Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 320/8579/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Міщенко Т.М.
Номер провадження 22-ц/778/3341/17 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2017 року у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням.

В обґрунтування зазначеного позову зазначив, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15 серпня 2009 року по 17 грудня 2015 року.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 05.08.2009 року № 323 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом з 15 серпня 2009 року та присвоєно звання «рядовий міліції».

31 серпня 2009 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, Харківським національним університетом внутрішніх справ та ГУ МВС України в Запорізькій області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 2.3.6 Договору передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, ОСОБА_3 зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до п. 3.2 договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Відповідно до п. 4.4 Договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 15.06.2013 року № 134 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Запорізькій області для подальшого проходження служби.

Наказом ГУНП в Запорізькій області від 17 грудня 2015 року № 132 о/с відповідача звільнено згідно Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII за п. 7 ч. 1 ст. 77 ( за власним бажанням).

Відповідач протягом перших трьох років після закінчення навчання за власним бажанням звільнився з органів внутрішніх справ, тобто фактично відмовився від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Згідно з Довідкою-розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, складеною відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ в сумі 43466,34 грн.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд стягнути з відповідача витрати, пов'язані з навчанням у Харківському національному університеті внутрішніх справ у розмірі 43466,34 грн. та судовий збір в розмірі 1378 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Харківського національного університету внутрішніх: справ витрати, пов'язані з утриманням в розмірі 43466 грн. 34 коп. та судовий збір в розмірі 1378 грн., а всього 44844,34 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду із апеляційною скаргою в якій, посилаючись на незаконність рішення суду у зв'язку невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про час розгляду справи у відповідності до вимог ст. ст. 128-130 ЦПК УКраїни, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ( судової повістки) ( а.с.115-116, до апеляційного суду не з'явилися.

Від ОСОБА_3 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні апеляційної скарги наполягає.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст. ст. 354, 372 ЦПК України , сулова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтуваність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 після закінчення вищого навчального закладу освіти Харківського Національного університету внутрішніх справ України, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, за місцем призначення до роботи не відпрацював трирічний термін, звільнився за власним бажанням, позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення на користь Харківського Національного університету внутрішніх справ України із відповідача коштів, затрачених на навчання ОСОБА_3 в розмірі 43466.34 грн.

З таким висновком суду першої інстанції можна погодитись.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлені такі обставини.

Наказом Харківського національного університету внуьрішніх справ від 05 серпня 2009 року ОСОБА_3 було прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом на навчання до Харківського національного університету внутрішніх справ України з 15 серпня 2009 року ( а.с. 5) та відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про міліцію» та п. 2.2 наказу МВС України від 04.05.2007 року № 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України" між Харківського національного університету внутрішніх справ України (Виконавець), Головним управлінням МВС України в Запорізькій області (Замовник) та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця в Харківському національному університеті внутрішніх справ за державним замовленням. Предметом вказаного договору була підготовка відповідача за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" за напрямом "Правознавство" ( а.с. 8-9)..

Пункт 2.3.6. Договору про підготовку фахівця в Харківькому національному університеті внутрішніх справ передбачає, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення навчання і встановленого трирічного терміну перебування на службі, за підставами передбаченими пунктом 3 Договору, ОСОБА_3 зобовязується відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. ( а.с. 8 зворот)

Пунктом 3.2 вказаного Договору передбачені такі підстави відшкодування фактичних витрат: відмова від подальшої служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

15 червня 2013 року, після закінчення Харківського національного університету, лейтенант міліції ОСОБА_3 був відрахований зв складу курсантів та відряджений для подальшого проходження служби у розпорядження ГУМВС України в Запорізькій області (а.с. 6).

Наказом Головного управління національної поліції України в Запорізькій області від 17 грудня 2015 року № 132 о/с ОСОБА_3 звільнено згідно Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII за п. 7 ч. 1 ст. 77 ( за власним бажанням) ( а.с. 7).

Загальна вартість фактичних витрат на грошове, продовольче, медичне, речове забезпечення і витрат на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв курсанта ОСОБА_3 в Харківському Національному Університеті Внутрішніх справ України складає 43466 грн. 34 коп., що підтверджується довідкою - розрахунком № 4/640д віж 04.06.2013 року ( а.с. 10).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 7 ст. 18 Закону України "Про міліцію", який діяв на час виникнення спірних правовідносин та підлягає застосуванню при вирішенні справи, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

Наразі аналогічна норма матеріального права міститься у Законі України "Про національну поліцію".

Згідно ч.4,ч.5 ст.74 цього Закону особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01 березня 2007 року "Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України" (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням Міністерства внутрішніх справ України та особою.

У ст. 2 Порядку визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з:грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до пункту 11 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62 (далі - "Положення") вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС.

Кошти на навчання виділяються із державного бюджету України, після чого перераховуються вищим навчальним закладам МВС України та витрачаються останніми на підготовку фахівців для підрозділів МВС України.

Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства (п.9.9. Положення).

Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС (п. 9.10. Положення).

Таким чином, розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів органів внутрішніх справ, є Університет, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються МВС України або підпорядкованим йому підрозділам, яким у даному випадку виступає Університет.

З матеріалів справи видно, що витрати, пов'язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, не відшкодовані.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що кошти на утримання курсантів виділялись з державного бюджету та перераховувались ВНЗ МВС України, який ними розпоряджається, в тому числі використовуючи кошти на підготовку фахівців для МВС України, відтак суд першої інстанції з урахуванням положень договору та Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів вищих навчальних закладів, прийшов до правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 43466 грн. 34 коп., які є витратами, пов'язаними із утриманням у вищому навчальному закладі, при цьому вірно встановив той факт, що відповідач звільнився з органів внутрішніх справ за власним бажанням.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375., 381, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 26.12.2017 року

Головуючий Судді: