АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Катющенко В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві, третя особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом - путівка за 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ трест «Київміськбуд-6», якого в подальшому було замінено на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом - путівка за 2015 року.

У мотивування вимог посилався на те, що 01.03.1984 року при спорудженні «Водогрязелечебницы» за адресою м. Київ, вул. Попудренка, 34, він отримав трудове каліцтво, внаслідок якого став інвалідом 1-ї групи безстроково, з постійним стороннім доглядом, паралічем обох ніг, 100% втратою професійної працездатності, втратою контролю над функціями тазових органів.

18 квітня 2015 року він звернувся до ПАТ трест «Київміськбуд-6» - заподіювача шкоди з вимогою оплатити вартість путівки в спеціалізований, спинальний санаторій м. Саки.

21 квітня 2015 року ПАТ трест «Київміськбуд-6» відмовився оплатити вартість путівки.

Потребу в санаторно-курортному лікуванні визначено висновком МСЕК, - Справка ВТЗ-20 № 033365 о нуждаемости в дополнительных видах помощи от 28.07.88 и от 31.07.2001 - «Нуждается в санаторно - курортном лечении, с сопровождающим». Медичним висновком ЛКК № 679/15 від 29.03.02 «За станом здоров'я потребує санаторно-курортного лікування в м. Саки з супроводжуючим».

Завдану моральну шкоду: моральні страждання, нервування, душевне хвилювання, фізична біль, порушення сну, порушення стосунків з оточуючими людьми, вимушене пристосування до гірших змін в житті, зайві затрати зусиль на організацію свого життя, з причини ненадання, неоплати путівки в 2015 році, він оцінює в 135 178, 56 гривень (вартість путівки).

Враховуючи наведене та з урахуванням уточнень просив суд надати путівку у спеціалізований спинальний санаторій із супроводжуючим або придбати путівку у спеціалізований спинальний санаторій із супроводжуючим або оплатити вартість санаторно-курортної путівки для нього та путівки для супроводжуючої особи (без лікування) у спеціалізований спинальний санаторій ім. Н.Н. Бурденко м. Саки в розмірі 135178,56 грн. за 2015 рік. Оплатити вартість проїзду його та супроводжуючого туди й назад в розмірі 3150,36 грн. Стягнути моральну шкоду в розмірі 135 178, 56 гривень. (а.с.130 т.1)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві, третя особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом - путівка за 2015 року відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 15.05.2017 року задовольнити повністю.

Зазначає, що Фонд створив непереборну систему, яка ускладнила та унеможливила отримати путівку в літній період у визначений лікарем та ЛКК санаторій, що суперечить. Конституції України.

ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення йому поштового відправлення 25.11.2017 року. Направив суду клопотання про зупинення провадження у справі до квітня 2018 року з посиланням на те, що до квітні 2018 року він за станом здоров"я не зможе прибути в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників процесу, які заперечували проти задоволення клопотання, як такого, що направлене на затягування розгляду справи, відмовила в задоволені клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження в справі до квітня 2018 року, з огляду на те, що захворювання ОСОБА_2, визначене наданим ним Висновком Київського наукового-дослідного інституту урології від 20.11.2012 року не носить тимчасовий характер.

Про відкладення розгляду на іншу дату, в межах строків розгляду справи, визначених законом, ОСОБА_2 не порушував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 01.03.1984 року в результаті нещасного випадку на виробництві у ВАТ Трест «Київміськбуд-6» ОСОБА_2 отримав трудове каліцтво, про що був складений відповідний акт № 91 про нещасний випадок на виробництві та акт від 12 березня 1984 року. (а.с.2 т.1)

Згідно довідки серії ВТЕ-20 № 033365, виданої лікарсько-трудовою експертною комісією, позивачу була встановлена інвалідність першої групи безстроково зі втратою професійної працездатності. (а.с.4. т.1)

Відповідно до довідки про результати виявлення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потребі в додаткових видах допомоги, складеної 31 липня 2001 року спеціалізованою травматологічною медико-соціальною експертною комісією внаслідок проведеного огляду, ОСОБА_2 потребує санаторно-курортного лікування. Вказані відомості також підтверджуються медичним висновком № 679/15 від 29 березня 2002 року. (а.с.4, 5 т. 1)

21 березня 2017 року позивач звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві із заявою, в якій просив надати йому путівку у спеціалізований спинальний санаторій із супроводжуючим або придбати путівку у спеціалізований спинальний санаторій із супроводжуючим або оплатити вартість санаторно-курортної путівки для нього та путівки для супроводжуючої особи (без лікування) у спеціалізований спинальний санаторій ім.. Н.Н. Бурденко м. Саки в розмірі 135 178,56 гривень за 2015 рік; оплатити вартість проїзду його та супроводжуючого туди й назад в розмірі 3150,36 гривень. До заяви було долучено рахунок на оплату № УСОО-000247 від 17 березня 2017 року. (а.с.121 т. 1)

Листом від 06 квітня 2017 року за вих.№ Д-30/15-29 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві відмовлено ОСОБА_2 у наданні автомобіля та санаторно-курортне лікування, оскільки до Управління заява від імені позивача не подавалась, при цьому Управління неодноразово зверталось до позивача з пропозицією і черговий раз пропонує подати власноручну заяву про бажання отримувати страхові виплати, після чого вона буде розглянута комісією, яка прийме відповідне рішення. (а.с.122 т.1)

Не заслуговують на увагу колегії суддів посилання ОСОБА_2 на те, що Фонд створив непереборну систему, яка ускладнила та унеможливила отримати путівку в літній період у визначений лікарем та ЛКК санаторій, що суперечить законодавству виходячи з наступного.

Частинами 3, 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров'я застрахованого. Витрати на ліки, лікування, протезування (крім протезів з дорогоцінних металів), придбання санаторно-курортних путівок, предметів догляду за потерпілим визначаються на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків про їх вартість. Потерпілому, який став інвалідом, періодично, але не рідше одного разу на три роки, а інвалідам І групи щорічно безоплатно за медичним висновком надається путівка для санаторно-курортного лікування; у разі самостійного придбання путівки її вартість компенсує Фонд у розмірі, встановленому правлінням Фонду. Потерпілому, який став інвалідом, компенсуються також витрати на проїзд до місця лікування і назад. Особі, яка супроводжує потерпілого до місця лікування і назад (крім санаторно-курортного лікування), Фонд компенсує за наявності підтверджуючих документів (оригіналів) витрати на проїзд і житло за розмірами згідно із законодавством про службові відрядження. Особу, яка супроводжує на санаторно-курортне лікування інваліда, якому за висновком МСЕК або індивідуальною програмою реабілітації інваліда визначено потребу в супроводі, Фонд забезпечує путівкою без лікування (лише проживання та харчування) або компенсує такі витрати у разі самостійного придбання путівки.

Як вбачається з Акту №10/148 від 09.06.2004 року СУ-54 ВАТ Трест «Київміськбуд» передало, а Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві отримало особову справу потерпілого на виробництві ОСОБА_2 №10/184-476. (a.c. 70 т. 1)

Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві винесено постанову №10/476 10.06.2004 року про продовження ОСОБА_2 раніше призначеної страхової виплати.

Так, матеріалами справи підтверджено, що страхові виплати ОСОБА_2 проводилися Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві в повному обсязі з червня по листопад 2004 року включно, проте 30.11.2004 року Московським відділенням Ощадбанку №5398/442 було повернуто нараховані за жовтень та листопад місяці кошти з припискою «повернуто в зв'язку з закриттям особового рахунку» ОСОБА_2

Постановою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві №09/592-3м від 10 грудня 2004 року ОСОБА_2 припинено з 01.12.2004 року страхову виплату та соціальні послуги у зв'язку з відмовою отримувати кошти від Фонду та закриття особового рахунку в банку. (а.с. 161 т. 1)

ОСОБА_2 надав відповідачу лист від 13.12.2004 року, в якому зазначив, що заяву до Управління про відмову отримувати будь-які кошти він відправив 12.11.2004 року, отримувати будь-які кошти від організації, яка нав'язує свої послуги та виплати, і з якою він не бажає мати ніяких відносин, він відмовляється. (а.с. 171 т. 1)

Постановою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві №09/592 від 20 грудня 2004 року ОСОБА_2 припинено з 01.12.2004 року страхову виплату та соціальні послуги на підставі його заяви від 13.12.2004 року. (а.с. 182-183 т. 1)

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві неодноразово листами зверталось до ОСОБА_2 з пропозицією написати заяву про бажання отримувати страхові виплати, на що отримувало категоричну відмову від останнього.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. Розділу 2 Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання санаторно-курортним лікуванням, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31.10.2007 №49, фінансування витрат а санаторно-курортне лікування потерпілих здійснюється виконавчою дирекцією Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду в межах передбачених коштів на ці цілі відповідно до потреби шляхом безготівкового перерахування коштів санаторно-курортним закладам, з якими укладено договори. Підставою для забезпечення потерпілих санаторно-курортним лікуванням є документи, зазначені в пункті 2.5 цього Положення, та висновок медико-соціальної експертної комісії, індивідуальна програма реабілітації інваліда (у разі наявності).

Згідно пункту 2.5. Розділу 2 Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання санаторно-курортним лікуванням, для взяття на облік для санаторно-курортного лікування потерпілі (або уповноважені ними особи) подають до робочих органів такі документи: - заяву за встановленою формою (додаток 1); - висновок МСЕК про потребу у потерпілого в санаторно-курортному лікуванні; - медичну довідку лікувальної установи за формою № 070/о; - індивідуальну програму реабілітації (у разі наявності). Заява реєструється в журналі обліку (додаток 2). Датою взяття на облік потерпілого вважається дата подання заяви.

Отже, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві здійснює фінансування витрат на санаторно-курортне лікування лише за заявою потерпілого.

Як зазначалося вище ОСОБА_2 відмовився від страхових виплат, про що вказав у заяві від 13.12.2004 року, та закрив особовий рахунок, на який виплачувалися кошти.

Постанови Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві №09/592-3м від 10 грудня 2004 року та №09/592 від 20 грудня 2004 року про припинення страхової виплати та соціальних послуг є чинними.

ОСОБА_2 не надав суду доказів, що він звертався із такою заявою до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та що йому було відмолено.

Представники відповідачів у суді апеляційної інстанції пояснили, що відповідачі, як юридичні особи, діють лише в межах закону і наданих їм повноважень відповідними законами.

Підтвердили, що ОСОБА_2 має право на отримання всіх виплат, визначених законом, проте має подати заяву про бажання отримувати виплати з зазначенням реквізитів, на які ці виплати мають бути перераховані.

Таким чином, для здійснення фінансування витрат на санаторно-курортне лікування, ОСОБА_2 мала б бути подана відповідна заява, за результатами подання якої позивача мали б взяти на облік та розглянути питання про надання фінансування на санаторне-курортне лікування його, як потерпілого від нещасного випадку на виробництві.

Представники відповідачів пояснили, що ОСОБА_2 має право на виплати від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві, проте законом визначена певна процедура таких виплат. Виплати можуть бути проведені лише після того, як ОСОБА_2 подасть заяву про відновлення виплат і зазначить рахунок на який йому можна перераховувати виплати.

Суд не може ухвалювати рішення суду про стягнення певної суми за рішенням суду в обхід визначеної законом процедури виплати витрат на санаторно-курортне лікування потерпілої особи, як того бажає ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з доводами відповідачів про те, що відповідачі є органами владних повноважень і їх дії або бездіяльність щодо порушених прав позивача можуть бути оскаржені в адміністративному суді.

Само по собі бажання позивача отримувати виплати за рішенням суду, а не в порядку, визначеному законом, не є підставою для задоволення позову.

Згідно ст. 4 ЦПК України, яка діяла на час ухваленням судом рішення, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що позивач не бажає отримувати виплати від Фонду, оскільки вважає незаконною акцію прийому - передачі справи від заподіювача шкоди до Фонду (т.1 а.с.7).

Отже, ОСОБА_2 не довів у суді, що він позбавлений можливості подати відповідачу заяву про відновлення виплат, повідомити реквізити і надати відповідачу можливість діяти в межах тих процедур виплат, які визначені законом.

Враховуючи те, що позивач добровільно відмовився від отримання страхових виплат у 2004 році від Управління, соціальні виплати позивачу припинені за його заявою та те, що ОСОБА_2 із заявами про поновлення таких виплат до відповідача не звертався, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог та про відмову в задоволенні вимог в повному обсязі, в тому числі й вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка є похідною від вимоги про відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування в задоволенні якої вірно відмовлено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Всі вони були предметом дослідження суду першої інстанції, який повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2017 року.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва