АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Чернівці

справа №718/2387/17

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Міцнея В.Ф.

секретар Костюк Л.С.

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

апеляційна скарга ОСОБА_1, інтереси якої за довіреністю представляє ОСОБА_3, на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року, головуючий у 1-й інстанції Мінів О.І.,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме: не зазначено дійсну ціну позову та докази на підтвердження цього, що перешкоджає суду перевірити повноту сплати судового збору.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 інтереси якої за довіреністю представляє ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати. Посилається на порушення судом норм процесуального права.

В апеляції вказує на те, що на момент предявлення позову позивачем встановити точну ціну позову було неможливо у звязку з відсутністю інвентаризаційної справи на спірне будинковолодіння, проте нею сплачено

______________________________________________________________________

провадження 22-ц/794/1399/17 категорія 39

мінімальний розмір судового збору при подачі позову.

На підставі ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», ч. 2 с. 80 ЦПК України, вважає, що підстави для повернення позовної заяви відсутні.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання заяви неподаною та її повернення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позову без руху - не зазначив ціну позову, що перешкоджає суду перевірити повноту сплати судового збору.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення ухвали, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Частиною 2 ст. 121 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення ухвали, передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, оплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування, що є вимогою майнового характеру. До позовної заяви нею додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 640 грн.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення ухвали, а саме: не зазначено дійсну ціну позову та докази на підтвердження цього.

На виконання вимог ухвали позивачем подано до суду першої інстанції заяву, у якій зазначено про неможливість встановити точну ціну позову на момент його предявлення та подати відповідні докази на підтвердження цього.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду від 31 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення ухвали, позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно з частиною 2 статті 80 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення ухвали, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Вищевикладене кореспондується з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» та п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у яких розяснено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем сплачено судовий збір у мінімальному розмірі для позову майнового характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку (п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Отже, з метою забезпечення позивачу доступу до правосуддя суд повинен був врахувати його доводи про неможливість встановити точну ціну позову та те, що ОСОБА_1 сплачено мінімальний розмір судового збору за подання позову до суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 379 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якої за довіреністю представляє ОСОБА_3, на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року задовольнити.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: