Справа № 428/3809/17
18 травня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на наступне.
ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М. № 2-1475 від 14.07.2011 року. В спірній квартири зареєстрована відповідач, колишня невістка позивача, ОСОБА_2, яка з лютого 2016 року не проживає без поважних причин. Збереження реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі змушує його нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та перешкоджає її вільному користуванню та розпорядженню. У зв'язку із викладеним, позивач просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати її знятися з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб
В судовому засіданні було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М. № 2-1475 від 14.07.2011 року, копією Витягу з Державного реєстру правочинів № 10129154, наданого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М. від 14.07.2011 року, копією Витягу про державну реєстрацію прав № 30790735, наданого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 29.07.2011 року.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 86469574 від 05.05.2017 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, належить ОСОБА_1.
Згідно із довідкою № 3609, виданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради від 19.04.2017 року, в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровані позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, син позивача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, колишня невістка позивача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (відповідач по справі), онук позивача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.
З Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 20.04.2017 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 з лютого 2016 року.
Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з лютого 2016 року без поважних причин, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюється в день звернення особи, зокрема, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, відповідач підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення суду про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у зв'язку із чим необхідно відмовити у задоволенні позовної вимоги стосовно примусового зняття відповідача з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Відмовити в решті позовних вимог.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д. Б. Баронін