Справа № 723/1569/17
Провадження № 2/723/2037/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області, в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.,

при секретарі Крупчак М.І.,

за участю:

представника позивача адвоката Осокіна А.Л. та представника третьої особи

Сторожинецької районної державної адміністрації - Гриценко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 яка діє самостійно, та як законний представник (мати) малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа Сторожинецька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про визнання осіб втратившими право користування жилим приміщенням

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 яка діє самостійно, та як законний представник (мати) малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа Сторожинецька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про визнання осіб втратившими право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що він, згідно договору купівлі-продажу та довідки Сторожинецької міської ради від 08.06.2017 р. за №629, є власником будинковолодіння по АДРЕСА_1.

У його житловому будинку зареєстроване місце проживання колишньої невістки позивача та її дітей але згідно акта обстеження № 210 від 09.06.2017 р. встановлено, що відповідачі не проживають за вказаною адресою з липня 2015 року, в зв'язку з чим позивач просив визнати ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування будинком АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник позивача Осокін А.Л. позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені в позові обставини та просив задовольнити позов.

Відповідач по справі ОСОБА_4, яка змінила прізвище на "Церковнюк" до суду не з'явилася направила письмову заяву в якій позовні вимоги не визнала, пояснила, що власного житла не має, тому не має змоги виписатися з даного будинку та виписати дітей. Направила до суду копію договору найму житла від 06.10.2015 р. та угоду про внесення змін до договору найму житлового приміщення від 01.03.2017 р.

Сторожинецька РДА направила до суду висновок органу опіки та піклування про недоцільність визнання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1

Заслухавши учасників справи, судом встановлені фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин і виходячи із аргументів наведених сторонами і їх представниками, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1

Із довідки Сторожинецької міської ради від 08.06.2017 року № 628 суду відомо, що у вказаному житловому будинку разом із власником, його дружиною та сином зареєстровані також колишня дружина сина та їх двоє малолітніх дітей. Всі зазначені особи, окрім сина позивача ОСОБА_7, у будинку не проживають.

Факт не проживання колишньої невістки позивача та його двох внуків, підтверджується також і письмовою заявою відповідача, яка не заперечила того, що разом з дітьми і чоловіком тимчасово проживає в гуртожитку, що знаходиться в АДРЕСА_2, який належить Кіцманському технікуму Подільського державного аграрно-технічного університету.

Отже, відповідач ОСОБА_4, яка являлась членом сім'ї позивача, як власника житла, у відповідності до ст.64 ЖК Української РСР, є зареєстрована у житлі позивача, і не проживає у цьому житлі понад один рік, не знявшись при цьому з реєстрації.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Крім того згідно вимог ст. 107 ЖК у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Виходячи з викладеного суд знаходить, що позовні вимоги в частині визнання відповідача ОСОБА_4 такою що втратила право на проживання у житловому будинку позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги позову, щодо визнання втратившими право на проживання в житловому будинку позивача також і двох його малолітніх внуків, суд встановив аналогічні обставини їх не проживання, але реєстрації місця проживання, в цьому будинку, оскільки діти проживають разом із своєю матір'ю - відповідачем по справі, однак визнання їх втратившими право на користування цим будинком суд знаходить неможливим через передчасність, а відповідно недоказаність таких позовних вимог.

Внукам позивача на дату розгляду цивільної справи судом виповнилось повних:10 років - ОСОБА_5 та 2 роки - ОСОБА_6.

Згідно вимог ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає., якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками, а місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою її батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

В житловому будинку, право користування яким, згідно позову, малолітні діти ніби-то втратили, проживає одноосібно батько цих дітей ОСОБА_7, проживання якого не перешкоджає позивачу здійснювати свої правомочності як власника, натомість реєстрація місця проживання неповнолітніх внуків, місце проживання яких їх батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не визначалося відповідною згодою.

Розглядуваний позов, є негаторним позовом пов'язаним із усуненням перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні власником своїм майном. Позивач же при цьому не довів суду, що реєстрація місця проживання його малолітніх внуків перешкоджає йому здійснювати вказані правомочності.

На думку суду тимчасове проживання малолітніх дітей в гуртожитку не є підставою для позбавлення їх права користування житлом яке належить їх дідові і в якому проживає їх батько, оскільки протилежне буде суперечити інтересам дітей.

Крім цього, посилаючись на норми чинного законодавства України, щодо можливості втрати членом сім'ї права користування житлом, позивач посилається на відсутність двох внуків, в його житлі без поважної причини, що на думку суду не знайшло свого підтвердження. Суд вважає, що малолітні діти не проживають в житлі позивача по поважних причинах оскільки їх мати - відповідач по справі, проживає і працює в м. Кіцмань і вини дітей в цьому немає. До того ж проживання в гуртожитку вказаних дітей, як було встановлено в ході розгляду справи, є тимчасовим.

При цьому суд враховує і висновок органу опіки та піклування від 14.08.2017 року, яким зазначений орган вважає недоцільним визнання малолітніх дітей відповідача такими, що втратили право користування житлом позивача, із яким суд погоджується.

На підставі ст.ст. 64, 107 ЖК Української РСР, ст.405 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 76, 89, 263, 265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 яка діє самостійно, та як законний представник (мати) малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа Сторожинецька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про визнання осіб втратившими право користування жилим приміщенням, задовольнити частково

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає в АДРЕСА_3 такою, що втратила право користування будинком № АДРЕСА_1

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 втратившими право користування будинком АДРЕСА_1, відмовити в зв'язку з безпідставністю цих позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області

Повне судове рішення складено 28 грудня 2017 року.

СУДДЯ