Справа № 683/1891/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1, від імені якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2, до Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

В серпні 2017 року ОСОБА_1, від імені якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2, звернулася в суд з позовом до Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сербинівської сільської ради с. Йосипівка Старокостянтинівського району.

В обґрунтування заявлених вимог, посилається на те, що рішенням Сербинівської сільської ради за № 4 від 25 лютого 2003 року їй передано у власність земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сербинівської сільської ради с. Йосипівка Старокостянтинівського району. Однак, вона не може розпорядитися вказаною земельною ділянкою, зокрема, укласти договір оренди, оскільки в Державному акті на право приватної власності на землю в графі власник вказано «Шкляр Галина Талимонівна», замість «Шкляр Галина Пантелеймонівна», через що Державний акт не визнається як правовстановлюючий документ.В звязку з цим вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району направив заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Сербинівської сільської ради за № 4 від 25 лютого 2003 року, передано у власність земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сербинівської сільської ради с. Йосипівка Старокостянтинівського району. 18 квітня 2003 року Сербинівською сільською радою було видано Державний акт серії Р1 № 756743 на право приватної власності на вказану земельну ділянку. Однак в даному Державному акті по батькові позивачки вказано як «Талимонівна» та міститься напис від руки: «Виправленому «Пантелеймонівна» вірити. Сільський голова ОСОБА_3К.», що є недопустимим.

Зазначені обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки щодо її місця проживання; довідкою, виданою виконавчим комітетом Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району від 19 липня 2017 року № 1018, про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, інших таких людей на території сільської ради немає.

У відповідності до ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення земельних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом.

Згідно положень ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

Нормами ч. 1 ст. 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п. 4.1 Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається.

З 01 січня 2013 року набули чинності Закони України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанова Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», згідно з якими повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині внесення змін (виправлень) до державних актів на право власності на земельну ділянку призупинені, а тому внести виправлення у вищевказані правовстановлюючі документи неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки Державний акт на право приватної власності на землю зіпсований та не має юридичної сили, враховуючи, що позивачка позбавлена можливості отримати новий правовстановлюючий документ, без якого неможливо належним чином використовувати земельну ділянку, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 316, ст. 321, ст. 328 ЦК України, ст. ст. 126, 152, 153 Земельного кодексу України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сербинівської сільської ради с. Йосипівка Старокостянтинівського району.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь в судовому засіданні, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя _______________