відповідачем порушено її право на включення до її індивідуальної програми реабілітації інваліда заняття з плавання в басейнах з наданням цих послуг безоплатно спортивно-оздорочими закладами, незалежно від фомри їх власності, зокрема в структурному підрозділі фізкультурно-спортивного клубу «Локомотив» регіональної філії ПАТ «Південна залізниця» в якому вона отримує вказані послуги, з включенням до її програми заняття з тренером та необхідним спортивним інвентарем, не менше 3-4 разів на тиждень в зручний для неї час.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_4 та її апеляційної скарги, представник вказувала, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає в смт Пісочин Харківській області, була вперше оглянута міжрайонною Харківською МСЕК 08.10.2009р. та за діагнозом: "Вроджена дисплазія сполучної тканини, синдром Секкеля. Вегетативно-судинна дистонія з лікворногіпертинзивним, цефалгічним та астенічним синдромами на фоні органічного розладу особистості. Вертеброгенна цервіко-краніоалгія, помірний тетрапарез, ангіотрофічний синдром. Приступи шийної мігрені. Нестабільність С2-С7 хребців." - була визнана інвалідом III групи загального захворювання 1 рік.

ОСОБА_4 щорічно проходила огляд в міжрайонній Харківській МСЕК та визнавалась інвалідом III групи загального захворювання за вище зазначеним діагнозом, останній раз вона була оглянута 23.11.2016р. та визнана інвалідом III групи загального захворювання до 1 листопада 2018 року.

При кожному проходженні МСЕК ОСОБА_4 для неї складалась ІПР (індивідуальна програма реабілітації), остання ІПР була видана хворій 23.11.2016р., в ній зазначено що ОСОБА_4 потребує лікувальний масаж 2 рази на рік в умовах ОКЛ м. Харкова та лікувальну фізкультуру в умовах ОКЛ м. Харкова 2 рази на рік та постійно вдома.

Крім того для ОСОБА_4 складена ІПР згідно плану реабілітаційних заходів розробленого лікарем лікувально-профілактичного заходу за місцем проживання хворої, зокрема план реабілітації на 2017 рік та ІПР на 2016-2017р.р.

Ні один з медичних закладів, в якому ОСОБА_4 лікувалась та спостерігалась, не рекомендував їй заняття плаванням у басейні. Враховуючи функціональні розлади у вигляді тетрапарезу, виникає питання доцільності занять у басейні. Зважуючи на стабільний стан здоров'я хворої, відсутність погіршення здоров'я та функціональних порушень протягом 8 років, можна констатувати, що ІПР розроблялась професійно та не потребує внесення до неї змін.

Індивідуальна програма реабілітації інваліда ОСОБА_4 від 23.11.2016 року складена відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 р. № 1686 «Про затвердження Державної типової програми реабілітації інвалідів» та Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 08.10.2007 р. №623 «Про затвердження форм індивідуальної програми реабілітації інваліда та Порядку їх складання.

ОСОБА_4 щорічно проходила огляд в міжрайонній Харківській МСЕК та визнавалась інвалідом III групи загального захворювання за вище зазначеним діагнозом, останній раз вона була оглянута 23.11.2016р. та визнана інвалідом III групи загального захворювання до 1 листопада 2018 року.

При кожному проходженні МСЕК ОСОБА_4 складалась ІПР (індивідуальна програма реабілітації), остання ІПР була видана хворій 23.11.2016р., в ній зазначено, що ОСОБА_4 потребує лікувальний масаж 2 рази на рік в умовах ОКЛ м. Харкова; та лікувальну фізкультуру в умовах ОКЛ м. Харкова 2 рази на рік та постійно вдома.

ОСОБА_4 складена ІПР згідно плану реабілітаційних заходів розробленого лікарем лікувально-профілактичного заходу за місцем проживання хворої. (План реабілітації на 2017 рік та ІПР на 2016-2017р.р. додається).

ОСОБА_4 не один медичний заклад, в якому вона лікувалась та спостерігалась, не рекомендував заняття плаванням у басейні. Враховуючи функціональні розлади у вигляді тетрапарезу, виникає питання доцільності занять у басейні. Також, звертаючи увагу на стабільний стан здоров'я хворої, відсутність погіршення здоров'я та функціональних порушень протягом 8 років, можна констатувати, що ІПР розроблялась професійно та не потребує внесення до неї змін.

У Індивідуальній програмі реабілітації інваліда від 23.11.2016р. складена згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 р. № 1686 «Про затвердження Державної типової програми реабілітації інвалідів» та Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 08.10.2007 р. №623 Про затвердження форм індивідуальної програми реабілітації інваліда та Порядку їх складання

Апеляційна скарга та матеріали справи не містять даних, які б свідчили про наявність передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів також відхиляє викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_4 доводи про незаконність ухвали суду про відкриття провадження, про зміну відповідача, оскільки суд головні питання вирішив у відповідності із законом, а допущена неповнота в обґрунтуванні ухвал з вирішення процесуальних питань (клопотання про звільнення від сплати судового збору, заяви від 16.08.2017р., тощо) не призвела до неправильного вирішення справи.

Також колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги в частині неповноти з'ясування обставин та недоведеності судом, зважуючи на відсутність спеціальних знань у суду, факту відсутності потреби включення у її індивідуальні прогами реаібілтації інваліда обов'язкового плавання в басейні, оскільки у відповідності до вимоги ст.10,60 ЦПК України саме ОСОБА_4, а не суд повинна доводи у визначеному законом порядку обставини, на якф вона посилається як на підставу своїх вимог, однак нею відповідних доказів не надано і вона не зверталася до суду з клопотанням про витрабеування таких доказів, у разі труднощів надавати їх самостійно, і не заявляла клопотання про призначення експертизи з метою спростування висновків фахівців, які розробляли ІПР.

Вирішуючи передбачене ст.141 ЦПК України (в редакції Закону № №2147-VIII від 03.10.2017р.) питання про розподіл судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про відносенення судових витрат у виді судового збору на рахунок держави, зважуючи на викладене в апеляційній скарзі ОСОБА_4 клопотання про звільнення її від сплати судового збору та надані нею письмові докази про скрутний матеріальний стан, а також з огляду на відсутність в матеріалах справи даних, які перешкоджали застосуванню положень ч.3 ст.136 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,2, 136, 141, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 275, 381, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний сул, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

О.М. Хорошевський