Справа № 548/1629/17
Провадження №2/548/775/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.12.2017 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Миркушіної Н.С.,
при секретарі- Комаренко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що «05» вересня 1992 року між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Черняк) ОСОБА_3, 18.06.1972 р. н., та ОСОБА_2, 24.05.1971 р. н., було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, актовий запис №10 від 05» вересня 1992 року (свідоцтво про шлюб серія 1-КЕ №053950).
В шлюбі у сторін 05.02.2001 року народилася друга дитина - син ОСОБА_4, актовий запис №2 від «21» лютого 2001 року, який зареєстрований Виконавчим, комітетом Штомпелівської сільської ради Хорольського район Полтавської області Штомпелівської сільської ради Хорольського район Полтавської області (свідоцтво про народження серія 1-КЕ №066592).
На даний час ОСОБА_4 є неповнолітнім.
Тривалий час між подружжям були непорозуміння та суперечки спільне проживання виявилося неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків.
Вже довгий час спільне господарство разом позивачкою та відповідачем не ведеться, відповідач мешкає окремо від позивачки та неповнолітнього сина - ОСОБА_4.
Відносини між позивачкою та відповідачем зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах і в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливими.
На примирення позивачка не згодна, тому вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу.
Шлюб сторони розривають вперше.
Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище чоловіка - ОСОБА_4.
Неповнолітній син - ОСОБА_4, після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачкою.
Суперечок про розподіл спільного майна на даний час не має.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з»явилися, але в позовній заяві прохали суд провести розгляд справи у їх відсутність.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України про час і місце розгляду справи, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило.
Суд, зясувавши позицію позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
З наданих до суду доказів, встановлено, що спільне життя позивачки та відповідача не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру.
Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов пророзірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивачка ОСОБА_1 скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально.
Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
Судом встановлено, що крім того позивачкою понесені витрати на правову допомогу.
З метою отримання правової допомоги щодо попередньої консультації про характер спірних правовідносин та підготовки процесуальних документів, позивачкою було укладено договір від 02 листопада 2017 року.
Пунктом 2 частини 3 статті 79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.
Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р., який набрав чинності 01.01.2012р., встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Визначення окремим процесуальним діям наведеним у вищевказаному Закону за які відшкодовуються витрати на правову допомогу у цивільному процесі надав пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Так, відповідно до пункту 48 вказаної Постанови пленуму ВССУ, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено у пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання | документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Виходячи з аналізу змісту ст. ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи.
Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката становлять 1000 грн. гривень, що підтверджується розрахунком суми гонорару за надання правової допомоги, квитанцією про оплату послуг адвоката.
Правовою підставою для покладення витрат на послуги адвоката на відповідача, у разі задоволення позовних вимог є ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у якій зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачка ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи (безтерміново), що підтверджується Посвідченням інваліда серія АВ № 0192208, виданим 15.01.2016 р.
Так, згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. позивачка ОСОБА_1 як інвалід 2 групи, звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 15, 88, 110, 118, 119, 120, 127, 129, 157, 159, 169, 197, 198, 222 -226 Цивільного процесуального кодексу України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити повністю.
Шлюб між позивачкою ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Черняк) ОСОБА_3, 18.06.1972 р. н. та відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований Виконавчим комітетом Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, актовий запис №10 від «05» вересня 1992 року , - розірвати.
Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « Синягівська».
Рішення може бути переглянуте Хорольським районним судом за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: