Ухвала

іменем україни

17 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Коротуна В.М.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 08 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 20 травня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір, згідно з умовами якого останній продав йому господарську будівлю, площею 35 кв. м, збудовану із щебеневих блоків та дерева, що розташована по АДРЕСА_1.

Оскільки відповідач ухиляється від посвідчення договору купівлі-продажу у нотаріальному порядку, ОСОБА_3 просив визнати дійсним цей договір та визнати за ним право власності на вказану господарську будівлю.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира

від 01 липня 2010 року позов задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна - господарської будівлі площею 35 кв. м, яка збудована із щебеневих блоків та дерева, що розташована по АДРЕСА_1, укладений 20 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_3 право власності на господарську будівлю площею 35 кв. м, яка збудована із щебеневих блоків та дерев, що розташована по АДРЕСА_1.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, особа, яка не приймала участі у справі - ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 08 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 липня 2010 року визнано неподаною та повернуто заявникові.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційне провадження не може бути відкрито, оскільки апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. ст. 292, 295 ЦПК України, а саме: заявником в апеляційній скарзі не зазначено на підставі якого правовстановлюючого документу йому належить спірне майно та чи відноситься зазначене у довідці майно до допоміжних приміщень житлового будинку по АДРЕСА_1, що належить останньому.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції, керуючись ч. 2 ст. 297 та ч. 2 ст. 121 ЦПК України виходив з того, що в установлений в ухвалі строк, заявником недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, судя-доповідач відповідно до цієї норми постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Положеннями ст. 295 ЦПК України передбачена форма і зміст апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основоположних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Аналізуючи вищевказані норми процесуального права, можна дійти висновку, що апеляційним судом вони були порушені, оскільки ст. ст. 292, 295, 297 ЦПК України, якими керувався апеляційний суд, залишаючи без руху та в подальшому повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5, містять лише положення щодо права осіб на апеляційне оскарження, вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги та підстави для її повернення.

Разом з тим, право власності особи на відповідний об'єкт нерухомості та інші обставини справи встановлюються безпосередньо в судовому засіданні під час розгляду справи, при цьому, встановивши, що апеляційна скарга подана особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, апеляційний суд не позбавлений можливості закрити апеляційне провадження не розглядаючи справу по суті.

Отже, ураховуючи наведене, ухвала апеляційного суду в силу п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України не може вважатись законною й підлягає скасуванню, а справа - направленню до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 08 липня 2016 року скасувати, справу направити для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

В.М.Коротун

О.В.Умнова

І.М.Фаловська