Дата документу 22.12.2017
Справа № 320/5038/17
Провадження № 2/320/3054/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року м. Мелітополь Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

при секретарі - Фурсовій Л.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги, тим, що 24.01.1986 помер батько її чоловіка ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок №67 по вул. Нова у м. Мелітополь. Спадкоємцем першої черги по закону після смерті ОСОБА_3 був чоловік позивача ОСОБА_4, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, ОСОБА_4 проживаючи на момент смерті разом зі спадкодавцем, вважається таким, що прийняв спадщину в цілому, так як з 1994 року відкрито, безперервно, добросовісно володів нерухомим майном - житловим будинком №67 по вул. Нова у м. Мелітополь. Однак, за життя не встиг оформити право на спадщину, яке залишилось оформленим на його батька.

21.11.2003 помер чоловік позивача ОСОБА_4, єдиною спадкоємицею після його смерті є позивач, яка не може оформити свої спадкові права.

Позивачу це є суттєвою перешкоджає володіти спадковим майном, вона не може розпорядитися своїм нерухомим майном, так як спадкове майно залишилось не оформленим.

Внаслідок вищевикладеного позивач може успадкувати майно тільки у судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутністю, просить прийняти рішення суду по матеріалам, які є в справі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази в сукупності, суд дійшов до висновку про те, що позов ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, заявлений обґрунтовано та підлягає задоволенню, виходячи з встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно копії свідоцтва про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб 04.12.1964, зареєстрований Мелітопольським міським РАЦС, прізвище подружжя після укладання шлюбу ОСОБА_2, ОСОБА_2.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №7 батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3

ОСОБА_3 помер 24.01.1986, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_4 помер 21.11.2003, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Згідно довідки з місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 проживав по день смерті 24.01.1986, разом з сином ОСОБА_4, який помер 25.11.2003, та позивачем ОСОБА_2, яка зареєстрована та проживає по теперішній час за вказаною адресою.

ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, а позивач ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_4

Для оформлення спадкових прав після смерті свого чоловіка позивачка звернулася до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини, однак, постановою від 07.06.2017 отримала відмову у звязку з тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на означений житловий будинок.

Згідно довідки КП «ММБТІ» №1938 від 04.07.2017 житловий будинок №67 (перейменований з будинку №28 та №63) по вул. Нова у м. Мелітополі зареєстровано за ОСОБА_3

ОСОБА_4, який проживав та був зареєстрований на момент смерті ОСОБА_3 разом із ним вважається таким, що фактично прийняв спадщину, так як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З тих же підстав позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка.

В силу норм цивільного законодавства, яке діяло на момент відкриття спадщини (1986 рік) ОСОБА_4 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому він прийняв спадщину в цілому у вигляді житлового будинку №67 (перейменований з будинку №28 та №63) по вул. Нова у м. Мелітополі. Однак, за життя не встиг оформити право власності на житловий будинок на себе.

В силу норм цивільного законодавства, яке діяло на момент відкриття спадщини (2003 рік) ОСОБА_2 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті свого чоловіка, тому вона прийняла спадщину в цілому у вигляді житлового будинку №67 (перейменований з будинку №28 та №63) по вул. Нова у м. Мелітополі. Однак, не може оформити свої спадкові права.

Відповідно до п. 4 Перехідних положень ЦК України (в ред. 2004 року), щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2012 року, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Стаття 548 ЦК УСРС вказує що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 549 ЦК УСРС визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

ідповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як передбачено ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами справ про спадкування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що правовідносини з приводу прийняття спадщини після смерті батька чоловіка позивача ОСОБА_3 виникли до набрання чинності ЦК України 01.01.2004 і не мають продовжуваного характеру, то факт прийняття спадщини необхідно розглядати відповідно до ЦК УРСР у редакції 1963 року і чоловік позивача прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3, який помер 24.01.1986, а позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, ОСОБА_4, який помер 21.11.2003, оскільки проживала у спадковому будинку і не подавала заяви про відмову від прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 10,12,13,141,206,263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 1216, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок №67 по вул. Новій у м. Мелітополь Запорізької області в порядку спадкування після її чоловіка ОСОБА_4, померлого 21 листопада 2003 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