Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/466/17
Провадження №: 2/332/344/17
23 травня 2017 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:
Головуючого - судді: Федоренка О.І.;
при секретарі: Євдокимовій М.С.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, Вознесенівський районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про позбавлення батьківських прав,
Позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 25 травня 2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після народження сина відповідач перестав цікавитися дитиною її розвитком та здоров'ям, не спілкується з нею, матеріальної допомоги на утримання не надає, тобто повністю усунулася від виконання батьківських обов'язків. 26 жовтня 2004 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.
У зв'язку з тим, що відповідач повністю усунувся від виконання батьківських обов'язків, позивачка просить суд позбавити його батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судовому засіданні позивачка та представник служби у справах дітей позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування, просять позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не з'явився, причину та обставини неявки не повідомив, своєї думки з приводу позовних вимог не висловив у зв'язку з чим суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 підтвердив, що відповідач ОСОБА_2 не цікавитися дитиною її розвитком та здоров'ям, не спілкується з нею, матеріальної допомоги на утримання не надає.
Вислухавши пояснення, перевіривши докази по справі, судом встановлені певні юридичні факти, та відповідні їм правовідносини.
Як зазначено в позові, 25 травня 2002 року позивач з відповідачем уклали шлюб. В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 син - ОСОБА_3. Після народження сина відповідач самоусунувся від виховання сина, разом з родиною не проживав. 26.10.2004 року шлюб було розірвано (а.с.13). З того часу син постійно проживає з позивачкою, вихованням та утриманням дитини займається тільки вона. Відповідач не спілкується з сином, не цікавиться його життям, не бере участі в його вихованні, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.
Згідно свідоцтва про народження позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).
Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідного для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її зовнішнього світу.
Батьківська турбота щодо виховання дитини полягає в створення ними найбільш сприятливих умов для нормального розвитку й становленні дитини, які випливають з відповідних форм турботи про це - духовної та матеріальної.
На підставі вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дитини та його доцільно позбавити батьківських прав.
Частина 1 ст.164 СК України передбачає підставою позбавлення батьківських прав, ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.150,164,180,182,184 СК України, ст.ст.10,14,57-60,208-209,212-215,218,224,225,294 ЦПК України,
Позов задовольнити. Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя О.І. Федоренко