Провадження №22-ц/784/7/17
Справа номер 468/2121/14-ц
Провадження номер 22-ц/784/7/17 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області

від 28 грудня 2015 року,

ухвалене за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк або ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року Банк предявив зазначений позов до ОСОБА_4, який обґрунтовував наступним.

08 лютого 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №NKT0GA, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 27 852,40 доларів США зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном повернення 08 лютого 2018 року.

Того ж дня, для забезпечення виконання зобов'язань за вищенаведеним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку Банку була передана квартира №2 загальною площею 150,6 кв.м. по вул.Горького, 3 в м.Баштанка Миколаївської області заставною вартістю 202 300 грн.

Банк зазначав, що ОСОБА_4 належним чином умов кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 30 вересня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 20 647,47 доларів США, що еквівалентно 267 178 грн.30 коп., з яких заборгованість за кредитом в сумі 15 918,85 доларів США, заборгованість за процентами у сумі 2 370,02 доларів США, заборгованість з комісії у сумі 65,88 доларів США, пеня у сумі 1 291,11 доларів США та штрафи у сумі 19,32 доларів США (фіксована частина) та 982,29 доларів США (процентна складова).

Посилаючись на викладене, Банк просив: 1) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; 2) виселити з квартири відповідача та інших осіб, які у ній зареєстровані або проживають.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2015 року в задоволенні позову Банку відмовлено.

ПАТ КБ «Приватбанк» подав на рішення апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку, суд першої інстанції виходив з того, що вони є безпідставними, виходячи з положень закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та ч.2 ст.109 ЖК України.

Між тим, у повній мірі з таким висновком суду неможна погодитися, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 08 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №NKT0GA, відповідно до умов якого позичальник отримав на споживчі цілі кредит у сумі 27 852,40 доларів США зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном повернення 08 лютого 2018 року (т.1 а.с.14-18).

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між Банком та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку Банку була передана квартира №2 загальною площею 150,6 кв.м., житловою площею 80,5 кв.м. по вул.Горького, 3 в м.Баштанка Миколаївської області заставною вартістю 202 300 грн. (т.1 а.с.19-21, 131).

Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи №125-003 від 10 квітня 2017 року загальна фактична площа квартири складає 138,23 кв.м, в тому числі житлова площа 78,88 кв.м. Ринкова вартість квартири становить 838 254 грн. (т.2 а.с.161-195).

Відповідно до розрахунку Банку ОСОБА_4 належним чином умов кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 30 вересня 2014 року утворилась заборгованість за кредитом у сумі 15 918,85 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 2 370,02 доларів США, заборгованість по комісії у сумі 65,88 доларів США, пеня у сумі 1291,11 доларів США, штрафи відповідно до п.5.3 кредитного договору: 19,32 доларів США (фіксована частина) та 982,29 доларів США (процентна складова) (т.1 а.с.6-9).

21 серпня 2014 року Банк звернувся до позичальника з письмовою вимогою про усунення порушень кредитного договору, попереджаючи про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог (т.1 а.с.11-13).

Між тим, вимоги Банку позичальником виконані не були.

10 березня 2016 року позичальник ОСОБА_4 помер (т.2 а.с.59, 72).

Спадкоємцем майна померлого є його мати ОСОБА_3, яка 01 вересня 2016 року звернулася до Баштанської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини (т.2 а.с.82).

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 05.10.2016 року ОСОБА_3 залучена до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_4 у статусі відповідача (т.2 а.с.87).

Порядок прийняття спадщини визначений Главою 87 ЦК України.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобовязання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязане з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобовязань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобовязання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини.

Згідно з ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобовязання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, якщо боржник та іпотекодавець одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобовязань переходять обовязки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки є помилковим.

Оскільки позичальник ОСОБА_4 належним чином не виконував умов кредитного договору, то є всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки в межах його вартості в рахунок погашення боргу ОСОБА_4

На думку колегії суддів розрахунок боргу є вірним, крім сум штрафів. Виходячи з умов кредитного договору, штраф повинен становити 250 грн. (фіксована частина) та 917,74 доларів США (процентна складова).

Отже сума заборгованості з урахуванням курсу долара США на 17 травня 2017 року (26,43) становить: заборгованість за кредитом 15 918,85 доларів США, що еквівалентно 420 735,21 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 2370,02 доларів США, що еквівалентно 62 639,63 грн., заборгованість по комісії 65,88 доларів США, що еквівалентно 1741,21 грн., пеня 1291,11 доларів США, що еквівалентно 34 124,04 грн., штрафи: 250 грн. (фіксована частина) та 917,74 доларів США, що еквівалентно 24 255,87 грн. (процентна складова).

За такого, рішення районного суду в частині вирішення позовної вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог банку, оскільки заявлені ним вимоги про стягнення штрафів не відповідають вимогам п.5.3 кредитного договору.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки у відповідача наявне у власності інше житло.

Що ж стосується рішення суду щодо вирішення позовної вимоги Банку про виселення з предмету іпотеки, то він на думку колегії судів є правильним, оскільки повністю відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Оскільки рішення районного суду частково скасоване, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції підлягає стягненню судовий збір у сумі 6365 грн.90 коп. та витрати за проведення експертизи у сумі 10 480 грн.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2015 року в частині вирішення позовної вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №NKT0GA від 08 лютого 2008 року, укладеним між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_4, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 15 918,85 доларів США, що еквівалентно 420 735,21 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 2 370,02 доларів США, що еквівалентно 62 639,63 грн., заборгованості по комісії у сумі 65,88 доларів США, що еквівалентно 1741,21 грн., пені у сумі 1291,11 доларів США, що еквівалентно 34 124,04 грн., штрафів: 250 грн. (фіксована частина) та 917,74 доларів США, що еквівалентно 24 255,87 грн. (процентна складова), звернути стягнення на предмет іпотеки чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 138,23 кв.м., житловою площею 78,88 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в межах вартості предмета іпотеки, шляхом її продажу публічним акціонерним товариством комерційний банк Приватбанк від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з початковою ціною 838 254 грн.

Рішення суду в частині вирішення позовної вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк про виселення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк судовий збір у сумі 6365 грн.90 коп. та витрати за проведення експертизи у сумі 10 480 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий

Судді