№ 336/6159/16-ц
провадження № 2/336/232/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Запорізької міської Ради (третя особа - П»ята Запорізька державна нотаріальна контора) про встановлення факту, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 20.10.2016 р. звернулась до суду з позовом про визнання права власності, який уточнила в процесі розгляду справи.

В уточненій позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири, що розташована в АДРЕСА_1. Вона є спадкоємцем четвертої черги, оскільки на протязі більше 5-ти років проживала разом з померлою та доглядала за нею. Спадкоємцем першої черги є син ОСОБА_3 - ОСОБА_2, який більше 15-ти років за померлою не доглядав та не цікавився її життям взагалі.

Оскільки ОСОБА_3 не мала родичів, то звернулась з проханням до позивача про допомогу та догляд. Протягом тривалого часу вони проживали разом та вели спільне господарство, робили ремонт в квартирі, придбавали ліки, техніку, продукти харчування, несли витрати за комунальні послуги. Після смерті ОСОБА_3, позивач продовжує сплачувати комунальні послуги. Поховання ОСОБА_3 було здійснено за рахунок коштів чоловіка позивача. Син ОСОБА_3 до нотаріальної контори після смерті матері не звертався.

Посилаючись на ст.ст.1264, 1272 ЦК України, за позовом ОСОБА_1 просить встановити факт її постійного проживання з 2009 р. по день смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити.

Представник відповідача - Запорізької міської Ради в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, в процесі розгляду справи надавав письмові заперечення проти позову (а.с.53).

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з»явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за останньою відомою адресою реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в газеті «Запорізька правда», причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав.

Представник третьої особи - П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори до суду не з»явився, направив заяву про розгляд справи без їх участі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, приймаючи до уваги позицію представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Як встановлено в процесі розгляду справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на частку квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій на підставі свідоцтва НОМЕР_1, виданого 15.07.1994 р. концерном «Запоріжабразив». Зазначена квартира належала ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 (а.с.9).

Ч.1 ст.368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З наведеного, суд дійшов висновку, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними та відповідають ? частці.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

14.05.2009 р. ОСОБА_3 склала заповіт на користь ОСОБА_1 (а.с.6), який згодом нею був скасований (а.с.83 зв.).

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є її син - ОСОБА_2, який з заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори не звертався, разом зі спадкодавцем на момент її смерті не мешкав, про що свідчить копія спадкової справи (а.с.74-84), яка містить, в тому числі довідку (а.с.83) про те, що ОСОБА_3 була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 одна.

Згідно ч.2 ст.256 ЦК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ст.1264 ЦК України визначає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2, 4 ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки; сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом з 2009 р. підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка повідомила, що тривалий час працювала на підприємстві разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_1, спілкувалися. Коли у ОСОБА_3 погіршився стан здоров»я, через відсутність інших родичів, які б могли надавати померлій допомогу, та запропонувала ОСОБА_1 мешкати разом. З 2009 р. по день смерті ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, де вели спільне господарство. ОСОБА_1 доглядала ОСОБА_3 в лікарні, проводила ремонтні роботи в квартирі. Витрати на поховання ОСОБА_3 також несла ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що в період 2014-2015 р.р. вона працювала медсестрою у 8-й міській лікарні. Деякий час там проходила лікування ОСОБА_3, яку відвідувала лише ОСОБА_1, купувала ліки, приносила продукти харчування, цікавилась станом здоров»я померлої. В той час свідок вважала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є близькими родичами.

З наданих договору від 13.07.2013 р. (а.с.99), договору на виконання будівельних робіт від 30.05.2010 р. (а.с.101), договору-замовлення від 03.04.2015 р. (а.с.103-104) та актів прийняття-передачі виконаних робіт (а.с.102, 105) судом встановлено, що ОСОБА_1, як замовник, сплачувала грошові кошти за встановлення металевих вхідних дверей, заміну шпалер в коридорі та кухні, плитки в коридорі, кухні, ванній кімнаті та туалеті, а також за виготовлення та монтаж вікна в квартирі АДРЕСА_1.

Позивачем також надані квитанції про сплату за комунальні послуги за період з 2009 по 2016 р. (а.с.10-17).

Досліджені докази дають суду підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 про встановлення факту її постійного проживання з ОСОБА_3 з 2009 р. по день смерті останньої.

В силу ст.1264 ЦК України, ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи № 33/2016, відкритої після смерті ОСОБА_3, судом встановлено, що 02.06.2016 р. ОСОБА_1 подала заяву приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Вартановій О.С. (а.с.75 зв.), якою повідомила про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яку приймає за заповітом, посвідченим Півняком О.С., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 14.05.2009 р.

Ч.1 ст.1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

При розгляді даного спору встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_3 постійно на час її смерті, разом з тим позивач, вважаючи себе спадкоємцем за заповітом, у встановлений шестимісячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Зазначене дає суду підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи представника відповідача, викладені в письмових запереченнях, не спростовують висновків суду з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 88, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Запорізької міської Ради (третя особа - П»ята Запорізька державна нотаріальна контора) про встановлення факту, визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім»єю з 2009 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, строком три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Дмитрюк