Справа № 202/4850/15-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/2204/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 26.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у грудні 2012 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся у суд з позовом до відповідачів ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору за № Д 07-02-03 МК від 17.01. 2007 року ОСОБА_2 17.01. 2007 року отримала кредит у розмірі 20 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.01. 2009 року.

У звязку з допущеними відповідачем порушеннями умов договору заборгованість за кредитним договором станом на 30.11. 2012 року становила загальний розмір: 25 803, 94 доларів США (за офіційним курсом НБУ від 30.11. 2012 року еквівалент - 206 250, 89 грн.), яка складалась з наступного:

- 6 505, 55 доларів США заборгованість за кредитом,

- 12 734, 09 заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 6 564, 30 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Виконання зобовязань за вказаним кредитним договором було забезпечено договором поруки № Д07-02-03 П/1, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 17.01.2007р., а також договором поруки № № Д07-02-03 П/1, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» 17.01.2007р.

Крім того, в забезпечення виконання умов кредитного договору ОСОБА_2 20.10.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір поруки за № 167, з обмеженням розміру відповідальності в сумі 10 000 гривень.

На підставі вищевказаного позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно 10 000 гривень, а також стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 24 522, 38 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 20.11.2012р. складає 196250,89 грн..

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2012 р. задоволено частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 24 552, 38 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 196250, 89 грн. та стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості у розмірі 10 000, 00 грн., всього суму заборгованості у розмірі 206 250, 89 коп., що еквівалентно 25 803, 94 дол. США, яка складається з 6505, 55 дол. США заборгованість по кредиту, 12734, 30 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 564, 30 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором та судовий збір.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 року задоволено заяву представника ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення по даній справі, заочне рішення від 27 грудня 2012 року скасовано, призначено справу до розгляду в загальному порядку.

В подальшому, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрито. Справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості передано на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалами Дарницького районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року розєднано у самостійні провадження позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості передано на розгляд Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Зокрема в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що визнаючи позовні вимоги безпідставними та відмовляючи в їх задоволенні, суд першої інстанції послався на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2011 року. В той же час, на думку позивача, існування такого рішення, виконання якого не здійснено, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звяльняє боржника від відповідальності за невиконання умов договору та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Д 07-02-03 МК (далі - Договір), за умовами якого остання отримала кредитні кошти в сумі 20 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16% річних та з кінцевим строком повернення кредитних коштів не пізніше 16 січня 2009 року. (а.с. 9-12)

В забезпечення виконання умов Договору, між позивачем та ОСОБА_4 17.01.2007 року укладено договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків по кредитному договору в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені і інших платежів, відшкодування збитків. Аналогічний договір поруки був також укладений 17.01.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 (а.с. 13,14)

20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент-Банк», як поручителем, та ПАТ КБ «ПриватБанк», як кредитором, також укладено договір поруки за виконання боржниками вказаними у Додатку 1 до цього договору всіх обовязків за кредитними договорами (в тому числі і за договором № Д 07-02-03 МК, укладеним із ОСОБА_2О.), з обмеженням розміру відповідальності в сумі 10 000 гривень. (а.с. 7-8)

У звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 умов Договору, станом на 30.11. 2012 року утворилась заборгованість, загальний розмір якої становить: 25 803, 94 доларів США (за офіційним курсом НБУ від 30.11. 2012 року еквівалент - 206 250, 89 грн.) Заборгованість складається з наступного:

- 6 505, 55 доларів США заборгованість за кредитом,

- 12 734, 09 заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 6 564, 30 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.(а.с. 4-5)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 22 367, 38 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 176 964, 81 грн., зі зверненням стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки «Мерседес-Бенс Віто», державний номерний знак НОМЕР_1, 2001 року випуску, який належить ОСОБА_5. Вказане рішення суду набрало законної сили 22 вересня 2011 року та не оскаржувалося. Тому, посилаючись на необґрунтованість заявлених позивачем вимог, суд першої інстанції зазначив, що предмет, підстави та доводи, якими позивач обґрунтовує свій позов у даній справі співпадають із заявленими ним раніше та в основному дублюють їх.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, з рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2011 року вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Д 07-02-03 МК від 17.01.2007р. в сумі 22 367,20 доларів США. При цьому судом було встановлено, що вказана заборгованість стягується станом на 25.10.2010 року і складається з:

10 255,55 доларів США заборгованості по кредиту;

6708,74 долари США заборгованості по процентам;

5 402,91 долар США пеня за несвоєчасне виконання умов договору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на положення п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин".

Так, у пункті 17 постанови Пленуму ВССУ судам роз`яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення зазначених вимог чинного законодавства, позивач не надав суду належних та допустимих доказів щодо виконання чи невиконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2011 року, що не дає підстав для застосування ст. 625 ЦК України.

За неможливості зясування обставин щодо обґрунтованості позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині розміру заборгованості, ставити питання про наявність порушення прав кредитора є передчасним.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді: