Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2017 рік місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ю.А.Степаненко

при секретареві О.В.Шак

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України ««Інформ-ресурси», Запорізької філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України ««Інформ-ресурси», Спеціального майданчика зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Запорізької філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі начальника-Соловйова О.О., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Южненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", про усунення перешкод у користуванні майном,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заява, яка була уточснена в ході судового розгляду справи, в якій зазначає, що він, керуючи транспортним засобом : мікроавтобусом «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000, № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4,на підставі генерального доручення, виданого 01.12.2015 року в м. Южний, Одеської області ОСОБА_2 та зареєстрованого приватним нотаріусом Дараган І.М., реєстраційний № 1068, серія НАР № 694061, 26.02.2016 року, о 15-30 хв., в м. Василівка Запорізької області, був зупинений інспектором ДАІ - Піскуном Евгеном Івановичем та його автомобіль було поставлено на штраф майданчик №3 ДП МВС України «Інформ - ресурс» в м. Василівка, згідно Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26.02.2016 року.

Як йому було пояснено в усній формі інспектором ДАІ Піскуном Є.І., підставою для затримання транспортного засобу була постанова про накладання арешту відділу Державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Головного управління юстиції в Одеській області.

Він неодноразово звертався до керівництва даного управління ДАІ, на що йому приходили листи з відмовою в поверненні автомобіля.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 11.05.2016 року у справі за № 316/378/16-ц, за ним було визнано право власності на мікроавтобус «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000, № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4.

Відповідно до рішення Южного міського суду Одеської області від 06.10.2016 року, даний транспортний засіб було вилучено з опису та звільнено з - під арешту.

Постановою про зняття арешту Южненського міського відділу юстиції в Одеській області від 20.01.2016 року, ВП №50928476, мікроавтобус «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000, № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4, було виключено з опису та звільнено з-під арешту.

Однак, він не має можливості вільно користуватися та володіти належним йому транспортним засобом. Керівництво штраф майданчика мотивує це тим, що він повинен сплатити кошти за послуги зберігання транспортного засобу на даному майданчику. Жодних договорів зберігання транспортного засобу між ним та відповідачем не укладалося.

Позивач просить суд:

-усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним йому майном, а саме - транспортним засобом: реєстраційний № НОМЕР_1; мікроавтобус КІА РКЕОІО; рік випуску 2000; № кузову НОМЕР_5, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 (видане РЕВ-9 при УДАІ МВС України в Одеській обл. 10.08.2010 р.) - шляхом зобов'язання штраф майданчика №3 ДП МВС України «Інформ - ресурс», в особі начальника Соловйова О.О. повернути йому цей транспортний засіб;

- зобов'язати спеціалізований майданчика зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Запорізької філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі начальника-Соловйова О.О., повернути йому транспортний засіб: реєстраційний № НОМЕР_1; мікроавтобус КІА РЯЕОІО; рік випуску 2000; № кузову НОМЕР_6, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 (видане РЕВ-9 при УДАІ МВС України в Одеській обл. 10.08.2010 р.);

- судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримав свої уточнені позовні вимоги з підстав, викладених у позові та уточнені до нього, просить суд їх задовольнити.

В судове засідання представник Спеціального майданчика зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Запорізької філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі начальника-Соловйова О.О. не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

В судовому засіданні 02.11.2017 року Соловйов О.О. пояснив, що транспортний засіб, який є предметом даного позову, буде повернутий позивачеві тільки після оплати вартості за послуги по його зберіганню на штраф майданчику і тільки за рішенням Запорізької філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України ««Інформ-ресурси». Штраф майданчик юридичною особою не являється..

В судове засідання представники Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України ««Інформ-ресурси», Запорізької філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України ««Інформ-ресурси», Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ПАТ КБ "ПриватБанк"" не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Суд, вислухавши думку позивача, оглянувши матеріали справи, вважає можливим, керуючись ст. ст.223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, транспортний засіб : мікроавтобус пасажирський «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000; № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4, належав - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, копія якого є в справі.

На примусовому виконанні у Южненському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №519/865/15-ц, виданого 19.02.2016 року Южним міським судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"грошової суми у розмірі 38 524, 19 грн., що підтверджуєтьтся матеріалами виконавчого провадження, копії яких є в справі.

В ході проведення виконавчих дій, державними виокнавцями було проведено опис та накладено арешт на все майно боржника - ОСОБА_2, а також оголошено у розшук належний йому транспортний засіб : мікроавтобус пасажирський «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000; № кузов НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження та рішеннями судів, копії яких є в справі.

26.02.2016 року, о 15-30 хв., на 341 км. а/д Харків-Сімферопіль, в м. Василівка Запорізької області, інспектором взводу роти ДПС Піскуном Евгеном Івановичем був зупинений транспортний засіб : мікроавтобус пасажирський «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000; № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4, який належав - ОСОБА_2, під керуванням позивача - ОСОБА_1, та поставлений на спеціальний майданчик зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Запорізької філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в м. Василівка Запорізької області, про що складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26.02.2016 року, копія якого є у справі, відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на час виникнення спірний правовідносин, у разі відсутності відомостей про місце проживання,

перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також

дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний

виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про

розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку

транспортного засобу боржника державний виконавець виносить

постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання

органами Національної поліції. Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи Національної

поліції, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна

боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується

відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим

місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи

місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання

(місцезнаходженням)стягувача. Витрати органів Національної поліції, пов'язані з розшуком боржника - фізичної особи, дитини за виконавчими документами про

відібрання дитини або транспортних засобів боржника, стягуються з

боржника за ухвалою суду. Витрати, пов'язані з організацією

розшуку боржника - юридичної особи або іншого майна боржника,

стягуються з боржника у порядку, встановленому цим Законом. Незвернення державного виконавця до суду у випадках,

передбачених частиною першою цієї статті, а також інші дії та

бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника

або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строк у

порядку, встановленому цим Законом.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 11.05.2016 року, копія якого є в справі, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано дійсним та посвідченим договір купівлі-продажу автомобіля - мікроавтобуса «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000, № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 від 22.08.2001 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, на підставі якого, 22.08.2011 року була видана довіреність, посвідчена в реєстрі №1667 від 22.08.2001 року приватним нотаріусом Шабадаш Л.С. в м.Маріуполь та визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль - мікроавтобус «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000, № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 від 22.08.2001 року, видане РЕВ при УДАІ МВС України в Одеській області 10.08.2010 року.

Рішення суду набрало законної сили 24.05.2016 року.

Відповідно до рішення Южного міського суду Одеської області від 06.10.2016 року, копія якого є в справі, було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 та вирішено виключити з опису та звільнити з-під арешту транспортний засіб : мікроавтобус пасажирський «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000; № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4, видане 22.08.2001 року РЕВ-9 при УДАІ МВС України в Одеській області 10.08.2010 року.

Рішення суду набрало законної сили 18.10.2016 року.

Обставини, встановлені цими судовими рішеннями, відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, не доказуються при розгляді даної справи.

Відповідно до ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Таким чином, вищевказані судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові до виконання. Крім того, ними підтверджується факт належності на праві власності транспортного засобу, який є предметом даного розгляду, позивачеві - ОСОБА_1.

Позивач, як власник вказаного майна, має право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Його право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.ст.321, 383, 386 ЦК України, позивач не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; він має право використовувати це майно на власний розсуд.

Постановою про зняття арешту Южненського міського відділу юстиції в Одеській області від 20.01.2016 року, копія якої є в справі, в якій помилково зазначено невірно рік «2016, замість «2017»дату, ВП №50928476, мікроавтобус «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000, № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4, було виключено з опису та звільнено з-під арешту.

Зазначений транспортний засіб до теперішнього часу перебуває на Спеціальному майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Запорізької філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси».

Відповідачі заперечують проти його повернення ОСОБА_1 до оплати ним коштів зберігання транспортного засобу.

«Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», затверджений Постановою КМУ №1102 від 17.12.2008 року зі змінами, визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення. Ним перебачено й тимчасове затримання транспортного засобу у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.10 цього Порядку, транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більш як на три дні з дати такого затримання. Строк затримання транспортного засобу обчислюється з моменту винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, складення протоколу про адміністративне правопорушення або акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а строк зберігання - з моменту доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Відповідно до п.12 цього Порядку, повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення. Вилучення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника із спеціального майданчика чи стоянки здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі вимоги.

Відповідно до п.13 цього Порядку, за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці справляється плата у встановленому спільним наказом МВС, Мінфіну та Мінекономіки розмірі. Витрати з транспортування і зберігання транспортного засобу боржника на спеціальному майданчику чи стоянці компенсуються органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем після вилучення транспортного засобу із спеціального майданчика чи стоянки за рахунок коштів виконавчого провадження у порядку, встановленому спільним наказом МВС та Мін'юсту.

«Інструкція про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб)», затверджена Наказом МВС України та МЮУ 25.06.2002 року №607/56/5 зі змінами, визначає порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п.2.1. цієї Інструкції, працівники органів внутрішніх справ у разі необхідності залучаються державними виконавцями для охорони громадського порядку до проведення виконавчих дій при виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб) у випадках, у тому числі: розшуку у виконавчому провадженні громадянина-боржника, дитини за ухвалою суду або транспортних засобів боржника за постановою державного виконавця.

Відповідно до п.3.1. цієї Інструкції, у виконавчому провадженні розшук громадянина-боржника, дитини або транспортних засобів боржника здійснюється органами внутрішніх справ у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до п.3.2. цієї Інструкції, у разі їх виявлення органи внутрішніх справ у триденний термін з моменту виявлення повідомляють ініціатора розшуку про місце знаходження, а транспортні засоби боржника негайно затримують та доставляють на спеціальні майданчики чи стоянки тимчасового зберігання Державтоінспекції.

Відповідно до п.4.8. цієї Інструкції, за час зберігання транспортного засобу боржника на спеціальних майданчиках чи стоянках посадова особа Державтоінспекції складає кошторис витрат і подає його до органу державної виконавчої служби, який ініціював затримання транспортного засобу. Орган державної виконавчої служби компенсує Державтоінспекції

витрати на зберігання транспортного засобу боржника за рахунок коштів виконавчого провадження з подальшим віднесенням їх до витрат на проведення виконавчих дій.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені законодавчі норми та обставини справи, суд вважає, що 26.02.2016 року транспортний засіб: мікроавтобус пасажирський «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000; № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4, було на законних підставах затримано інспектором взводу роти ДПС, у зв'язку з його розшуком, в межах вищевказаного виконавчого провадження, боржником в якому був - ОСОБА_2.

Разом з тим, суду не було надано відповідачами жодного доказу на підтвердження того, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, що на належне йому майно накладено арешт, що транспортний засіб: мікроавтобус пасажирський «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000; № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4, який на даний час належить позивачеві, перебуває у розшуку у зв'язку з таким виконавчим провадженням (щодо позивача), тощо.

Після набрання вищевказаним Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 11.05.2016 року - 24.05.2016 року, яким право приватної власності визнано на транспортний засіб, який є предметом розгляду, за позивачем, неповернення його власнику - ОСОБА_1 після його неодноразового звернення до відповідачів, - є безпідставним та порушує його права власника цього майна.

Суд вважає, що саме позивач за транспортування та зберігання вказаного транспортного засобу на спеціальному майданчику, не повинен справляти плату, оскільки, як зазначено вище, такі витрати компенсуються органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем після вилучення транспортного засобу із спеціального майданчика чи стоянки за рахунок коштів виконавчого провадження у порядку, встановленому спільним наказом МВС та Мін'юсту.

Відповідно до ст.391 ЦК України, позивач, як власник зазначеного майна: мікроавтобуса пасажирського «КІА РRGІО», реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2000; № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, при розгляді даної справи суд дотримується вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, суд розглядає дану справу в межах заявлених вимог, з врахуванням предмету позову та на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Суд не може виходити за межі заявлених позивачем позовних вимог.

Відповідно до ст. 46 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст.51 ЦПК України, належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність особи відповідача (фізичної, юридичної) визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа (фізична, юридична), яка не має відповідати за пред'явленим позовом.

Відповідно до вимог ст. ст. 51, 175 ЦПК України, саме на позивача покладено обов'язок визначати належного відповідача у справі. При цьому, суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом, зі згоди позивача, було залучено до участі у справі третіх осіб та співвідповідачів та уточнено назву первісного відповідача. Зокрема, судом було залучено співвідповідача, який є юридичною особою: Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України ««Інформ-ресурси», на відміну від інших. Однак, позовні вимоги пред'явлено до неналежного відповідача, а саме: « штраф майданчика №3 ДП МВС України «Інформ - ресурс» в особі начальника Соловйова О.О. та до спеціалізованого майданчика зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Запорізької філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі начальника-Соловйова О.О.». При цьому, в уточненому ОСОБА_1 позові, в першому та другому пункті резолютивної частини, зазначені різні назви відповідача. Крім того, невірно зазначено назву вказаного відповідача.

Таким чином, позовні вимоги пред'явлено до неналежного позивача. При цьому, з урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права самостійно, без згоди позивача, виходити за межі заявлених позовних вимог.

Отже, ухвалення судового рішення щодо співвідповідачів, до яких позивачем не пред'явлено позовні вимоги, яке може вплинути на їх права та інтереси, враховуючи небажання позивача уточнювати позов, є підставою для відмови у позові, що, у свою чергу, не позбавляє позивача права звернутися до суду повторно, пред'явивши позовні вимоги до належного відповідача.

Враховуючивищевикладене, керуючись Конституцією України, ст.ст. 316-319, 321, 325, 391 ЦК України, «Порядком Тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», затвердженими Постановою КМУ №1102 від 17.12.2008 року зі змінами, Інструкцією про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб), затверджених Наказом №607/56/5 МВС України, МЮУ 25.06.2002 року зі змінами, Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст.10, 11, 12, 13, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 281, 282, 284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3) до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України ««Інформ-ресурси» (місцезнаходження : м.Київ, проїзд Військовий,8, ідентифікаційний код 32248749), Запорізької філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України ««Інформ-ресурси» (місцезнаходження : м.Запоріжжя, пр..Соборний,109/401), Спеціального майданчика зберігання тимчасово

затриманих транспортних засобів Запорізької філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі начальника-Соловйова О.О. (місцезнаходження : Запорізька область, м.Василівка, вул.Ліхачова,2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Южненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження : Одеська область, м.Южне, пр.Миру,16, ідентифікаційний код №35056497), ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_7, виданий Южненським РВ УМВС України в Одеській області 16.04.2004 року), Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м.Київ, вул.Грушевського,1Д, рахунок №3111, , МФО №305299), про усунення перешкод у користуванні майном,- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його поголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення буде складено - 29.12.2017 року.

Суддя Василівського

районного суду Ю.А.Степаненко