Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи його тим, що їй на праві власності належить однокімнатна квартири АДРЕСА_1. Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак в 2013 році його було розірвано. На жилій площі проживає позивач, її доньки Анастасія та Анна. Відповідач з листопада 2013 року в квартирі не проживає, тому позивач посилаючись на ч.2 ст.405 ЦК України просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою площею квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі при цьому посилалася на обставини, які є аналогічними наведеним у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про місце час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновків, які мотивує наступним чином.

Так, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування 1/2 частини цієї квартири від 16 грудня 2004 року. Іншу 1/2 частину квартири позивач отримала на підставі договору дарування від 19 січня 2005 року.

Позивач та відповідач з 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, однак рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2013 року шлюб розірвано.

На житловій площі квартири АДРЕСА_2 зареєстрована позивач, її доньки Анастасія та Анна, а також колишній чоловік ОСОБА_2, що підтверджується копією довідки №144 від 05 грудня 2016 року.

Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Як вбачається з Акту від 12 грудня 2016 року складеного ОСББ «Павліченко, 44», ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі позивача, однак з листопада 2013 року в ній не проживає.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали суду пояснення, що відповідач ОСОБА_2 добровільно покинув квартиру позивача, його речі в ній відсутні, з листопада 2013 року до квартири не повертався.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до ст.79,88 ЦПК України, підялгають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені виатрти на сплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст.10.11,60,61,88, 209,213-215, 224 -226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вирати на сплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_5