справа №619/1025/17
провадження №2/619/783/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого судді Кононихіної Н. Ю.

за участю секретаря судового засідання Мєщан І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про визнання права власності в порядку спадкування за законом» та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 «про розподіл спадкового майна»,

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання за кожним права власності на 1/6 частку житлового будинку за адресою: вул. Берегова, буд. 56, смт Пересічна, Дергачівського району Харківської області; 1/6 частку автомобілю марки MERCEDES-BENZ червоного кольору, модель ML 350, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - WDC 1641861А446827; 1/12 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1; 1/6 частку квартири, загальною площею 35,4 кв. м, житловою площею 28,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2; рухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_4.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилаються на те, що 05 лютого 2016 року помер їх батько ОСОБА_4, що підтверджується Повторним свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 І-ВЛ №565987 від 10 листопада 2016 року, виданим Дергачівським районним відділом РАЦС ГТУЮ в Харківській області.

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить ? частка житлового будинку за адресою: вул. Берегова, буд. 56, смт. Пересічна, Дергачівського району Харківської області; ? частка автомобілю марки MERCEDES-BENZ червоного кольору, модель ML 350, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - WDC 1641861А446827; ? частка квартири, за адресою: АДРЕСА_3, рухоме майно, розташоване в житловому будинку за адресою: вул. Берегова, буд. 56, смт. Пересічна, Дергачівського району Харківської області. Окрім того, до спадкового майна належить ? частка квартири, загальною площею 35,4 кв. м, житловою площею 28,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2, яка була набута померлим у спільну сумісну власність в період проживання в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03.07.2013 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 за реєстровим №737, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №75944401 від 15.12.2016 року.

Оскільки померлий не залишив заповіту, спадкування здійснюється за законом, а, відповідно, позивачі є спадкоємцями першої черги, що підтверджується відомостями про батька, зазначеними в свідоцтвах про народження (Повторне свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії І-ВЛ №453185, видане Дергачівським районним відділом РАЦС ГТУЮ в Харківській області від 20.07.2016 року; Свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії IV-ВЛ №405953, видане Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області від 10.01.1990 року). Іншим спадкоємцем першої черги є відповідач ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ВЛ № 136807.

Після смерті ОСОБА_4 державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_7 була заведена спадкова справа, здійснювались дії щодо підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак, 21 березня 2017 року державним нотаріусом ОСОБА_7 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлого 05.02.2016 року (спадкова справа №39/2016) у звязку з відсутністю у позивачів правовстановлюючих документів.

Водночас, невизначеність за життя частки спадкодавця в праві спільної сумісної власності на дану приватизовану квартиру позбавляє можливості в нотаріальному порядку оформити спадкові права. На підставі цього, позивачі просили визначити ? частку померлого ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4; 1/2 частку в праві спільної сумісної власності на квартиру, за адресою: АДРЕСА_2.

В подальшому позивачами за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було подано заяву про відмову від частини позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 та рухомого майна. Відмова прийнята судом, про що постановлена відповідна ухвала.

Відповідач в особі свого уповноваженого представника предявлені за первісним позовом вимоги визнала частково. Стверджувала, що квартира, за адресою: АДРЕСА_2, їй не належить. Договір купівлі-продажу, посвідчений 03.07.2013 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 за реєстровим №737, вона не укладала. Припускала, що в даному випадку має місце збіг її прізвища, імені та по-батькові.

ОСОБА_3 було заявлено зустрічний позов про розподіл спадкового майна. В позовних вимогах позивач за зустрічним позовом просила присудити їй ? частку житлового будинку за адресою: вул. Берегова, буд. 56, смт. Пересічна, Дергачівського району Харківської області; гаражний бокс № 170 у ГБК «Лісовичок» за адресою: Сумський шлях, 12а, смт. Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області з виплатою позивачам компенсації з її боку. Окрім того, позивач за зустрічним позовом просила присудити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільну сумісну власність автомобіль марки MERCEDES-BENZ червоного кольору, модель ML 350, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - WDC 1641861А446827; гаражний бокс № 229 у ГБК «Лісовик» за адресою: Сумський шлях, 12а, смт. Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області вул. Сумський шлях буд. 12 кв. 21, смт. Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області з виплатою їй належної компенсації позивачами.

Позивачі заявлені вимоги з урахуванням часткової відмови підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Зустрічний позов просили задовольнити частково. Розгляд справи просили здійснити у їх відсутність, про що надали суду відповідні заяви.

Представник відповідача ОСОБА_3 подав заяву, якою позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (з урахуванням часткової відмови від заявлених позовних вимог) визнав та не заперечував проти ухвалення судом рішення про задоволення первісного позову. Розгляд справи просив здійснити у його відсутність.

Суд, вивчивши доводи позивачів, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний - частково, виходячи із наступного.

Так, судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є синами ОСОБА_4.

Дану обставину підтверджено Повторним свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії І-ВЛ №453185, виданим Дергачівським районним відділом РАЦС ГТУЮ в Харківській області від 20.07.2016 року; Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії IV-ВЛ №405953, виданим Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області від 10.01.1990 року.

В 1999 році ОСОБА_4 набув в порядку безоплатної приватизації державного житлового фонду квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, разом з членами сімї: дружиною ОСОБА_8, синами ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 р. передача житла здійснюється у спільну сумісну власність чи часткову власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" не визначено умов, за яких один із членів сім'ї може отримати більшу або меншу частку в приватизованому житлі, а тому в житловому приміщенні в кожного члена сім'ї, яким передається у власність займана квартира, частки є рівними.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Зважаючи на вказані норми матеріального права, частка спадкодавця ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на дану квартиру становила ?.

Вказана обставина підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 01 квітня 1999 року, виданим Комісією по приватизації державного житлового фонду Курязького заводу силікатних виробів, зареєстрованим Дергачівським МБТІ у реєстрову книгу за №1498П.

ОСОБА_4 був членом гаражно-будівельного кооперативу «Лісовик», у його користуванні перебували гаражні бокси № 170 та № 229 у ГБК «Лісовик» за адресою: Сумський шлях, 12а, смт. Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області.

Водночас, на підставі наданих в ході судового розгляду документів, судом було встановлено, що в січні 2004 року ОСОБА_4 було передано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на пай в Гаражному кооперативі «Лісовик» та право на користування зазначеними гаражними боксами.

Таким чином, гаражні бокси № 170 та № 229 у ГБК «Лісовик» за адресою: Сумський шлях, 12а, смт. Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області, на які спадкодавцем не було оформлено право власності, а право на пай за життя було передано сину ОСОБА_1 не входять до складу спадкового майна.

Також судом встановлено, що 15 червня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ВЛ № 136807.

23 жовтня 2012 року ОСОБА_4 було набуто на праві спільною часткової власності ? частку житлового будинку, загальною площею 65,90 кв. м, житловою площею 46,20 кв. м, з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: вул. Берегова (колишня вул. Чапаєва), буд. 56, смт. Пересічна, Дергачівського району Харківської області.

Частку в будинку було придбано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_9, приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу 23 жовтня 2012 року за реєстровим №2187.

Вказана обставина підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №73888243 від 24 листопада 2016 року та копією договору купівлі-продажу, наявною в матеріалах справи.

Окрім того, за час перебування в шлюбі 30 травня 2015 року ОСОБА_4 було придбано автомобіль марки MERCEDES-BENZ, червоного кольору, модель ML 350, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - WDC 1641861А446827, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХТ 114277, Довідкою РСЦ МВС в Харківській області №31/20-4403 від 12.08.2016 р., наданою у відповідь на запит державного нотаріуса; Витягом з Єдиного державного реєстру МВС України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Як вбачається з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, суд встановив, що спадкодавцеві ОСОБА_4 належала ? частка автомобілю марки MERCEDES-BENZ, червоного кольору, модель ML 350, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - WDC 1641861А446827, реєстраційний номер НОМЕР_1. Власником іншої ? частки автомобілю марки MERCEDES-BENZ, червоного кольору, модель ML 350, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - WDC 1641861А446827, реєстраційний номер НОМЕР_1 є дружина спадкодавця ОСОБА_3.

05 лютого 2016 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується Повторним свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 І-ВЛ №565987 від 10 листопада 2016 року, виданим Дергачівським районним відділом РАЦС ГТУЮ в Харківській області.

Після смерті ОСОБА_4 не залишив заповіту, тому в даному випадку має місце спадкування за законом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Суд встановив, що спадкоємцями першої черги є сини померлого ОСОБА_1, ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3.

