АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/293/17 Номер провадження 22-ц/786/2858/17Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Триголова В.М.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргоюПублічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

04 квітня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з цим позовом. Підстави позовних вимог вмотивовував тим, щоміж Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем укладено договір б/н від 24 жовтня 2007 року, згідно якого ОСОБА_2отримала кредит в розмірі 3090,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 28 лютого 2017 року заборгованість по кредитному договору становить 15408,67 грн. і складається з наступного:

- заборгованості за кредитом 3080,71 грн.;

- заборгованості по процентах за користування кредитом 9204,56 грн.;

- заборгованості за пенею та комісією 2151,56 грн.;

- штрафу (фіксованої частини) 250,00 грн.;

- штрафу (процентної складової) 721,84 грн.

ПАТ КБ «ПриватБанк» розмір цієї заборгованості просить стягнути.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимогПублічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором-відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в звязку з порушенням судом норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що суд дійшов невірного висновку про пропуск позивачем строку позовної давності. Вказує на те, що оскільки кредитні правовідносини між сторонами є дійсними, так як кошти не повернуті, вважає, що проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача в межах строку позовної давності.

Колегія суддів, перевіривши правомірність ухваленого судом першої інстанції рішення, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скаргапідлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи у їх сукупності, що24 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 Олександрівноюбув укладений кредитний договір № б/н, у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення з цим позовом.

З таким висновком колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 при укладенні договору 24 жовтня 2007 року отримала кредитну картку ( а.с. 6).

Заява містить відомості, що відповідач була ознайомлена з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, з якими вона погодилася.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість станом на 28 лютого 2017 року заборгованість по кредитному договору становить 14383,24 грн. і складається з наступного:

- заборгованості за кредитом 3080,71 грн.;

- заборгованості по процентах за користування кредитом 9204,56 грн.;

- заборгованості за пенею та комісією 2151,56 грн.;

- штрафу (фіксованої частини) 250,00 грн.;

- штрафу (процентної складової) 721,84 грн.

В суді апеляційної інстанції позивач надав пояснення до апеляційної скарги, у яких навів уточнений розрахунок заборгованості за договором з ОСОБА_2, згідно якого:

-3080,71 грн. заборгованість за кредитом;

-1661,96 грн. заборгованість за відсотками (розрахунок згідно ставки НБУ);

-338,91 грн. пені.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом предявлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У довідці про умови кредитування сторони визначили, що погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7% залишку заборгованості (а.с. 8).

Тобто, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

( правові позиції ВСУ у справі №6-2520цс15 від 06 квітня 2016 року, справі №6-14цс14 від 19 березня 2014 року).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх субєктивних прав, відтак обовязок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

(постанова ВСУ від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14)

З матеріалів справи вбачається, що термін дії картки був визначений до жовтня 2011 року.

Умовами кредитування сторонами було визначено обов?язковість внесення щомісячних платежів на погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як зазначалося вище, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку), яким установлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 зазначеного Кодексу)

Постанова ВСУ від 19 березня 2014 р. у справі № 6-14цс14 та від 18 червня 2014 р. у справі № 6-61цс14.

Сторони у справі не заперечують того факту, що відповідач належним чином не сплачувала кошти, у звязку з чим має невиконані кредитні зобовязання.

З позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 04 квітня 2017 року. У позовній заяві розрахунок заборгованості визначений станом на 28 лютого 2017 року.

Строк дії картки визначений 2011 рік.

У матеріалах справи мається заперечення ОСОБА_2, у яких вона просить застосувати строк позовної давності щодо вимог банку.

Аналізуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що позивач пропустив строк за позовними вимогами щодо стягнення тіла кредиту (основного зобов?язання). Поважних причин його пропуску не навів, доказів не надав.

З урахуванням викладеного, відмова у задоволенні позовних вимог в цій частині є правомірною та обґрунтованою.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог в іншій частині (процентів та пені), колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, у разі якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, можна зробити висновок, що їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Апеляційний суд приходить до висновку, що зобовязання має бути виконано в межах строку позовної давності ( загального для вимог по стягненню відсотків, пені в межах одного року)

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення Машівського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог Банку щодо стягнення заборгованості за кредитом в межах строку позовної давності, яка з наведеного вище обрахунку становить: 1661,96 гривень заборгованості по відсоткам, 338,91 гривень пені, а також компенсації судових витрат.

Судові витрати позивача підлягають компенсації відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, і становлять 320 гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором: 1661,96 гривень заборгованості по відсоткам, 338,91 гривень пені та судові витрати у розмірі 320 грн., а всього 2320 грн. 87 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ ОСОБА_1