АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 663/2382/16-ц Головуючий в І інстанції Ведмідська Н.І.
Номер провадження: №22-ц/791/716/17 Доповідач Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Зварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 04 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору іпотеки недійсним.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 27 вересня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку Банку передано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка є спільним майном подружжя ОСОБА_2.

Посилаючись на те, що вона, як дружина та співвласник, своєї згоди на укладення такої угоди не надавала і укладення такої угоди порушило її майнові права, просила суд визнати вказаний іпотечний договір недійсним з підстав невідповідності його вимогам закону.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 04 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив, як з доведеності факту обізнаності позивача щодо обставин укладення чоловіком договору іпотеки, який вчинений останнім в інтересах сім'ї, так і наданням нею особистої нотаріально посвідченої згоди на вчинення таких дій в інтересах сім'ї.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на нормах матеріального права та досліджених судом доказах.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Таким чином, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 11.07.1986 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

В період шлюбу сторони у спільну сумісну власність придбали квартиру АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 11.12.2000 року, у якому покупцем зазначеного об'єкту нерухомості зазначено ОСОБА_3 (а.с. 12).

27 вересня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 02-23-Ф070758П/Ф070759П-1556, відповідно якого іпотекодавець передав в іпотеку у якості забезпечення виконання зобов'язання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070759П від 25 вересня 2007 року нерухоме майно : квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (чинного на час набуття сторонами права власності на квартиру) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

За змістом статей 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні й користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Частиною другою статті 369 ЦК України встановлено, що згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до статті 578 ЦК України та статті 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників, яка має бути нотаріально посвідченою.

Доводи ОСОБА_2 щодо не надання нею згоди своєму чоловіку ОСОБА_3 на укладення оспорюваного договору іпотеки повністю спростовуються належними та допустимими доказами у справі, зокрема нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 від 27 вересня 2007 року про надання згоди своєму чоловіку передати в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 в забезпечення зобов'язань по кредитному договору, укладеному її чоловіком та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», з умовами якого вона ознайомлена, при цьому стверджувала, що договір іпотеки укладений в інтересах сім'ї та є спільним волевиявленням.

Крім того, застереження про згоду співвласника майна, дружини іпотекодавця, на передання квартири в іпотеку містяться у п. 1.14 іпотечного договору № 02-23-Ф070758П/Ф070759П-1556 від 27.09.2007 року.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 04 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська