Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27 квітня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа: Комунальне підприємство «Центральний», суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1, в зазначеній квартирі на даний час крім нього зареєстрованими є відповідачі - ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3, 2012 року народження.

Зазначає, що відповідачка була зареєстрована в даній квартирі з 1999 року.

Посилається на те, що в 2005 році відповідачка зареєструвала шлюб, після чого вона фактично виселилась зі спірної квартири, не проживала в ній жодного дня, а фактично проживає з своєю сім'єю в приватному будинку,в квартирі відсутнє будь-яке майно відповідачів, їх особисті речі, відповідачка не сплачує будь-які платежі по квартирі та не несе витрати по утриманню спірного житла, з того часу, як відповідачка залишила спірну житлову площу та по теперішній час жодного разу не з'являлась у квартирі, він не перешкоджав відповідачці проживати в даній квартирі, не змінював замки від вхідних дверей, остання залишила житло добровільно у зв'язку з одруженням.

Звертає увагу суду на те, що в 2012 році відповідачка зареєструвала свого сина на спірній житловій площі, однак жодного дня за спірною адресою він не проживав, фактичне його місце проживання за місцем реєстрації батька та місцем проживання матері.

Факт не проживання відповідачів підтверджується і актами КП «Центральний» та КП « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва».

Мотивує вимоги тим, що оскільки відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі, не цікавляться даною квартирою понад шість місяців та не сплачують комунальні послуги та не приймають участі у витратах по її утриманню, а він вимушений нести додаткові витрати, без поважних причин не проживають, місце їх реєстрації носить лише формальний характер, добровільно вирішити спір не бажають вимушений звертатись до суду з вказаним позовом.

Позивач, відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, через повідомлення в пресі, від позивача надано заяву відповідно до якої просить проводити розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення заперечень не має, причини неявки відповідачів суду невідомі.

Представник третьої особи - КП «Центральний» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутність вищезазначених осіб відповідно до вимог ст.ст.158, 169 ЦПК України.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої суду Довідки Комунального концерну »Центр комунального сервісу»за № 4270 від 30.11.2016 року - договір найму на квартиру АДРЕСА_1 був укладений із ОСОБА_1 (а.с.4).

Як вбачається з наданого суду Ордеру на житлове приміщення НОМЕР_1 від 18.05.1999 року, виданого на підставі Розпорядження Голови Старокиївської в м. Києві РДА від 14.05.1999 року № 276, ОСОБА_1 було надано дозвіл на зайняття квартири АДРЕСА_1 з сім'єю з трьох осіб (він -ОСОБА_1, ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_2 - донька) (а.с. 39), де він зареєстрований і по сьогоднішній день, що підтверджується наданою Довідкою Комунального концерну »Центр комунального сервісу»за № 4270 від 30.11.2016 року, з якої вбачається, що в вищезазначеній квартирі зареєстровані три особи, в тому числі і відповідачі (а.с. 4).

Конституція України в статті 47 закріплює право кожної людини на житло. При цьому задекларовано, що держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадяни, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суд

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 51 ЖК України, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Зі змісту статті 53 ЖК України вбачається, що жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивач правомірно вселився до квартири АДРЕСА_1 і набув права користування нею.

Згідно наданої суду Довідки Комунального Концерну»Центр комунального сервісу» за № 4270 від 30.11.2016 року - на даній житловій площі зареєстровані 3 особи - ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3 з 15.06.1999 року - наймач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 15.06.1999 року - дочка, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5 з 06.03.2012 року - онук.

Як вбачається з наданого суду Акту КП «Центральний» від 12.03.2014 року (а.с.8), під час обстеження квартири АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в даній квартирі відсутні, зі слів сусідів не проживають з 2005 року.

Відповідно до Актів КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» від 25.01.2016 року, від 19.02.2016 року , від 24.03.2016 року та від 13.12.2016 року (а.с.5-7,32), встановлено, що відповідачі в спірній квартирі не проживають, на момент перевірки були відсутніми, особистих речей в квартирі не було виявлено, сусіди підтверджують, що за зазначеною адресою зареєстровані, однак не проживають.

Судом встановлено, що всі витрати по утриманню квартири несе позивач, відповідачі не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири та не приймають участі у спільному побуті сім'ї.

Зі змісту статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Крім того Пленум Верховного суду України в свої постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, зазначив, що судовому розгляду підлягають спори пов'язанні з договором найму житлового приміщення, і зокрема, про визнання і втрату права на жиле приміщення… У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Все вищевикладене на думку суду об'єктивно підтверджує пояснення позивача про факт відсутності відповідачів на спірній житловій понад шість місяців без поважних причин, а тому його позовні вимоги про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 15, 16, ЦК України, ст.ст. 71-72 ЖК України, Постанови Пленуму Верхового суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, керуючись ст.ст. 3, 10, 14, 57, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 224,226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко