Справа №: 398/2271/16-ц
провадження №: 2/398/272/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" травня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,

при секретарі - Дудченко О.Ю.,

відповідач ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

11.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де просить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 27.09.2011 року у розмірі 23636,00 грн. та судовий збір в сумі 1378,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 27.09.2011 року був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 3000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав, у звязку з чим станом на 31.03.2016 року має заборгованість 23636,00 грн., яка складається з наступного:

- 2861,11 грн. заборгованість за кредитом,

- 16223,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 2950,00 грн. заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);

- 1101,71 грн. штраф (процентна складова).

Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Сторони про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В п. 3 позову позивач вказав, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просила відмовити в їх задоволенні, надавши письмово викладене заперечення, де вказали, що дійсно 27.09.2011р. ОСОБА_1 у приміщенні банку була заповнена анкета-заява про приєднання до Умова і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Як вбачається з заповненої анкети-заяви, вона погодилась з тим, що вона разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг; вона ознайомилась і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, та вона зобов'язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку - www.privatbank.ua.

Втім, вважає, що факт заповнення анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не свідчить про укладення ОСОБА_1 з позивачем договору приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України.

Підписана ОСОБА_1 анкета-заява свідчить лише про її намір отримати кредит у Банку у вигляді кредитного ліміту на картку та не містить істотних умов договору, зокрема, щодо предмета договору, розміру кредитного ліміту, порядку і строків його погашення тощо.

Посилання в анкеті-заяві на приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг також не можна вважати укладенням з позивачем договору приєднання, оскільки останнім не надано доказів того, що саме ті Умови і Правила надання банківських послуг, які ним додано до позовної заяви, були надані відповідачеві для ознайомлення та узгодження. За викладених обставин вважає, що кредитний договір не можна вважати укладеним, а посилання на нього банку в обґрунтування заявлених позовних вимог не можуть прийматися судом до уваги.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено наступне.

Як убачається із заяви ОСОБА_1 від 27.09.2011 року, то вона містить пункт наступного змісту: «Я ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді Я згодний з тим, що ця заява, разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та банком договір про надання банківських послуг» (а.с.6).

Таким чином, під час укладення договору б/н від 27.09.2011 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. З врахуванням наведеного, вказаний вище кредитний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг.

Позичальникові були запропоновані саме такі умови кредитного договору і відповідач з ними погодився шляхом підписання відповідної заяви позичальника.

Отже, доведеним є факт, що 27.09.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 3000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умови сплати 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6 - 31).

Зокрема, судом встановлено, що пунктом 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, ОСОБА_3 здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт надає Банку право у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Також пункт 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачає, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою Клієнта стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Таким чином, рішення про розмір кредитного ліміту банк приймає вже після підписання заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Зокрема, у заяві відповідача від 27.09.2011 року також зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, в звязку з чим банк буде вимушений звернутися до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, відповідач підписуючи кредитний договір підтвердила, що вона ознайомлена з його умовами та цілком погоджується із ним, в іншому випадку вона б звернулась до іншої банківської установи. Крім того, уклавши кредитний договір та приступивши до його виконання, сторони підтвердили, що цей договір відповідає їх внутрішній волі та спрямований на реальне настання наслідків, що були ним обумовлені.

При укладенні кредитного договору позичальнику були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили відповідача прийняти ці умови на вкрай невигідних для неї умовах.

Окрім того, відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Цього зроблено не було, споживач кредитний договір підписала, отримала кредитні кошти розпорядилась ними на власний розсуд, а отже, визнавала в повному обсязі умови договору та погоджувалась з ними.

Згідно позовної заяви, станом на 31.03.2016 року утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 23636,00 грн., яка складається з наступного: 2861,11 грн. заборгованість за кредитом, 16223,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2950,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1101,71 грн. штраф (процентна складова).

Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд виходить із розрахунку, наданого банком, разом із тим, встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за вищезазначеним договором одночасно нарахована пеня і штрафи, що відповідно до ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Оскільки за порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором даним рішенням стягується пеня, як вид цивільно-правової відповідальності, то в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 284,62 грн.

Керуючись ст., ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 "Приватбанк" до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІН:НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 27.09.2011 року в загальній сумі 22 034 (двадцять дві тисячі тридцять чотири) грн. 29 коп., із них: 2861,11 грн. заборгованість за кредитом, 16223,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2950,00 грн. заборгованість за пенею та комісією.

В позовних вимог щодо стягнення штрафів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІН:НОМЕР_1 на користь на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 "Приватбанк" 1 284,62 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: