УхвалА

іменем україни

26 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Взаємний кредит» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 8 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року кредитна спілка «Взаємний кредит» (далі - КС «Взаємний кредит») звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купілі-продажу від 11 грудня 2006 року спілка є власником квартири АДРЕСА_1. Власником квартири № 30, яка знаходиться поверхом вище, є ОСОБА_4 11 грудня 2015 року сталося залиття належної спілці квартири, унаслідок того, що розведення холодного водопостачання у квартирі відповідача прийшло в несправність, що підтверджується актом комісії міського комунального підприємства «Основаніє». 4 лютого 2016 року також сталося залиття квартири спілки, унаслідок відриву шлангу збору води на пральній машині у квартирі № 30, що підтверджується актом комісії міського комунального підприємства «Основаніє».

За зведеним кошторисним розрахунком товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Профтехнагляд» розмір спричиненої майнової шкоди унаслідок залиття квартири спілки складає 34 862 грн., до якої входить вартість відновлювального ремонту. Крім того, такими діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди.

З урахуванням наведеного КС «Взаємний кредит» просила суд стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 34 862 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 8 грудня 2016 року, позов КС «Взаємний кредит» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КС «Взаємний кредит» майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, у розмірі 34 862 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення й передати справу на новий розгляд.

КС «Взаємний кредит» судові рішення не оскаржила.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов КС «Взаємний кредит», суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник квартири зобов'язаний утримувати своє майно.

Суди дійшли вірного висновку про те, що квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 8 жовтня 1991 року на праві власності належала ОСОБА_5, яка 27 квітня 2008 року померла. ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем після смерті матері - ОСОБА_5 - та фактично вступив в управління і володіння зазначеним вище спадковим майном, проте спадщину не оформив. Отже, згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що відповідно до вимог ст. 1116 ЦК України, ст. 151 ЖК УРСР, так як відповідачу належить речове право на квартиру № 30, то він зобов'язаний нести відповідальність та вжити усіх необхідних заходів щодо запобігання виникнення ситуацій з негативними наслідками.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 8 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний