Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-1031/10 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 27 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Коломієць О.С., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2014 року,

встановила:

У березні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси і Кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит») звернулося з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 62099,7 грн. Зазначало, що 08.02.2007 року між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір із наданням відповідачу кредиту в сумі 9800 грн. Позичальник умови кредитного договору тривалий час не виконував і виникла вказана заборгованість. Поручителем виступив ОСОБА_3, а тому відповідальність є солідарною.

В грудні 2013 року позивач збільшив позовні вимоги і просив стягнути заборгованість станом на 16.12.2013 року в сумі 107485,18 грн.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 24-351/07-ШД від 12.02.2007 року в сумі 107485,18 грн., судовий збір в розмірі 1074,86 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн., витрати на виклик відповідачів через засоби масової інформації в розмірі 480 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині стягнення комісійної винагороди і пені та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що рішення суду він отримав лише 07.04.2017 року, як дізнався про відрахування із заробітної плати по місцю служби, а тому не міг його своєчасно оскаржити. Вважає, що розмір комісії та пені є значно завищеним і заборгованість повинна становити 9800 грн. по кредиту та 6174 грн. комісійної винагороди і суд міг застосувати ч.3 ст.551 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги і погодився з тим, що він звертався до банку із заявою про надання кредиту, але заперечує його отримання. В банк він звертався із своїм знайомим ОСОБА_3 Кредитний договір він не оскаржував.

Розглянувши справу, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд виходив із наявності між сторонами кредитних правовідносин, які не виконані відповідачами, а тому є підстави для стягнення заборгованості і судових витрат у солідарному порядку.

Колегія суддів не може повністю погодитися із такими висновками суду виходячи з наступного.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 12.07.2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір (далі Договір), за яким відповідач отримав кошти в сумі 9800 грн. строком до 11.02.2010 року зі сплатою відсотків у розмірі 0,0001 % річних.

Згідно п.4.7 Договору позичальник щомісяця сплачує комісійну винагороду за надання кредитних коштів в розмірі 171, 5 грн. за весь період до моменту повного виконання зобовязань по поверненню кредитних коштів.

За прострочення строків платежів, передбачених п.3.2, 3.3, 4.3, 4.7, 4.8 цього Договору, до яких віднесено кредитні кошти, проценти та комісію, передбачено сплату позичальником неустойки у вигляді пені розміром 1% від простроченої суми (п.6.1 Договору).

В цей же день між ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, по якому поручитель зобовязався перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за Договором.

Відповідно до ст.204 ЦПК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договори кредиту та поруки укладені у письмовій формі та містять всі істотні умови для відповідних договорів, питання про їх недійсність відповідачами не ставилося, а тому їх правомірність презюмується.

Станом на 16.12.2013 року банком нарахована заборгованість в розмірі 107485,18 грн., з яких : 9800 грн. за основним боргом, 14063 грн. по комісії, 83622,18 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та комісії.

Суд першої інстанції на підставі ст.ст.629, 1054 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про наявність між сторонами договірних відносин та невиконання їх боржником і поручителем належним чином, солідарну відповідальність останніх по поверненню кредиту.

При цьому, нарахування комісії в сумі 14063 грн. здійснено банком у відповідності до умов п.4.7 Договору станом на день розрахунку, оскільки основний договір є невиконаним.

В той же час, судом не враховано вимоги ч.3 ст.551 ЦК України, якою передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

При цьому, під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Такий правовий висновок Верховного Суду України викладений у постановах від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14 та від 14 вересня 2016 року у справі № 6-473цс16, які в силу вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

З матеріалів справи вбачається, що пеня за прострочення тіла кредиту складає 35868 грн., комісії 47754,18 грн., що значно перевищує розмір збитків, а тому є підстави для зменшення неустойки до розміру заборгованості за основним договором та комісією, що становить 23863 грн., з яких : неустойка на тіло кредиту 9800 грн., неустойка по комісії 14063 грн. Суд зазначене не врахував.

Крім того, судом першої інстанції помилково стягнуто судові витрати у солідарному порядку, оскільки ст.88 ЦПК України не передбачено солідарної відповідальності по розподілу судових витрат.

Також, зменшення неустойки за ч.3 ст.551 ЦК України не є підставою для стягнення судових витрат у пропорційному розмірі до задоволених вимог (п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»), а тому понесені позивачем витрати не зменшуються, а витрати відповідача за подачу апеляційної скарги не стягуються із позивача.

Враховуючи наведене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову із стягненням судових витрат в рівних частках.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» заборгованість за кредитним договором № 24-351/07-ШД від 12.02.2007 року станом на 16.12.2013 року в сумі 47726 грн., з яких : 9800 грн. заборгованості за кредитом, 14063 грн. заборгованості за комісією, 23863 грн. пені.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» судові витрати в сумі 837,43 грн., з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Судді