Згідно ч.1 ст. 1267, ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Своє волевиявлення щодо спадщини, ОСОБА_1, ОСОБА_2 висловили в заявах про прийняття спадщини, поданих до нотаріальної контори за місцем її відкриття.

При цьому, 21 березня 2017 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_7 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлого 05 лютого 2016 року (спадкова справа №39/2016) у звязку з відсутністю у позивачів правовстановлюючих документів, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 березня 2017 року.

Як передбачено у п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (в редакції чинній на момент вчинення нотаріусом нотаріальних дій), якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

В п.п. 4.18. п.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦПК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно розяснень, наданих в абз. 1 п.п.3.1. п.3 Інформаційного листа ВССУ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Між спадкоємцями виник цивільно-правовий спір щодо спадкового майна, який підлягає розгляду в позовному провадженні.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов'язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку позивач) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що позивачі, як спадкоємці першої черги за законом майна померлого ОСОБА_4, належним чином прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідними заявами, у зв'язку з відсутністю у спадкоємців правовстановлюючих документів на спадкове майно не можуть оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі право володіти та користуватись ним, в той же час виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно.

Відповідно до статті 174 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання позову - це спрямована на припинення цивільного процесу безумовна згода відповідача виконати матеріально-правові вимоги позивача, виражена у встановленій законом процесуальній формі.

Визнаючи позов повністю, відповідач відмовляється від захисту проти всіх пред'явлених до нього матеріально-правових вимог позивача. У такому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України).

В ході судового розгляду відповідачем ОСОБА_3 в особі уповноваженого представника було подано заяву про визнання первісного позову, якою повідомлено суд, що наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України, відповідачу відомі.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню в повному обсязі.

Водночас, щодо часток спадкоємців у спадщині суд зазначає наступне.

Статтями 1267, 1278 ЦК України передбачено рівність часток у спадщині спадкоємців за законом, частки є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Недотримання цього принципу можливе за домовленістю спадкоємців відповідно до ст.1267 ЦК України, згідно якої спадкоємці за письмовою угодою між ними можуть замінити розмір частки.

Таким чином, спадщина належить спадкоємцям на праві спільної часткової власності.

Питання спільної часткової власності, зокрема, порядок поділу мана та виділу частки в натурі, регулюється нормами ст. ст.364-367 ЦК України, але з урахуванням особливостей поділу спадкового майна.

В судовому засіданні позивачі заперечували проти розподілу спадкового майна, запропонованому відповідачем в зустрічному позові, від своїх часток в спадковому майні на користь відповідача не відмовились, просили розподілити спадкове майно із застосуванням принципу рівності часток.

Отже, між сторонами не досягнуто погодження стосовно поділу спадкового майна, при цьому кожен з них має рівну частку у праві власності, а саме позивачу та відповідачам належить по 1/3 частці спадкового майна, що є предметом спору.

Відповідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частина 2 ст. 1278 ЦК України передбачає, що право на виділ частки із спадщини в натурі реалізується з урахуванням ч. 2 ст. 364 ЦК України.

Відповідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинено за умови звернення сторін до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

При цьому ч. 1 ст. 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Отже, відповідачі за зустрічним позовом не надають згоди на припинення їх права на частки у спільному спадковому майні з компенсацією таких часток та визнання за позивачем за зустрічним позовом права власності на спадкове майно.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням зазначеного позивачем за зустрічним позовом не доведено, що проведення поділу спадкового майна по запропонованому нею варіанту за заявленими вимогами не порушить законних прав відповідачів за зустрічним позовом, які являються власниками частин спадкового майна у рівних долях і не бажають відмовлятися від свого права власності на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги за зустрічним позовом підлягають до часткового задоволення з визнанням права власності на відповідні частки у спадковому майні без здійснення його реального поділу.

Таким чином, частки спадкоємців становлять: по 1/6 частки житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Берегова (колишня вул. Чапаєва), буд. 56, смт. Пересічна, Дергачівського району Харківської області; по 1/6 частки автомобіля марки MERCEDES-BENZ, червоного кольору, модель ML 350, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - WDC 1641861А446827, реєстраційний номер НОМЕР_1; обєм двигуна 3 498 см3; по 1/12 частки квартири, розташованої за адресою: вул. Сумський шлях (колишня вул. Леніна) буд. 12 кв. 21, смт. Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області.

Суд, з'ясувавши всі обставині справи, вислухавши учасників які приймають участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає за необхідне вимоги за первісним позовом,з урахуванням часткової відмови, прийнятої судом - задовольнити повністю, вимоги за зустрічним позовом - задовольнити частково.

При цьому, суд вважає, що в розумінні ст. ст. 57-60 ЦПК України сторонами надані належні та допустимі докази, достатні для прийняття законного та обгрнутованого рішення у справі.

В порядку ст.88 ЦПК України суд покладає на сторони понесені ними судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ухвалив

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про визнання права власності в порядку спадкування за законом» задовольнити повністю.

Визначити, що частка померлого 05 лютого 2016 року ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру, розташованої за адресою: вул. Сумський шлях (колишня вул. Леніна) буд. 12 кв. 21, смт. Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області становила 1/4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, право власності на 1/6 частку житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 65,90 кв. м, житловою площею 46,20 кв. м, з надвірними будівлями і спорудами: літня кухня літ. «Б», навіс літ. «В», погріб літ. «Г», сарай літ. «Д», гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «З», огорожа №1-2, колодязь літ. «К», вигрібна яма літ. «И», веранда літ. «б», розташованого за адресою: вул. Берегова (колишня вул. Чапаєва), буд. 56, смт. Пересічна, Дергачівського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 05 лютого 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, право власності на 1/6 частку автомобіля марки MERCEDES-BENZ, червоного кольору, модель ML 350, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - WDC 1641861А446827, реєстраційний номер НОМЕР_1; обєм двигуна 3 498 см3, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 05 лютого 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, право власності на 1/12 частку квартири, розташованої за адресою: вул. Сумський шлях (колишня вул. Леніна) буд. 12 кв. 21, смт. Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 05 лютого 2016 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3, право власності на 1/6 частку житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 65,90 кв. м, житловою площею 46,20 кв. м, з надвірними будівлями і спорудами: літня кухня літ. «Б», навіс літ. «В», погріб літ. «Г», сарай літ. «Д», гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «З», огорожа №1-2, колодязь літ. «К», вигрібна яма літ. «И», веранда літ. «б», розташованого за адресою: вул. Берегова (колишня вул. Чапаєва), буд. 56, смт. Пересічна, Дергачівського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 05 лютого 2016 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3, право власності на 1/6 частку автомобіля марки MERCEDES-BENZ, червоного кольору, модель ML 350, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - WDC 1641861А446827, реєстраційний номер НОМЕР_1; обєм двигуна 3 498 см3, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 05 лютого 2016 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3, право власності на 1/12 частку квартири, розташованої за адресою: вул. Сумський шлях (колишня вул. Леніна) буд. 12 кв. 21, смт. Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 05 лютого 2016 року.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 «про розподіл спадкового майна» задовольнити частково.

Визначити, що частка померлого 05 лютого 2016 року ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ, червоного кольору, модель ML 350, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - WDC 1641861А446827, реєстраційний номер НОМЕР_1; обєм двигуна 3 498 см3, становила 1/2.

Визначити, що частка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 в праві спільної сумісної власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ, червоного кольору, модель ML 350, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - WDC 1641861А446827, реєстраційний номер НОМЕР_1; обєм двигуна 3 498 см3, становить 1/2.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 право власності на 1/6 частку житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 65,90 кв. м, житловою площею 46,20 кв. м, з надвірними будівлями і спорудами: літня кухня літ. «Б», навіс літ. «В», погріб літ. «Г», сарай літ. «Д», гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «З», огорожа №1-2, колодязь літ. «К», вигрібна яма літ. «И», веранда літ. «б», розташованого за адресою: вул. Берегова (колишня вул. Чапаєва), буд. 56, смт. Пересічна, Дергачівського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 05 лютого 2016 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 право власності на 1/6 частку автомобіля марки MERCEDES-BENZ, червоного кольору, модель ML 350, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - WDC 1641861А446827, реєстраційний номер НОМЕР_1; обєм двигуна 3 498 см3, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 05 лютого 2016 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 право власності на 1/12 частку квартири, розташованої за адресою: вул. Сумський шлях (колишня вул. Леніна) буд. 12 кв. 21, смт. Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 05 лютого 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ю. Кононихіна