ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 6/753/708/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ДАНИЛЕНКА В.В.

при секретарі ПАСЬКО І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про примусове проникнення до житла для проведення виконавчих дій

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Білан Ю.С. (далі по тексту - Дарницький РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) звернувся до суду з поданням, в якому просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, зокрема до квартири АДРЕСА_1.

За правилом ч. 1 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Дарницькому РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист за №753/23029/14 від 21 грудня 2015 року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «АКБ «Аркада» боргу у розмірі 2 155 214,30 грн., шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

25 січня 2016 року головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49939936 та надано строк до 31 січня 2016 року для добровільного виконання рішення.

Також до подання додані акти державного виконавця від 01 жовтня 2016 року та 07 грудня 2016 року та 13 липня 2017 року про вихід за адресою: АДРЕСА_2, однак йому не вдалось здійснити виконавчі дії, оскільки двері ніхто не відчинив. В добровільному порядку вимоги державного виконавця боржником не виконані, що стало підставою звернення до суду з даним поданням.

Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частина перша, друга статті 30 Конституції України).

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Слід зазначити, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статей 1, 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

При цьому державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

А відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Таким чином, державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу, зобов'язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

Визначальними при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника є: факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, належність цього майна боржнику на праві власності, а також обізнаність боржника про проведення виконавчих дій, у тому числі про відкриття виконавчого провадження.

Суд, вивчивши матеріали подання у їх сукупності, вважає подання головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У доданих до подання матеріалах виконавчого провадження наявні відомості щодо, неодноразового виходу державного виконавця за вказаною адресою з метою потрапити до квартири, однак не зміг цього зробити, оскільки двері не відчинили. За результатом здійснення зазначених виконавчих дій складались відповідні акти, які наявні у матеріалах подання та досліджені судом.

Згідно подання Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві державним виконавцем встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності боржнику, про що свідчить копія свідцтва про право власності від 23 лютого 2009 року.

Зважаючи на встановлені судом обставини, ухилення боржника від виконання рішення суду, перешкоджання державному виконавцю у ході здійснення ним виконавчих дій, суд приходить до висновку про те, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 376 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про примусове проникнення до житла для проведення виконавчих дій - задовольнити.

Надати дозвіл державному виконавцю Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на примусове проникнення до квартири №12у будинку №6 по вул. Бориса Гмирі в м. Києві, для проведення виконавчих дій, згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: ДАНИЛЕНКО В.В.