Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1735/17
Провадження № 2/433/909/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 рокуТроїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

при секретарі Яковлєвій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Луганська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 25» про стягнення заборгованості по заробітній платі та суми середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум, -

В С Т А Н ОВ И В :

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивач з 26 серпня 1997 року по 27 січня 2015 року перебувала у трудових відносинах у якості вчителя географії з комунальним закладом «Луганська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 25». У день її звільнення, 27 січня 2015 року їй не були виплачені розрахункові суми, належні до виплати при звільненні. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 7641 грн. 59 коп. та суму середнього заробітку за час затримки виплати розрахунковим сум у розмірі 75 624 грн. 96 коп., всього 83266 грн. 55 коп.

Позивач у судове засідання не зявилася. Явка представника відповідача не представляється можливою через проведення АТО на території м. Луганська.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані до суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 98 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з положеннями ст. 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати. Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» з квітня 2014 року на території Донецької та Луганської областей проводиться антитерористична операція.

Тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції встановлено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який має пріоритет над іншими законами з огляду на те, що Прикінцевими та перехідними положеннями даного Закону передбачено, що закони та інші нормативно правові акти України діють у частині, що не суперечать цьому Закону.

Як встановлено ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», періодом проведення антитерористичної операції вважається час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Згідно з постановою Правління Національного Банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 6 серпня 2014 року № 466 призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою.

Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 7 листопада 2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», яка набрала чинності 11 листопада 2014 року, встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації зобовязані забезпечити до 1 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Пунктом 3 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 7 листопада 2014 року, встановлено, що заробітна плата працівникам установи за період, коли установа розміщувалась на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа переміщена в населений пункт на контрольовану територію, виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису установи.

Заробітна плата виплачується працівникам установи, яка переміщена на контрольовану територію, якщо установа продовжує функціонувати (здійснювати господарську, статутну діяльність) і працівники виконують свої функціональні обовязки (п. 4 Тимчасового порядку).

Таким чином, Тимчасовий порядок передбачає низку умов, за наявності яких можлива виплата заробітної плати працівникам бюджетних установ.

Згідно копії трудової книжки, виданої 26 серпня 1997 року на імя ОСОБА_1, остання з 26 серпня 1997 року по 27 січня 2015 року перебувала у трудових відносинах у якості вчителя географії з комунальним закладом «Луганська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 25» (а.с. 5-8).

При цьому, позивачем на підтвердження викладених вимог було надано довідку № 10 від 10 березня 2015 року з печаткою комунального закладу «Луганська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 25». Луганської міської ради про наявність заборгованості по заробітній платі з жовтня 2014 року по січень 2015 року на загальну суму 7641 грн. 59 коп. (а.с.9).

Однак, згідно відповіді на запит Міністерства освіти і науки України № 9.1-11-336 від 30 листопада 2017 року відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань навчальний заклад «Луганська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 25» є комунальною установою, органом управління якої є Луганська міська рада. Відомості про переміщення вказаного навчального закладу на територію, підконтрольну українській владі, відсутні. Місцезнаходженням навчального закладу є м. Луганськ, вулиця Щаденка, б. № 1.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року м. Луганськ є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. При цьому, навчальний заклад «Луганська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 25» не перемістився на територію, підконтрольну органам державної влади України, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем під час розгляду справи не надано суду належних та допустимих доказів, які б безспірно свідчили про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем по заробітній платі та її розмір.

Суд не бере до уваги надану позивачем копію довідки про наявність заборгованості по заробітній платі за період з жовтня 2014 року по січень 2015 року, оскільки дана довідка не оформлена органом, який у встановленому законом порядку перемістився на підконтрольну українській владі територію.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що позовні вимоги про стягнення суми середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум є похідними від вимог про стягнення заборгованості із заробітної платі, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні цієї позовної вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.ст. 21, 115, 116 КЗпП України, Законами України «Про оплату праці», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Луганська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 25» про стягнення заборгованості по заробітній платі та суми середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І.Суський

14.12.17