Провадження № 2/761/2034/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Триндюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення штрафних санкцій, суд

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь збитки за період з 30.09.2011 року по 12.12.2014 року, завдані несвоєчасним поверненням позики згідно Договору від 14.12.2007 року, а саме: 33 697,44 грн. - 3 % річних; 657 450,28 грн. - індекс інфляції, а також судові витрати.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2014 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.05.2013 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивачів заборгованість за договором позики у розмірі 485 675,03 грн., а також судові витрати. Боржниками було здійснено погашення боргу у розмірі 487 495 грн. з урахуванням судового збору. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2015 року стягнуто з відповідачів на користь позивачів суму пені за період з 31.08.2014 року по 12.12.2014 року у розмірі 36 443,16 грн., яке в цій частині залишене без змін рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.02.2016 року. За таких обставин, позивачі вважають, що на їхню користь підлягає стягненню 3 % річних та індекс інфляції на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 30.09.2011 року по 12.12.2014 року.

Представник позивачів в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив клопотання, згідно якого розгляд справи просив проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позові.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував у повному обсязі, заявивши клопотання про застосування строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

14.12.2007 року між сторонами укладено Договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надали в борг ОСОБА_3 та ОСОБА_4 201 000 доларів США. що еквівалентно 1 015 050 грн., строком до 20.12.2008 року.

Пунктом 1 договору позики визначено строк повернення позики до 20.12.2008 року.

Борг було погашено частково, однак решту суми у добровільному порядку відповідачі відмовились повертати, у зв'язку з чим позивачі звернулись до суду із позовом про стягнення боргу.

27.05.2013 року Шевченківський районний суд м. Києва виніс рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, а також відмовлено у позовних вимогах і по зустрічному позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним та повернення коштів.

10.04.2014 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_1 задовольнила частково, скасувала рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27.05.2013 та ухвалила нове про задоволення позовних вимог, яким стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивачів заборгованість за договором позики у розмірі 485 675,03 грн., а також судові витрати.

Відповідно довідки №001/2245 від 16.12.14 ГІЛТ «УніверсалБанк» боржником було здійснено 12.12.2014 року перерахування суми боргу у розмірі 487 495 грн. з урахуванням судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2015 року стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 суму пені за період з 31.08.2014 року по 12.12.2014 року у розмірі 36 443,16 грн., а також моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Вказане рішення було скасовано рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.02.2016 року в частині відшкодування моральної шкоди, в іншій частині рішення залишене без змін.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У поданому позові позивачі просять суд стягнути з відповідачі на їхню користь збитки за період з 30.09.2011 року по 12.12.2014 року, завдані несвоєчасним поверненням позики згідно Договору від 14.12.2007 року, а саме: 33 697,44 грн. - 3 % річних; 657 450,28 грн. - індекс інфляції.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

У відповідності до умов ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

За умовами ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу).

Із матеріалів справи вбачається, що позивачі звернулись до суду із вказаним позовом засобами поштового зв'язку 23.10.2016 року, а відтак до вимог про стягнення індексу інфляції та 3% річних за період з 30.09.2011 року по 12.12.2014 року підлягає застосуванню позовна давність, оскільки порушення права позивачів відбулося 30.09.2011 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на пропуск позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 253, 256, 260, 261, 267, 625 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення штрафних санкцій - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: