АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 752/584/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11887/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
21 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Шкоріної О.І., Стрижеуса А.М.,

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Україна», третя особа: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червонопрапорна-42» про визнання майнових прав на право власності на квартиру,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання майнових прав на право власності на квартиру, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 24 березня 2003 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Науково-виробниче об'єднання «Україна» укладено договір інвестування № 1 за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язався проінвестувати будівництво квартири відповідно до поверхового плану по АДРЕСА_1, а ЗПТ «НВО «Україна» зобов'язалося передати квартиру загальною площею 28.8 кв.м., згідно акту прийому-передачі квартири.

Зазначив, що ним було виконано умови договору, тоді як відповідач не видав йому правовстановлюючих документів на квартиру, у зв'язку із чим просив суд визнати за ним майнові права на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 32 кв.м.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2017 р. у задоволенні позову ОСОБА_3 до ЗАТ Науково-виробниче об'єднання «Україна», третя особа: ОСББ «Червонопрапорна-42» про визнання майнових прав на право власності на квартиру, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 березня 2003 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Науково-виробниче об'єднання «Україна»укладено договір інвестування № 1 за умовами якого ОСОБА_3 (Інвестор) зобов'язався проінвестувати будівництво квартири відповідно до поверхового плану по АДРЕСА_1, а ЗАТ «НВО «Україна» (Забудовник) зобов'язалося передати квартиру загальною площею 28.8 кв.м., згідно акту прийому-передачі квартири.

З акту прийому-передачі від 1 серпня 2008 року вбачається, що ЗАТ «НВО «Україна» передало ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1

За змістом статті 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положенням ч. 2 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За ст. 392 ЦК України, власник може пред'явити позов про визнання його пава власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що відповідач позбавив його права на право власності на вищезазначену квартиру , правовстановлюючих документів не квартиру не видало, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п. 2.2. Договору інвестування № 1 від 24 березня 2003 року, забудовник зобов'язується передати квартиру, загальною площею 28,8 кв.м. в IV кварталі 2003 р. у власність Інвестора, згідно Акту прийому-передачі квартири.

З акту прийому-передачі від 1 серпня 2008 року вбачається, що ЗАТ «НВО «Україна» передало ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Будь-яких зобов'язань щодо передачі правовстановлюючих документів на квартиру Договір інвестування не містить.

Таким чином, відповідачем виконані умови договору у повному обсязі, у зв'язку із чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді