Справа № 367/5950/17
Провадження по справі № 6/367/129/2017
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Когут К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду подання головного державного виконавця Дихнич В.І. погодженого з начальником Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України,-

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Дихнич В.І. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, мотивуючи свої вимоги тим, що у Бучанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-2257/10 від 30.05.2011 р. виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» в сумі 278 421, 43 грн.

02.03.2016 року відкрито виконавче провадження та надано строк для виконання в добровільному порядку.

В добровільному порядку виконавчий документ боржником не виконано.

В судове засідання представник виконавчої служби не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності.

Судом встановлено наступні факти.

В провадженні Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на виконанні знаходиться виконавче провадження № 50347472 від 02.03.2016 року з виконання виконавчого листа у справі № 2-2257/10 від 30.05.2011 року виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» заборгованості за кредитним договором в сумі 31 866, 30 доларів США , що за курсом НБУ станом на 12.01.2010 року становить 254 627, 67 грн. та 21 973, 76 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1700 грн. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., що разом становить суму заборгованості 278 421, 43 грн.

Згідно ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну, якщо діють неврегульовані невиконанні зобов'язання або громадянин ухиляється від їх виконання, його право виїзду за кордон може бути тимчасово обмежене.

Згідно п.18 ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішеннями.

Згідно, ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З листа Верховного Суду України "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" вбачається, що за змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону Про виконавче провадження № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону № 3857-ХІІ та у п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-ХІV, позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків, тобто коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого питання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Дослідивши подання, оскільки, інші матеріали державним виконавцем надані не були суд вважає, що необхідно відмовити в задоволенні подання, оскільки державний виконавець не обґрунтував необхідність додаткового заходу впливу з метою належного виконання боржником виконавчого провадження у вигляді тимчасово обмеження у праві виїзду за межі України. Законом не передбачено обовязкове обмеження в праві виїзду за межі України при наявності невиконаних зобовязань, а лише встановлена така можливість при наявності відповідних підстав.

В матеріалах справи відсутні докази того, що боржник має можливість та намір виїхати за межі України та факту ухилення від виконання зобовязань, що він дійсно свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

До того ж згідно ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися та вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен вільний залишати будь-яку державу, включно зі своєю власною.

Згідно, ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Керуючись ст.6 п.2,5 Закону України "Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну", п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", ст.33 Конституції України, ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 197 ст. 293 ч.1 п.24-1, 377-1 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Дихнич В.І. погодженого з начальником Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 (пяти) днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Ф. Карабаза