РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3552/17

провадження у справі №2/0285/1698/17

19 грудня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі головуючої судді Заполовської Т.Г.

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області

про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила встановити факт її спільного проживання однією сімєю з ОСОБА_2, який помер 02.02.2017 року, більше пяти років, а також визнати за нею право власності на 45/100 частин житлового будинку, що залишились після смерті останнього.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з метою оформлення спадщини після смерті свого співмешканця ОСОБА_2, з яким проживала у цивільному шлюбі, більше пяти останніх років його життя, вона звернулась із заявою до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно яке залишилось після його смерті. Проте постановою від 16.09.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з відсутністю документів, які підтверджували б її родинні звязки з померлим ОСОБА_2, зокрема свідоцтва про їх одруження. Крім того, зазначає, що за час спільного проживання на підставі Договору дарування жилого будинку від 20.04.2001 року вона разом з ОСОБА_2 отримала в дар 45/100 частин житлового будинку по вул. Кірова, 79 А (яка рішенням виконкому Новоград-Волинської міської ради від 22.11.2007 року № 236 перейменована на вул. Житомирську, 12), в м. Новоград-Волинський Житомирської області. Оскільки інших спадкоємців за законом чи за заповітом після смерті ОСОБА_2 немає, то вважає, що має право на частину будинку, яка залишилась після його смерті. Враховуючи вказані обставини, виникла необхідність звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки іншим чином підтвердити родинні відносини та отримати спадкове майно після померлого ОСОБА_2 не має можливості.

Сторони в судове засідання не прибули.

В письмових заявах до суду просили справу розглянути без їхньої участі. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав зазначених у заяві, а представник відповідача при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ТП № 298432 від 03.02.2017 року ОСОБА_2 помер 02.02.2017 року в м. Новоград-Волинський Житомирської області (а.с. 6).

З заяви підписаної сусідами заявниці ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що померлий ОСОБА_2 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_1, позивачем по справі, проживали разом в Будинку, він був на групі, хворів і був лежачим, догляд за ним здійснювала ОСОБА_1, а після його смерті у 2017 році, остання поховала його за власний рахунок. Вказані обставини також підтверджуються Актом матеріально-побутових умов від 21.02.2017 року, в якому зазначено, що у Будинку разом з ОСОБА_1 проживав її співмешканець ОСОБА_2 за яким вона здійснювала постійний догляд і вела спільне господарство до дня його смерті, 02.02.2017 року.

Також вказаний факт підтверджується записами в будинковій книзі, що померлий ОСОБА_2 був зареєстрований в Будинку з 16.06.2001 року, а відтак проживав у ньому протягом останніх 16 років свого життя.

При зверненні заявниці до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9, постановою від 16.09.2017 року отримала відмову, у звязку з тим, що в неї на руках відсутні документи про підтвердження родинних звязків з померлим, зокрема свідоцтва про їх одруження (а.с. 5).

На підставі вказаної заяви було заведено спадкову справу № 235/2017 до майна померлого ОСОБА_2, інші спадкоємці з метою оформлення спадщини після його смерті не звертались. (а.с. 12)

Таким чином, враховуючи усі надані суду докази, достовірно встановлено, що заявниця та померлий ОСОБА_2 дійсно проживали протягом останніх пяти років однією сімєю у Будинку, який належить їм в рівних долях на підставі Договору дарування, а відтак вказана вимога підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога про визнання права власності на 45/100 частин Будинку, які залишились після смерті ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Главою 86 ЦК України а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат» (далі Закон), підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до ст. 67 Законусвідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

За ст. 49 Закону на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду (ст. 50 Закону).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

За наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину позовні вимоги про визнання права на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (Ухвала ВССУ від 22 липня 2015 року в справі N 6-1264св15).

Оскільки позивач не надала суду докази на підтвердження того, що постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину 45/100 частин Будинку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, тому суд приходить до переконання, що позов є передчасним, а відтак вимога про визнання права власності на вказане майно задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2, померлим 02.02.2017 року, більше пяти років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 19.12.2017 року.

Головуюча Т.Г. Заполовська