Справа № 639/9969/15-ц
Провадження № 2/639/63/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про поділ спільного майна подружжя, суд

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2015 до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якій просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частку автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_1 та на 1/2 частку автомобіля НОМЕР_2 в порядку розподілу спільного майна подружжя; стягнути з відповідача судові витрати.

У обґрунтування позову посилався на те, що 03 вересня 2004 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1477.

На даний час сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Спільних дітей сторони ні мають.

Подружжям за спільні кошти 13.06.2007 року було придбано автомобіль «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1, та 21.02.2014 року придбано автомобіль НОМЕР_3. Право власності на дані автомобілі зареєстровано на відповідача.

Так як між подружжям не було досягнуто домовленості щодо часток у праві спільної сумісної власності позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом

25 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути на її користь з ОСОБА_1, в рахунок 1/2 частини погашених зобовязань по кредиту в сумі 211 950, 38 грн. за кредитним договором № 0; стягнути на її користь з ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку в спільному майні подружжя вязальних машинах марки SHIMA SEIKI -202 ff 5 клас та SHIMA SEIKI SEC 214 ff 5 клас в розмірі 123 950, 00 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилається на те, що 14 грудня 2015 року між нею та ОСОБА_1 було розірвано шлюб у Жовтневому районному суді м. Харкова.

01 червня 2007 року між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчою кредиту №0 Який вона повинна виплатити до 01 червня 2017 року. Також для забезпеченням даного договору було укладено між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 договір поруки.

Від 24.02.2014 р. між нею, ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №811АІ1 на купівлю автотранспортних засобів, який вона повинна виплатити не пізніше 10 лютого 2016 року. В якому також було укладено договір поруки між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1.

Також за час спільного проживання подружжям було придбано вязальні машини марки SHIMA SEIKI -202 ff 5 клас вартістю 5 000, 00 доларів США та SHIMA SEIKI SEC 214 ff 5 клас вартістю 5 000, 00 доларів США. Проте, як вказує ОСОБА_2, ОСОБА_1 їх відчужив не в інтересах сімї і без її згоди.

Вказані обставини і змусили ОСОБА_2 звернутися до суду з зустрічним позовом.

10 лютого 2016 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», юридична адреса якого: м. Київ, вул. Ковпака, 29, код 00039019.

09 листопада 2016 року від представника третьої особи, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», надійшли письмові пояснення, відповідно до яких, вони зазначають, що дійсно 24.02.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 811АІ1 та одночасно з укладанням даного кредитного договору, з метою забезпечення сплати страхових платежів за договором страхування з позичальником було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 811057196INSURANCE1.

Окрім того, представник третьої особи зазначає, що заборгованість за договором кредиту № 811АІ1 від 24.02.2014 р. була повністю погашена 10.02.2016 р., а заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 811057196INSURANCE 1 від 24.02.2014 року (на сплату страхових платежів) була повністю погашена 18.11.2015 року.

З огляду на вище викладене, представник третьої особи просить ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

29 березня 2017 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення на зустрічний позов ОСОБА_2, в яких він заперечує проти задоволення зустрічного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не вказано яку саме суму грошових зобовязань нею було погашено після розірвання шлюбу та не надано жодного документа щодо придбання та відчуження вязальних машин.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги № А-29/08/16 від 29.08.2015 року, в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2, яка одночасно є позивачем за зустрічним позовом та її представник ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 10.12.2015 року, в судовому засіданні зустрічний позов підтримали, проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечували.

Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся, причина неявки суду невідома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, що 03 вересня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 27 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову.( а.с. 8)

Як вказує ОСОБА_2 в своєму зустрічному позові, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 грудня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, але належним чином завіреної копії рішення матеріали справи не містять, а отже і встановити коли саме рішення набрало законної сили у суду немає можливості.

01 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2.1., 1.3.1 даного договору банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти у вигляді одного траншу у сумі 65 000, 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 328 250, 00 грн., а позичальник зобовязується повернути кредит у повному обсязі в терміни та у розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але не пізніше 01 червня 2017 року зі сплатою 13,5 % річних.

Як вбачається з п. 2.1 вказаного договору, з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника банком приймається застава нерухомості, а саме: іпотека чотирьохкімнатної квартири, житловою площею 52,5, загальною площею 83,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_2, номер за ДРФО НОМЕР_4 та порука, а саме порука гр. ОСОБА_1, номер за ДРФО НОМЕР_5. (а.с. 39-44)

Відповідно до п. 1.1 договору поруки № П-0 від 01 червня 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель), поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 01 червня 2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. (а.с. 52-53)

В матеріалах справи міститься довідка заступника начальника відділення №450 ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 № 55-2-46/544 від 15.04.2016 року, відповідно до якої, клієнт ОСОБА_2 не має станом на 15.04.2016 року отриманих та непогашених кредитів в АТ «УкрСиббанк». (а.с. 121)

Як зазначає ОСОБА_2, за кошти, які були отримані за цим кредитом сторонами у справі було придбано автомобіль AUDI A6.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АХС 036106, автомобіль AUDI A6, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_6 з 13.06.2007 року належить ОСОБА_2. (а.с. 7)

24 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 811АІ1 на купівлю автотранспортних засобів.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.1.1 вказаного договору кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 95 140, 00 грн., зі сплатою 6,6 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному в Додатку № 1 до цього договору, що є невідємною його частиною, на умовах визначених цим договором, з кінцем терміном повернення заборгованості по кредиту 10.02.2016 року.

Для забезпечення належного зарахування кредитором коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом позичальник своєчасно здійснює переказ готівки в необхідній сумі на відповідний поточний рахунок (№ 4617)

Як вбачається з п.1.2. вказаного договору, кредит надається позичальнику для сплати придбаного автомобіля марки «NISSAN» модель «JUKE», 2013 року випуску, чорного кольору, згідно з договором купівлі продажу №14/02-028 від 14.02.2014 року, укладеним з ТОВ «Фрунзе Холдинг».

В якості забезпечення позичальником виконання свої зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги сторони укладають з ОСОБА_2 договір застави транспортного засобу визначеного в п 1.2 цього договору, заставною вартістю 190 287, 00 грн. та в якості додаткового забезпечення виконання зобовязань за цим договором, договір поруки з ОСОБА_1, який також забезпечує виконання зобовязань позичальника за даним договором. (п.1.3 вказаного договору. (а.с. 54-63, 48-51, 78 -83)

24 лютого 2014 року було також укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 811057196INSURANCE1 (на оплату страхових платежів) між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору кредитор зобовязується надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання, та зі сплатою процентів у розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (транші кредиту) зі сплатою і в розмірі 19,00 процентів річних на перший річний період користування Кредитом, тобто терміном до 31 січня 2015 року. Кожний наступний річний період процентна ставка за кредитом встановлюватиметься в порядку визначеному в цьому договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 10 лютого 2016 року, на умовах визначеним цим договором. (п.1.1.1. вказаного договору)

Транші кредиту для сплати страхових платежів за цим договором надаватимуться в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 14 994, 62 грн. та зі сплатою процентів, в розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведене в Додатку № 3 та абсолютне подорожчання Кредиту з врахуванням максимально можливого розміру процентної ставки за кредитом наведено в Додатку № 4 цього договору. (п.1.1.1.1. вказаного договору)

Кожна наступна видача траншу кредиту здійснюється в межах максимального ліміту заборгованості, за умови повного погашення попереднього Траншу кредиту та у випадку нездійснення позичальником сплати за рахунок власних коштів чергового страхового платежу за договором страхування, укладеного між позичальником та страховиком. (п. 1.1.2 вказаного договору.

Відповідно до п. 1.1.3 погашення кредиту здійснюється рівними частинами щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця, впродовж наступних 9 місяців шляхом договірного списання кредитором коштів в сумі чергового належного до погашення за кредитом з поточного рахунку позичальника № 4617, відкритого у кредитора, згідно з належним чином складеним кредитором меморіальним ордером.

У разі внесення позичальником готівкових коштів в касу кредитора в рахунок повного погашення або часткового погашення кредиту до спливу чи настання строків/ термінів, зазначених в п.п. 1.1.3. цього договору, або в сумі більшій за суму чергового належного до погашення платежу за кредитом, без оформлення заяви на погашення кредитної заборгованості, внесені кошти зараховуються на поточний рахунок позичальника, звідки списуються в строки/ терміни, зазначені в п.п. 1.1.3. цього Договору, в сумі чергового належного до погашення платежу за кредитом для подальшого їх зарахування на рахунок, за яким обліковується заборгованість за кредитом. Таке погашення достроковим не вважається. (а.с. 67-75)

Відповідно до договору поруки № 811АІ1 ПОР від 24.02.2014 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_1 (поручитель), поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, також можливих штрафних санкцій у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту № 811АІ1 на купівлю автотранспортних засобів від 24.02.2014 року та Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 811057196INSURANCE 1 від 24.02.2014 року. (а.с. 48-51)

В матеріалах справи містяться копії квитанцій відповідно до яких ОСОБА_2 здійснювався перевід коштів на відповідний рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі та у відповідності до графіку встановленому договором кредиту № 811АІ1 на купівлю автотранспортних засобів від 24.02.2014 року та договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 811057196INSURANCE 1 від 24.02.2014 року. (а.с. 87-90, 160-161, 167-171)

Як вбачається з письмових пояснень ПАТ «Укрсоцбанк» № 02.406-37/85-2040 від 18.05.2016 року, заборгованість за договором кредиту № 811АІ1 від 24.02.2014 р. була повністю погашена 10.02.2016 р., а заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 811057196INSURANCE 1 від 24.02.2014 року (на сплату страхових платежів) була повністю погашена 18.11.2015 року.(а.с. 139-140)

Вказане також підтверджується довідкою ПАТ «УкрСиббанк» № 10.1-186/96-8326 від 11.05.2016 року. (а.с. 172)

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 599387, автомобіль «NISSAN JUKE», 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_7 з 21.02.2014 року належить ОСОБА_2. (а.с. 6)

Отже, в судовому засіданні було встановлено, що вказані автомобілі «AUDI A6» та «NISSAN JUKE» були придбані сторонами в період їх шлюбу за рахунок коштів, які були отримані за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01.06.2007р., договором кредиту № 811АІ1 від 24.02.2014 р. та Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 811057196INSURANCE 1 від 24.02.2014 року.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. (ч.ч. 1, 3 ст. 61 СК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Водночас, за змістом ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

При цьому п. 3 ч. 1, ч. ч. 6, 7 ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Згідно з ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом, майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини.

Також статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки не тільки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, а й щодо погашення кредиту, оскільки розірвання шлюбу не звільняє одного з подружжя від виконання зобов'язань за кредитом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК) .

При визначенні розміру частки кожного з подружжя у майні, придбаному під час шлюбу за кредитні кошти необхідно встановлювати хто сплачує заборгованість по кредиту, яка частка була сплачена за спільні кошти та яка за особисті кожного з подружжя. (ухвала ВСУ від 29 квітня 2009 року по справі № 6-4822св08: ухвала ВСУ від 2 лютого 2011 року по справі № 6-23039св10).

Згідно з положеннями ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.25 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

А, отже, суд приходить до висновку, щодо необхідності задоволення позову ОСОБА_1 та поділу між ним та ОСОБА_2 майна, що було придбано ними у період шлюбу, а саме: автомобілю марки «Audi A6», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та автомобілю марки «Nissan Juke», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_8та визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжяпо 1/2 частині вказаних автомобілів.

В свою чергу позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить суд, стягнути на її користь з ОСОБА_1, проживаючого за адресою: Україна, 61039 м. Харків, вул. Цитовська, дім 9а в рахунок 1/2 частини погашених зобовязань по кредиту в сумі 211 950, 38 грн. за кредитним договором № 0.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2.1., 1.3.1 даного договору банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти у вигляді одного траншу у сумі 65 000, 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 328 250, 00 грн., а позичальник зобовязується повернути кредит у повному обсязі в терміни та у розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але не пізніше 01 червня 2017 року зі сплатою 13,5 % річних.

Як вбачається з п.п. 3.5.1. договору про надання споживчого кредиту № 0 позичальник зобовязується використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, а також повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит та інші грошові платежі на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених цим договором, а саме на рахунок № 891 в АКІБ «Укрсиббанк», код Банку (МФО) 351005.

В матеріалах справи містяться копії квитанції, з яких вбачається що саме ОСОБА_2 періодично здійснювався перевід коштів на відповідний рахунок ПАТ «Укрсиббанк».(а.с. 84-87, 122-132)

Відповідно до довідки заступника начальника відділення №450 ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 № 55-2-46/544 від 15.04.2016 року, клієнт ОСОБА_2 не має станом на 15.04.2016 року отриманих та непогашених кредитів в АТ «УкрСиббанк». (а.с. 121)

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 10 ЦПК України)

Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Однак, жодних доказів того, яка саме сума заборгованості за вказаним кредитом була сплачена сторонами в період шлюбу, а яка особисто ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, коли саме рішення про розірвання шлюбу набрало законної сили ОСОБА_2 суду не надала.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник зазначили, що вказаний кредит укладався для розвитку бізнесу та купівлі автомобілю «AUDI A 6».

Відповідно п.п.п. 1.4 кредитного договору № 0 цільове призначення кредиту кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: на придбання нерухомості, а саме на поточні потреби.

Проте жодних доказів того, що саме на ці кошти був придбаний автомобіль, матеріали справи не містять.

Отже, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано жодних належних та допустимих доказів того, яка саме сума заборгованості за вказаним кредитом була погашена після розірвання шлюбу, на що саме пішли кошти отримані за кредитним договором, на придбання автомобілю, розвиток бізнесу чи на особисті потреби ОСОБА_2 і тому суд приходить до висновку, що у задоволені цієї частини вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення на її користь з ОСОБА_1, проживаючого за адресою України, 61039 м. Харків, вул. Цитовська, дім 9а грошову компенсації за 1/2 частку в спільному майні подружжя вязальних машинах марки SHIMA SEIKI -202 ff 5 клас та SHIMA SEIKI SEC 214 ff 5 клас в розмірі 123 950, 00 грн., суд зазначає, що позивачем всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України не було надано належних та допустимих доказів того, що за час їх з ОСОБА_1 спільного проживання ними було придбано вязальні машини марки SHIMA SEIKI -202 ff 5 клас та SHIMA SEIKI SEC 214 ff 5 клас та доказів відчуження цих машин ОСОБА_1, а отже суд приходить до висновку, що у задоволені вимог ОСОБА_2 в цій частині слід відмовити.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, з відповідача за основним позовом ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем ОСОБА_1 відповідно до квитанції № 79 від 20.11.2015 року у сумі 2 318, 55 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 79, 88, 212, 214-215, ЦПК України, ст.ст. 365 ЦК України;ст. ст. 57; 60, 61, 65, 69, 70; п.п. 23, 24, 25 постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, що придбано у період шлюбу, а саме: автомобіль марки «Audi A6», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «Nissan Juke», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_8.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку поділу майна подружжя на 1/2 частину автомобіля марки «Audi A6», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку поділу майна подружжя на 1/2 частину автомобіля марки «Nissan Juke», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_8.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2 318,55 грн. (дві тисячі триста вісімнадцять гривень 55 копійок).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович