Справа № 184/213/17
Номер провадження 2/184/147/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Малашиної Ю.Б.,

при секретарі Попівніч Н.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 не зявився,

відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 (що діє від свого імені та від імені малолітньої дитини ОСОБА_4), ОСОБА_5, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 (який діє від свого імені та від імені малолітньої дитини ОСОБА_4В.) та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 16218,18 грн. за кредитним договором №б/н від 01.06.2011 року та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.06.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

19.05.2015 року позичальник ОСОБА_6, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.05.2015 року.

Позивачем 23.01.2016 року була направлена претензія кредитора до Девятої Київської державної нотаріальної контори.

16.02.2016 року позивачем було отримано відповідь Девятої Київської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до Першої Київської державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи.

10.03.2016 року позивачем було отримано відповідь Першої Київської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцями померлої ОСОБА_6, які звернулись із заявами про прийняття спадщини, є ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

25.05.2016 року до спадкоємців ОСОБА_2 (що діє від свого імені та від імені малолітньої дитини ОСОБА_4) та до ОСОБА_5 було направлено лист претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій щодо погашення заборгованості зі сторони спадкоємців не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 01.06.2011 року становить 16218, 18 гривень.

В судове засідання 16.05.2017 р. представник позивача не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в окремо наданій до суду заяві від 15.05.2017 р. просив розглянути справу без участі представника позивача та без проведення відео конференції.

Відповідач ОСОБА_2 (що діє від свого імені та від імені малолітньої дитини ОСОБА_4) в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, причини неявки суду не пояснила.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та заслухавши учасників цивільного процесу, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 01.06.2011 року подано до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач, Банк) заяву на відкриття рахунку (надалі заява) і надання перерахованих нижче послуг, а саме: на отримання заробітної платіжної картки, яку за №073151 разом із ПІН конвертом 09.06.2011 р. було видано заявнику (а/с13).

Суд звертає увагу на те, що відомостей про отримання кредитного ліміту на платіжну картку або надання кредитних коштів іншим шляхом, вказана заява не містить. Зокрема, у заяві не зазначено типу картки, відсутні відомості щодо виду кредитного ліміту та суми, базової процентної ставки за кредитним лімітом на момент підписання договору, не заповнені поля стосовно кредитки.

Крім того, у заяві зазначено, що ОСОБА_6 погоджується з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Приміткою до заяви зазначено, що Памятка клієнта оформляється і є невідємною частиною договору лише у випадках оформлення і видачі платіжної картки за кредитною схемою. Проте, в матеріалах справи відсутня Памятка клієнта.

Відповідно до п. 1.1.1.62 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), наявних в матеріалах справи, платіжна картка (картка) електронний платіжний засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластикової або іншого виду картки, що використовується для ініціалізації переказу коштів з рахунка платника або відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів готівкою у касах банку або через банківський автомат, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Залежно від умов, за якими відбуваються розрахунки з використанням платіжної картки, можуть використовуватися дебетова (дебетова картка), кредитні схеми обслуговування карток (кредитна картка). Платіжна картка є ідентифікаційним засобом та інструментом для здійснення операцій, визначених чинним законодавством та договором між банком і клієнтом.

Дебетова картка банківська картка Банку; картка може бути персоналізованою (із зазначенням на лицьовому боці імені і прізвища клієнта) або не персоналізованою (без зазначення на лицьовому боці картки іменних даних клієнта) (п. 1.1.1.21 Умов).

Кредитна картка платіжна картка зі встановленим кредитним лімітом (п. 1.1.1.46 Умов).

Кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) розмір коштів, що надаються Банком клієнту на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності та зворотності (п.1.1.1.45 Умов).

П.2.1.1 «Кредитні картки» Умов визначає, що ці умови використання кредитних карток ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Памятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, ОСОБА_3 на випуск та обслуговування кредитних карт, а так само Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНКУ», встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку (далі Карт). Банк випускає Клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом.

Для надання послуг Банк видає Клієнту Картку, її вид визначений у Памятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата отримання Карти, зазначена в Заяві. Договір укладається терміном на пять років. Якщо за місяць до закінчення терміну договору жодна із сторін не відмовилася від договору, він продовжується на такий же термін. (п.2.1.1.2.1 Умов).

Таким чином, для отримання платіжної картки зі встановленим кредитним лімітом клієнт зобовязаний подати Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНКУ» та підписати Памятку Клієнта/Довідку про умови кредитування. Натомість позивачем не надано підписану ОСОБА_6 Памятку Клієнта/Довідку про умови кредитування.

Судом під час розгляду справи у судовому засіданні 24.04.2017 р. запропоновану представнику позивача надати докази, які б підтверджували наявність між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитних правовідносин. Натомість, 10.05.2017 від відповідача надійшли додаткові пояснення, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01.06.2011 р. ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 25000,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Будь-яких інших додаткових доказів надано не було.

Суд звертає увагу, що датою отримання платіжної картки, а відповідно до п.2.1.1.2.1 Умов і датою укладання договору з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у заяві ОСОБА_6 зазначено - 09.06.2011 р., натомість позивачем стверджується про укладання договору №б/н від 01.06.2011 р. відповідно до якого ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 25000,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Судом критично оцінюються і розрахунок заборгованості за договором №б/н від 01.06.2011р., укладеного між «ПРИВАТБАНКОМ» та клієнтом ОСОБА_6, наявного у матеріалах справи, так як він не містить посилання на номер картки, емітованої Банком за заявою ОСОБА_6 внаслідок укладання договору від 09.06.2011 р., оскільки, як зазначалось вище, саме платіжна картка є ідентифікаційним засобом та інструментом для здійснення операцій, визначених чинним законодавством та договором між банком і клієнтом, а отже, у суду відсутні підстави вважати, що наданий розрахунок відображає рух коштів за карткою №073151.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості тверджень позивача про наявність заборгованості ОСОБА_6 перед Банком за платіжною карткою №073151.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників за зобовязанням.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ч.2 ст. 1281 ЦК України).

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч.3 ст. 1281 ЦК України).

Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (ч.4 ст. 1281 ЦК України).

Як встановлено при здійсненні розгляду даної цивільної справи, позивачем по справі листом за вих. №SAMDN8466 від 09.01.2016 року було надіслано до девятої київської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст.1281 ЦК України, із змісту якої вбачається, що Банку на теперішній час [тобто на 09.01.2016 р.] стало відомо, що ОСОБА_6 померла 19.05.2015 р., у звязку з чим просив включити кредиторські вимоги у спадкову масу та повідомити спадкоємців потерпілого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 16218,18 грн. за кредитним договором б/н від 25.10.2011 року (а/с 42).

Листами Банка №№SAMDN8466/1 та №SAMDN8466/2 від 17.05.2016 р. були направлені претензії до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (що діє за себе особисто та як законний представник малолітньої дитини ОСОБА_4В.) як до спадкоємців ОСОБА_6 з вимогою сплатити заборгованість по кредитному договору №б/н від 31.05.2010 р. у сумі 16218,18 грн. (а/с 45).

Суд звертає увагу, що претензія кредитора, направлена до нотаріальної контори стосується кредитного договору від 25.10.2011 року, листи претензії до спадкоємців стосуються кредитного договору від 31.05.2010 р., натомість у позовній заяві стверджується про укладений договір від 01.06.2011 року, тоді як встановлено у судовому засіданні, відповідно до поданих позивачем письмових доказів, договір між ОСОБА_6 та Банком фактично укладено 09.06.2011 р.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач по справі не надано доказів предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємця за кредитним договором №б/н від 01.06.2011 р, який є предметом судового розгляду. Звернення Банком до суду із позовною заявою про стягнення боргу кредитором спадкодавця відбулось 02.02.2017, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області, тобто поза межами присічних, преклюзивних строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, що позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 608, 1218, 1219, 1268, 1281 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 (що діє від свого імені та від імені малолітньої дитини ОСОБА_4), ОСОБА_5, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_7