Справа № 191/2407/15-ц
Провадження № 2/191/14/17
У Х В А Л А

26 травня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді Бондаренко Г.В.,

при секретарі Силкіній О.Г.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми і за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 2023844 ( два мільйони двадцять три тисячі вісімсот сорок чотири) грн.11 коп., а також, зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків в сумі 9739944 ( девять мільйонів сімсот тридцять девять тисяч девятсот сорок чотири) грн.

01 березня 2016 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків в сумі 9739944 ( девять мільйонів сімсот тридцять девять тисяч девятсот сорок чотири) грн.

До початку судового розгляду представником позивача ОСОБА_1- адвокатом ОСОБА_3 був заявлений повторний відвід головуючому у справі судді Бондаренко Г.В.

Підставами для відводу судді заявлені такі обставини:

-згідно тверджень відповідача ОСОБА_1 у головуючої у справі ОСОБА_4 є взаємовідносини з відповідачем ОСОБА_5 , оскільки вона представляла його інтереси у інших справах .

Про ці обставини відповідачу ОСОБА_1 стало відомо на початку травня 2017 року, крім того розгляд справи по суті не розпочався, що допускає можливість подання заяви про відвід головуючого-судді.

Зазначена обставина, на думку представника позивача, упередженість головуючого у справі, що у відповідності до п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України є підставами для відводу.

Суд вислухав пояснення представника позивача, який заперечував проти задоволення заяви про відвід, думку представника відповідача, дослідив матеріали справи.

Згідно з п.4) ч.1 Статті 20 ЦПК України суддя не може брати участь у справі і підлягає відводу ( самовідводу) , якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Суд вважає, що заява про відвід задоволенню не підлягає на таких підставах:

Питання про відкриття провадження вирішувалось головуючим у справі- суддею ОСОБА_4 на підставі позовної заяви та доданих до неї документів, Оскільки судове засідання за первісною позовною заявою за участі відповідача ОСОБА_5 не проводилось, то головуючий у справі не перевіряв особу відповідача, та документи, які це підтверджують.

В наступному позивач ОСОБА_2 подав заяву про залишення позову без розгляду, яка була задоволена судом .

Отже питання, чи є особа , яка зазначена в позові у якості відповідача, саме тією особою, чиї інтереси представляла ОСОБА_4- не можливо було зясувати до виходу в судове засідання і встановлення особи відповідача.

Крім того, слід зазначити, що з 2012 року, з моменту призначення на посаду судді, головуючий у справі ОСОБА_4 ніяких стосунків з ОСОБА_5 не підтримує. Отже будь-яка особиста зацікавленість на користь ОСОБА_5 з боку судді Бондаренко Г.В.- виключена.

01 березня 2016 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, яка на цей час перебуває в провадженні судді Бондаренко Г.В. В цій редакції позовної заяви ОСОБА_5 у якості відповідача не зазначений.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід головуючого у справі, яка подана представником відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_3

Разом з тим, суд враховує наступні норми закону та практику ЄСПЛ.

Згідно рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків. Виходячи з основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатися за критеріями субєктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та обєктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У відповідності з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких звязків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо наявності довіри до суду та з метою запобігання подальшим сумнівам в обєктивності та неупередженості судді з боку сторони відповідача у цивільній справі, головуючий вважає за необхідне взяти самовідвід у справі.

Керуючись ст.20 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1- адвоката ОСОБА_3 про відвід головуючого у справі судді Бондаренко Ганни Віталіївни- відмовити.

Взяти самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми і за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Справу № 191/2407/15-ц передати до канцелярії Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про передачу в провадження іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г. В. Бондаренко