Справа № 419/3520/17
Провадження № 2/419/601/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря Московченко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, третя особа Бахмутівська сільська рада Новоайдарського району Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить домоволодіння, яке розташоване за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Царівка, вул. Степова, буд. 4. В даному домоволодінні, зареєстрований ОСОБА_5, проте тривалий час, а саме з 2001 р. не проживає в ньому, на теперішній час його місцезнаходження невідоме. Позивачі здійснюють догляд за будинком, сплачують всі комунальні та експлуатаційні витрати по його збереженню. Відповідач у добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації, що перешкоджає позивачам реалізувати в повній мірі права власників на користування та розпорядження своїм майном.

На підставі вищенаведеного, уточнивши свої позовні вимоги, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просив суд визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в житловому будинку, який розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Царівка, вул. Степова, буд. 4, та зняти його з реєстрації.

Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_1 у судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Представник третьої особи Бахмутівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для приватного мешкання та мешкання членів своєї сім`ї та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм розсудом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сімї.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками домоволодіння, яке розташоване за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Царівка, вул. Степова, буд. 4, на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_5 зареєстрований у вищевказаному домоволодінні, проте тривалий час, а саме з 2001 р. не проживає в ньому та на теперішній час його місцезнаходження невідоме.

Відповідні факти підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов (а.с.31), довідкою Бахмутівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області (а.с.30), відповідно до яких відповідач не мешкає за місцем реєстрації з 2001 р. та не є родичем позивачів.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності знімальника або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.

Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїх майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами 2, 3 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом достовірно встановлено, що відповідач не користується житлом за місцем реєстрації з 2001 р., не є членом родини позивачів, що дає суду законні підстави для задоволення позову в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням (визнання особи такою, що втратила право користування житлом або виселення); 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Крім того, питання безпосередньо реєстрації, перереєстрації та обліку громадян України за місцем проживання/перебування знаходиться поза межами компетенції суду.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 319, 355, 369, 383 ЦК України, ст. ст. 71, 150 ЖК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, третя особа Бахмутівська сільська рада Новоайдарського району Луганської області задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням, яке розташоване за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Царівка, вул. Степова, буд. 4.

В іншій частині позовних вимог- відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. Б. Мартинюк