Справа №173/530/17
Провадження №2/173/445/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту належності правовстановлюючого документа, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Першої камянської державної нотаріальної контори, т.в.о. завідуючої Верхньодніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 січня 2001 року померла ОСОБА_4. За життя, 17 травня 1997 року, ОСОБА_4 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу. Після її смерті позивач прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину. В 2017 році стало відомо,що на день смерті ОСОБА_4 було ще спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) на території Мишуринрізької сільської ради, яке залишилося після смерті її доньки ОСОБА_5, яка померла ще 2 лютого 1997 року. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла її мати ОСОБА_4, проте спадкові права вона не оформила. У видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну частку (пай) позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю сертифікату про право на земельну частку (пай)на імя ОСОБА_5 Також було зясовано, що у сертифікаті про право на земельну частку (пай) помилково було зазначено по батькові ОСОБА_5О, замість «Олексіївна» було зазначено «Сергіївна». У звязку з чим, позивач не має можливості оформити свої спадкові права на це спадкове майно. На підставі вищевикладеного ОСОБА_2 просила суд встановити факт належності сертифікату про право на земельну частку (пай) площею 4,41 умовних кадастрових гектарів на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району, серія ДП № 0110326, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 737 від 5 лютого 1997 року ОСОБА_5 та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,41 умовних кадастрових гектарів на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

2 лютого 1997 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 147649 (а.с.14).

Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) площею 4,41 умовних кадастрових гектарів на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району, який належав їй на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ДП № 0110326, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 737 від 5 лютого 1997 року. Цей сертифікат не було отримано власником у звязку з її смертю. Ці обставини підтверджуються довідкою Відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29 березня 2017 року (а.с.19).

Разом з тим матеріалами справи встановлено, що вищевказаний сертифікат про право на земельну частку (пай) був виготовлений на імя ОСОБА_6, тобто в нього неправильно зазначено по батькові замість «Олексіївна» зазначено «Сергіївна». В судовому засіданні встановлено, що відомості у сертифікаті дійсно вказано помилково, а сертифікат серії ДП № 0110326 дійсно належав ОСОБА_5. Це підтверджується довідкою Мишуринрізької сільської ради № 116 від 27 березня 2017 року, згідно з якою сертифікат на імя ОСОБА_5 не виготовлявся та не видавався, разом з тим в с.Мишурин Ріг була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті ОСОБА_5, ОСОБА_6 на території Мишуринрізької сільської ради не була зареєстрована (а.с.20).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є мешканкою с.Мишурин Ріг та навпроти неї проживала ОСОБА_5, яка працювала в колгоспі. Її матірю була ОСОБА_4, яка також проживала в с.Мишурин Ріг.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона проживає в с.Мишурин Ріг з 1978 року. Вона працювала в колгоспі разом з ОСОБА_5, яка працювала в колгоспі телятницею та також мешкала в с.Мишурин Ріг. Вони були сусідами. Її матірю була ОСОБА_4, яка також проживала в с.Мишурин Ріг.

Згідно п.6 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Отже, досліджені у справі докази діють підстави стверджувати, що сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ДП № 0110326, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 737 від 5 лютого 1997 року дійсно належав ОСОБА_5, а по батькові у ньому зазначено помилково.

Також в судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла її мати ОСОБА_4, яка отримала свідоцтвом про право на спадщину за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи після (а.с.56). Згідно з довідкою виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради № 326 заповіти від імені ОСОБА_5 не складалися (а.с.53). Отже, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 за законом або заповітом не встановлено.

У звязку з чим суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті своєї доньки ОСОБА_5, в тому числі право на земельну частку (пай), проте спадкові права не оформила, що не є підставою для припинення її права на це майно.

ОСОБА_4 померла 21 січня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.15). За життя, 17 травня 1997 року, ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 (а.с.16).

Після її смерті спадщину прийняла ОСОБА_2, яка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті ОСОБА_4 не встановлено (а.с.33-56).

Разом з тим постановою нотаріуса від 14 березня 2017 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на право на земельну частку (пай) у звязку з відсутність документів, що підтверджували б це право спадкодавця (а.с.18).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У звязку з чим суд приходить до висновку, що до ОСОБА_2 перейшло право на спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, проте її право не визнається, а тому заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності сертифіката на право на земельну частку (пай) площею 4,41 умовних кадастрових гектарів на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району, серія ДП № 0110326, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 737 від 5 лютого 1997 року ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право на земельну частку (пай) розміром 4,41 умовних кадастрових гектарів на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 21 січня 2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко