Справа № 307/2466/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді - доповідача: Джуги С.Д.

суддів: Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду, яке ухвалено 17 вересня 2015 року суддею Розман М.М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі Банк) звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №МКТОSE00000366 від 20.02.2006 року, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 не виконав, внаслідок чого станом 09.04.2015 року його заборгованість перед банком становить 246840.51 гривень, з яких 9948.78 гривень - заборгованість за кредитом, 4725 гривень заборгованість по комісії, 74402.77 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 157763.96 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. З врахуванням того, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.03.2013 р. з відповідача вже стягнуто заборгованість за даним договором в сумі 143008.27 грн., просив суд стягнути з відповідача на користь «ПриватБанку» різницю заборгованості за кредитним договором в сумі 103832,24 гривень.

Рішенням Тячівського районного суду від 17 вересня 2015 року заявлений позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» 37785.29( тридцять сім тисяч сімсот вісімдесят п'ять) гривень 29 копійок заборгованості за кредитним договором, з яких: 22785.29 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом та 15000 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що позивач повинен був звернутися до суду із позовом у строк до 19.02.2012 року, тобто у трирічний термін з дати закінчення кредитного договору, при цьому у зв'язку з тим, що справа була розглянута у його відсутності, він був позбавлений можливості заявити клопотання про застосування строків позовної давності у суді першої інстанції, тому таке клопотання заявляє в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Банку, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що між ПАТ КБ Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №МКТОSE00000366 від 20.02.2006 року, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.02.2009 року.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов'язання за договором.

Із наданого Банком розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 09.04.2015 року складає в розмірі 246840,51 грн, з яких 9948,78 грн. - заборгованість за кредитом, 4725 грн. - заборгованість по комісії, 74402,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 157763,96 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.03.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за даним кредитним договором в сумі 133008,27 грн., з яких 9948,78 грн. - заборгованість за кредитом, 4725 грн. заборгованість по комісії, 51617,48 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 76717,01 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також стягнуто 10000 грн. з поручителя ПАТ «Акцент-Банк» та вирішено питання про судові витрати. (а.с.9-10).

З даного рішення суду вбачається, що заборгованість за договором з відповідача стягнута, яка існувала станом на 31.01.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

У відповідності до ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Враховуючи, що рішенням суду від 25.03.2013 року заборгованість за кредитним договором була стягнута, яка існувала станом на 31.01.2013року, дане рішення суду боржником не виконано, кредитор (Банк), виходячи з вищенаведених приписів закону, вправі нараховувати відсотки та пеню за даним договором.

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що загальна заборгованість за період з 31.01.2013 року по 09.04.2015 року становить 103 832,24 грн. з яких заборгованість по відсоткам - 22 785,29 грн., по пені - 81 046,95 грн.

Правильність нарахування відсотків за даний період та пені не оспорюється.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках в розмірі 22 785, 29 грн. та пені, яку з врахуванням приписів ч.3 ст. 551 та ч.2 ст. 616 ЦК України, зменшив до 15 000грн.

Доводи апелянта про необхідність застосування строку позовної давності в суді апеляційної інстанції є безпідставними і не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з ч. 2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності , до нового строку не зараховується.

Враховуючи, що у лютому 2013 року Банк звернувся в Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 31.01.2013 року і судом 25.03.2013 року ухвалено рішення від 25.03.2013року про її стягнення, має місце переривання позовної давності і її перебіг починається заново. Позивач звернувся до суду 31.07.2015 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

За таких обставни рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375,381-384 ЦПК України, колегія суддів ,-

постановила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 17 вересня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2017 року.

Суддя - доповідач

Судді