Справа № 712/9990/17
Провадження № 2/712/2402/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

7 грудня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Сагун Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про розірвання договору довічного утримання та повернення майна у власність, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, просить розірвати нотаріально посвідчений договір довічного утримання, укладений 27 серпня 2015 року між нею та ОСОБА_2

Позов обґрунтовано тим, що до 27 серпня 2016 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 червня 1996 року та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2011 року вона була одноособовим власником квартири АДРЕСА_1.

Вона є одинокою людиною похилого віку та за станом здоров'я потребує стороннього догляду та допомоги.

У 2015 році до неї в квартиру прийшов ОСОБА_2, який є абсолютно чужою людиною для неї, та запропонував безкоштовно замінити віконні рами у кухні та кімнаті квартири, оскільки останні були в занедбаному стані, погано тримали тепло та потребували заміни. Після її згоди на це, вікна були замінені.

В подальшому ОСОБА_2 ще декілька разів приходив до неї та приносив деякі продукти.

Влітку 2015 року ОСОБА_2 повіз її до центру міста, завів до юриста та сказав, що хоче і далі їй допомагати, але вона має підписати документ про те, що належна їй квартира після її смерті буде належати йому як плата за допомогу.

У нотаріуса вона повідомляла, що бажає скласти заповіт, і ОСОБА_2 її запевняв, що вона підписує саме заповіт.

Відповідач обіцяв при підписанні документу, що буде довічно доглядати, забезпечувати продуктами харчування, підтримувати під час хвороб, забезпечувати ліками тощо.

Після підписання документу ОСОБА_2 не проживав разом із нею у квартирі, приходив до неї вкрай рідко (востаннє бачила його у 2015 році).

Із часу укладення договору до неї почала телефонувати мати ОСОБА_2 ОСОБА_4, яка запитувала про її стан здоров'я, як вона живе, що робить. ОСОБА_5 повідомляла, що якщо вона хоче, щоб та давала їй продукти, то вона повинна виконувати їм хатні роботи.

У звязку із поганим станом здоров'я вона часто не могла виконувати важку роботу і в неї склалось враження, що над нею знущаються і намагаються швидше відправити на той світ задля того, щоб отримати майно.

ОСОБА_2 з часу укладення договору при цьому ніколи не цікавився її здоров'ям та не бажав дізнаватися, чи є в неї можливість придбати ліки, харчі, чи може вона себе забезпечувати та оплачувати комунальні платежі.

ОСОБА_5, після прочитання насправді підписаного нею договору довічного утримання їй стало відомо про те, що ОСОБА_2 зобовязався надавати їй щомісячне матеріальне забезпечення (харчування, догляд, необхідну допомогу) у розмірі 1000 грн.

Проте ніяких коштів від ОСОБА_2 вона не отримувала, а більшість продуктів, які їй давала матір відповідача, мали гнилісний стан та тухлість, тому їх було небезпечно вживати.

Оскільки невиконання відповідачем умов договору довічного утримання має тривалий характер, то 27 липня 2017 року вона надіслала листа ОСОБА_2 з вимогою виконувати умови договору, або ж відмовитись від виконання умов договору, але вимоги виконано не було.

Таким чином, на думку позивача, укладений між сторонами договір довічного утримання підлягає розірванню судом у звязку з невиконання м набувачем за таким договором взятих на себе обовязків.

У судових засіданнях ОСОБА_1 та її адвокат ОСОБА_6 позов підтримали.

Представники відповідача за дорученням ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечували.

Третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до суду не з'явився, надав заяву про розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача і її адвоката, представників відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Статтею 749 ЦК України визначено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов'язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Якщо частина майна відчужувача перейшла до його спадкоємців, витрати на його поховання мають бути справедливо розподілені між ними та набувачем.

Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 червня 1996 року та рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 12 жовтня 2011 року ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_1.

Із довідки КНП "Третій міський центр ПМСД" від 27 липня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку з приводу серцево-судинних та неврологічних захворювань (а.с. 12, зворот).

27 серпня 2015 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за № 3249 (далі Договір) (а.с. 8).

Відповідно до п. 1 Договору ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з п. 3 Договору ОСОБА_2 зобовязався довічно повністю утримувати ОСОБА_1, забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, а в разі смерті відчужувача поховати її.

Пунктом 5 Договору визначено, що щомісячна вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду, необхідної допомоги) визначена сторонами в 1 000 грн.

Згідно із п. 12 Договору право власності на квартиру у набувача виникає з моменту підписання, нотаріального посвідчення та державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги тим, що набувач за Договором ОСОБА_2 не виконував умови Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є сусідкою та подругою ОСОБА_1, їй відомо, що Марківна вирішила розірвати договір опікунства. Свідку зі слів ОСОБА_1 відомо про те, що остання бажала оформити договір за доглядом, а її "оформили по-другому". Свідку також зі слів ОСОБА_1 відомо, що батьки її "опікуна", який за кордоном, почали брать Марківну на роботу, після чого вона проїжджає втомлена, інколи з отруєннями. ОСОБА_5 свідок особисто бачила та знає, що ОСОБА_1 живе одна, часто хворіє, сама сплачує комунальні послуги за квартиру та купує продукти харчування. Якось ОСОБА_1 треба було купити ліки вартістю 500 грн, але грошей на це в неї не було і ніхто цих грошей не позичив. ОСОБА_2 свідок бачила лише раз, а його батька та матір два рази.

Свідок ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка є сусідкою ОСОБА_1 по будинку, суду повідомила про те, що позивач є її подругою та повідомляла свідку про те, що уклала заповіт на якогось хлопця, бо працювала з його мамою на одній роботі. Самого хлопця та її батьків свідок не бачила. Продукти харчування ОСОБА_1 купує в магазині. Зі слів ОСОБА_1 свідку відомо, що батьки хлопця часто забирають її до себе в село, де вона важко працює, за що їй дають то курку, то продукти.

Таки чином, хоча свідки й плутаються в показаннях щодо природи укладеного ОСОБА_1 договору, про те їм відомо про її потребу в утриманні, а також те, що продукти харчування та ліки вона купує сама за власні гроші, як і здійснює самостійно оплату за комунальні послуги.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснила, що вона тривалий час за радянських часів працювала із ОСОБА_1 на одному підприємстві: вона зав.виробництвом у кафе, а ОСОБА_1 робочою в цьому ж кафе. У них були приятельські відносини і досить часто ОСОБА_1 приїжджала в гості до батьків свідка. Якось ОСОБА_1 сказала їй про те, що потребує стороннього догляду, але не з боку своєї племінниці, оскільки зі слів позивача, племінниця протиправно зняла з реєстрації її місце проживання у квартирі. Після цього позивач весь час свою рідну сестру та її дочку називала "нехорошими людьми". У зв'язку з цим ОСОБА_1 попросила, щоб її доглядав син свідка ОСОБА_2 Оскільки сина часто не буває в Україні, то вона (свідок) та її чоловік доглядали за ОСОБА_1 Як до, так і після укладення договору довічного утримання свідок та її чоловік щодня їздили до позивача, возили їсти. Часто ОСОБА_1 приїжджала до неї в гості і вони разом готували їжу. Коли син якось приїхав з-за кордону (перед укладенням договору довічного утримання), то він поставив їй у квартирі гарні енергозберігаючі вікна. Після цього ОСОБА_1 запитала її, чому вони не оформляють документи на квартиру, і тому було укладено договір довічного утримання на ОСОБА_2 Позивач ОСОБА_1 завжди любила ОСОБА_2, бо він гарний син, грає баскетбол… часто співставляла його із внуками та казала, що ОСОБА_2 краще. Після укладення договору ОСОБА_2 відбув за кордон, але часто присилав звідти посилки, частину з яких які свідок завжди приносила ОСОБА_1, хоча й ніде не фіксувала вартість переданих товарів та продуктів харчування через довірчі відносини. Крім того, свідок із своїм чоловіком постійно привозили позивачу продукти харчування із села, дуже часто купували продукти в магазині, а також ліки в аптеку, проте також цього ніде не фіксували. Ніхто ОСОБА_1 працювати не примушував, вона сама часто допомагала їй по господарству з власної волі.

Таким чином, показання ОСОБА_4 свідчать про те, що вона з чоловіком надавала допомогу ОСОБА_1 у вигляді продуктів харчування та ліків, вартість та факт передачі яких ніде не фіксувалась.

Проте Договір було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому саме останній мав надавати утримання та догляд відчужувачу за Договором на суму 1 000 грн щомісяця і доводити в суді факт надання такого утримання належними та допустимими доказами.

Суд також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодного документу, відповідно до якого батьки ОСОБА_2 уповноважувалися б ним на надання замість нього утримання ОСОБА_1 за Договором.

ОСОБА_5 представники відповідача не надали належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що їх син належним чином особисто виконував умови укладеного ним Договору.

Як вбачається із відомостей Адміністрації Державної прикордонної служби України, наданих на запит суду станом на 6 листопада 2017 року, незадовго до укладення Договору ОСОБА_2 4 серпня 2015 року прибув до України рейсом "Мілан-Київ", а вже 8 вересня 2015 року відбув за межі України за маршрутом "Київ-Мілан". 1 серпня 2016 року ОСОБА_2 прибув до України рейсом "Фюмічіно-Київ" та покинув Україну 5 жовтня 2016 року за рейсом "Київ - Женева".

Таки чином, перебуваючи тривалий час за межами України, ОСОБА_2 не міг особисто надавати догляд ОСОБА_1

Крім того, матеріали справи не містять жодного доказу про направлення ОСОБА_2 міжнародного грошового переказу на адресу ОСОБА_1 задля виконання пункту 5 Договору про надання ним щомісячного матеріального забезпечення вартістю 1000 грн чи міжнародних відправлень (посилок) із необхідними ОСОБА_1 ліками чи продуктами.

Показання свідка ОСОБА_4 про те, що її син часто присилав посилки з-за кордону, частину з яких вона віддавала ОСОБА_1, за відсутності інших належних письмових доказів про це (зокрема, розписок ОСОБА_1 про отримання відповідних продуктів) суд оцінює критично, оскільки свідок є матір'ю відповідача.

З огляду на викладене, суд констатує невиконання відповідачем умов Договору, а відтак і наявність підстав для задоволення позову, розірвання Договору та повернення квартири у власність позивача.

У порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 611, 651, 749, 755, 756 ЦК України, Законом України "Про судовий збір", суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 27 серпня 2015 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який було посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Повернути квартиру АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1).

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області, шляхом подання через Соснівський районний суд м.Черкаси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків, або після розгляду справи в апеляційному порядку апеляційним судом Черкаської області, якщо його не буде скасовано.

Суддя: Я.В. Пересунько