У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Міністерства оборони України на його користь 500 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 1995 року по 07 листопада 2012 року він проходив військову службу в Збройних Силах України на різних посадах, а наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03 листопада 2012 № 834 був звільнений з військової служби за станом здоров'я.

Позивач зазначав, що 15 листопада 2012 року під час огляду за висновками медико-соціальної експертної комісії йому була встановлена ІІІ група інвалідності, а в подальшому встановлено ІІ групу інвалідності, яка пов'язана із захистом Батьківщини.

Посилаючись на розвиток хвороб та погіршення стану здоров'я, отриманих в результаті проходження військової служби, у зв'язку з чим він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання та психологічний дискомфорт,ОСОБА_3 просив задовольнити позовні вимоги.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та Міністерства оборони України відхилено, рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить частково скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позовні вимоги, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували ст. ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахували мотиви скасування попередніх судових рішень, викладені в ухвалі суду касаційної інстанції 07 вересня 2016 року, а також роз'яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», глибину фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що встановлена позивачу інвалідність є наслідком захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, а тому обов'язок держави відшкодувати завдану ОСОБА_3 моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 року у справі № 6-86гс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур