Справа № 647/2434/17
№ провадження 2/647/859/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12.12.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Миргород В.С.
при секретарі Татаровській І.В.
за участю: представника позивача ОСОБА_1
представника третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_3, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_1, звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, яку обгрунтувує наступним:
З 2010 року, він з ОСОБА_4 проживав в незареєстрованому шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син: ОСОБА_5.
Зареєстрували шлюб 17.12.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бериславського районного управління юстиції, який було розірвано на підставі рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 18.05.2017 року.
Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 11.05.2017 року його позов про стягнення аліментів з відповідачки на його користь, на утримання сина ОСОБА_5, задоволено. Однак, на протязі чотирьох місяців, остання аліменти не сплачує.

Син проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні.

Відповідачка жодних зв'язків з дитиною не підтримує, не бере участі у його вихованні та утриманні, не цікавиться станом здоров'я та навчання.

Всі питання щодо виховання сина вирішуються ним самостійно без участі відповідача.

Просить позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили позов задовольнити, з підстав зазначених у ньому.

Представник третьої особи в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки до суду не повідомила.

Зі згоди позивача у відповідності до ст.ст.169, 224 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі.

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони наголошували на тому, що надали до справи всі наявні в них докази.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Заслухавши позивача, його представника та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_4 проживали в незареєстрованому шлюбі, де в них ІНФОРМАЦІЯ_2, народився син: ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9).

17.12.2014 року, сторони зареєстрували шлюб, про що 17.12.2014 року складено відповідний актовий запис №122 та відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бериславського районного управління юстиції видано свідоцтво про шлюб (а.с. 9), який рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 18.05.2017 року розірвано (а.с. 16).

Згідно рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 11.05.2017 року, з відповідачки ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3, стягнуто аліменти на утримання їхнього малолітнього сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17), які остання не сплачує, про що свідчить довідка-розрахунок від 30.11.2017 року, видана старшим державним виконавцем Бериславського РВ ДВС, згідно якого заборгованість станом на 30.11.2017 року становить 8804,04 грн. (а.с. 43).

Відповідно до листа №М-39/37-17 від 10.10.2017 року, виданого Бериславським ВП ГУНП в Херсонській області, відносно ОСОБА_4, було порушене кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підтвердження чого надано витяг з даного кримінального провадження (а.с. 19, 20).

Факти неучасті ОСОБА_4 у вихованні її малолітнього сина ОСОБА_5, підтверджуються письмовими заявами свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, згідно яких відповідачка з 2015 року стала вживати спиртні напої, перестала цікавитись життям своєї дитини, а потім взагалі пішла з дому. Пізніше її неодноразово бачили у нетверезому стані в неадекватній компанії. Дитиною займаються його батько та бабуся (а.с. 34).

Як вбачається з громадської характеристики, виданої виконавчим комітетом Бериславської міської ради №855/02-34/17 від 29.11.2017 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зарекомендувала себе незадовільно. Підтримує стосунки із громадянами, які ведуть аморальний спосіб життя. Не приділяє належної уваги вихованню малолітнього сина. На проживання заробляє роботою за наймом. Раніше мала приводи до Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області (а.с. 44).

Згідно висновку органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації, вбачається, що питання неналежного виконання ОСОБА_4 своїх батьківських обов'язків по відношенню до її сина розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації та встановлено, що мати дитини жодним чином не виконує батьківські обов'язки: не утримує дитину фінансово, не цікавиться навчанням, розвитком та здоров'ям дитини, не відвідує навчальний заклад сина. Психологічна-педагогічна характеристика Бериславського дошкільного навчального закладу №3 (ясла-садок) комбінованого типу підтверджує байдуже ставлення матері до малолітньої дитини. Тому, з метою захисту законного права дитини, орган опіки та піклування Бериславської РДА вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав, відносно її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 37, 38).

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьківські права не можуть здійснюватися в суперечності з інтересами дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" в п.15 якої зазначено, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитини повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають права і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено, що дитина проживає з батьком - позивачем по справі - ОСОБА_3 та знаходиться на його утриманні. Позивач офіційно працює та має регулярний заробіток, за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується зібраними по справі доказами (а.с. 11, 12, 14, 15, 18, 31-33).

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У ст.164 СК України, чітко викладені вичерпані підстави для позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони :

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка участі у вихованні та утриманні свого малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, не приймає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина; дитина на даний час проживає з батьком, який створює всі необхідні умови для життя, здоров'я та всебічного розвитку дитини.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення, оскільки відповідачка не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню та утриманню, а тому її слід позбавити батьківських прав.

Позивач при подачі позову до суду сплатив судові витрати у розмірі 640,00 гривень, витрати на правову допомогу, яку надала адвокат ОСОБА_1, склали 5000,00 гривень, що підтверджується квитанціями та розрахунком (а.с. 2, 24, 25), а тому, враховуючи те, що позов задоволенно повністю, дані витрати, відповідно до ст.ст.84, 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, керуючись ст. ст. 150, 157, 164, 165 СК України, ст.ст.10, 11, 84, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 5000,00 грн. та 640,00 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, а всього стягнути 5640 гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бериславський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Миргород