Справа № 671/689/17
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

17 травня 2017 року м. Волочиськ

Суддя Волочиського районного суду Хмельницької області Павлова А.С., отримавши матеріали заяви Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради, заінтересована особа Волочиська районна державна адміністрація Хмельницької області, про визнання спадщини відумерлою, -

в с т а н о в и л а :

Волочиська міська об'єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 119 ЦПК України, позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Як вбачається із поданої суду заяви, вона підписана представником заявника - міським головою ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 42 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами:

1) довіреністю фізичної особи;

2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника;

3) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

В матеріалах заяви відсутні будь-які документи, які б посвідчували службове становище і повноваження керівника заявника.

Крім того, відповідно до ст. 275 ЦПК України, у заяві про визнання спадщини відумерлою повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Заявник у заяві зазначив, що з витягу з погосподарської книги № 4 за 1996-2000 роки по особовому рахунку № 202 від 08.04.2016 № 23 на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Калініна), 10 в с. Соболівка Волочиського району Хмельницької області, що і є місцем відкриття спадщини. Окрім неї за вказаною адресою проживав її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 13.11.2013.

При цьому заявником до матеріалів додано довідку старости сіл Ожигівці, Бутівці, Соболівка № 13 від 10.04.2017 згідно якої, спадкоємців по закону та заповіту після смерті ОСОБА_2 не виявлено.

В даному випадку, правове значення має факт наявності спадкоємців саме на час відкриття спадщини.

Заявником не зазначено про наявність або відсутність відомостей про те, прийняв чи не прийняв ОСОБА_3 за життя спадщину, в тому числі, шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.

Також, звертаю увагу на ту обставину, що у справах про визнання спадщини відумерлою застосовується абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК відповідно до якого правила ст. 1277 ЦК про відумерле майно застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набарання чинності цим Кодексом. Зазначені положення застосовуються лише у випадку якщо спадщина не перейшла до держави в порядку передбаченому ст. 555 ЦК УРСР.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Таким чином, навіть якщо після смерті спадкодавця до 01 січня 2004 року Державна податкова служба, не подала реєстратору відповідні документи для прийняття спадщини державою, спадщина, відповідно до положень ст.ст. 548, 555 ЦК УРСР, все одно вважається такою, що належить державі з моменту відкриття спадщини.

ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави.

При цьому, щодо правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року) мова може іти лише щодо встановлення факту переходу спадщини до держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, приходжу до висновку, що дану заяву слід залишити без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121, 235, 275 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Заяву Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради, заінтересована особа Волочиська районна державна адміністрація Хмельницької області, про визнання спадщини відумерлою - залишити без руху, надавши заявникові строк для усунення недоліків тривалістю пять днів з дня отримання ухвали.

У випадку невиконання вказаних вимог суду, дана заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Павлова А.С