Номер провадження: 22-ц/785/3795/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Кононенко Н.А., Сегеда С.М.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу та 3-х відсотків від отриманої у позику суми щомісячно,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу та 3-х відсотків від отриманої у позику суми щомісячно, посилаючись на те, що 01.09.2009 року ОСОБА_3 під розписку взяв у нього в борг 320 669,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2 565 352,00 грн. ОСОБА_5 зобов'язалася повернути зазначений борг в разі його неповернення ОСОБА_3, в підтвердження чого також надала позивачу розписку. Таким чином, відповідно до умов договору відповідачі зобов'язувалися повернути суму боргу з відсотками за першою вимогою позичальника, проте вони ухиляються від сплати боргу в добровільному порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_5 позовні вимоги та обставини позову визнала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. 13.08.2012 року позовні вимоги визнав в повному обсязі та надав суду заяву, в якій вимоги та обставини позову визнав в повному обсязі, а також просив розглядати справу за його відсутності.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу задоволені. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 2 565 352,00 грн., та 3% відсотків від отриманої у позику суми в розмірі 2 616 659 грн., що складає всього 5 182 011,00 грн., а також судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 01.09. 2009 року ОСОБА_4 надано в борг ОСОБА_3 320 669,00 доларів США, що підтверджується розпискою, наданою ОСОБА_3 (а.с. 50).

Зазначені кошти ОСОБА_3 зобов'язався повернути на першу вимогу.

У забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_5, відповідно до розписки від 01.09.2009 року у випадку не повернення боргу ОСОБА_3 320 669,00 доларів США ОСОБА_4 зобов'язалась повернути вищезазначений борг в розмірі 320 669,00 доларів США, з відсотками, оскільки кошти були взяті для спільного бізнесу з ОСОБА_3 (а.с. 51). Зазначені кошти зобов'язалася повернути на першу вимогу.

Зазначені договори відповідають вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладені в письмовій формі.

Як вбачається з розписок від 01.09.2009 року, відповідач зобов'язувався повернути борг за першою вимогою позичальника.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про стягнення боргу, суд першої інстанції виходив з наступного.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Крім того, відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст.545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов'язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

За нормами ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що згідно розписок від 01.09.2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 взяли у ОСОБА_4 кошти в сумі 320 669 доларів США під 3 % щомісячно, а тому суд обґрунтовано прийшов до висновку, що стягненню підлягає сума боргу в розмірі 320 669,00 доларів США, оскільки кошти були взяті для спільного бізнесу, а також з відповідачів необхідно стягнути 3 % щомісячних за 34 місяця користування грошима в сумі 320 669 доларів США, що складає 2 616 659, 04 грн.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, що оскільки відповідачі позовні вимоги визнали, наслідки визнання позову їм були роз'яснені та відомі, суд відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, а також враховуючи обставини справи задовольнив позов в повному обсязі та стягнув з відповідачів на користь позивача борг в розмірі 2 565 352,00 грн., та 3% відсотків від отриманої у позику суми в розмірі 2 616 659 грн., що складає всього 5 182 011,00 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_3 на момент розгляду справи по своєму психічному стану не міг віддавати звіт своїм діям і керувати ними, не був здатний правильно сприймати обставини, що мають значення справи, не приймається судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що 01.09. 2009 року ОСОБА_4 надано в борг ОСОБА_3 320 669,00 доларів США, що підтверджується розпискою, наданою ОСОБА_3 (а.с. 50).

ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції пояснив, що на момент складання розписки, він не страждав, будь-яким захворюванням, але він не підписував розписку та не отримував грошові кошті від ОСОБА_4

У судовому засіданні ОСОБА_3 було роз'яснено його право на звернення до суду з клопотанням про призначення експерти, але він відмовився від такого клопотання, та не надав будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів.

Більш того, 27 травня 2014 року, оскаржуване рішення виконане, що підтверджується постановою державного виконавця про закриття провадження (а.с. 70).

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Н.А. Кононенко

______________________________________С.М. Сегеда