РІШЕННЯ

іменем України

12 грудня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Бібіка О.В.

з участю секретаря Кошевої А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, а 28.07.2017 року з уточненою позовною заявою, до ОСОБА_2 з вимогами: визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: с. Бірки Зміївського району Харківської області, вул. Кожедуба, 13.

В обґрунтування позов вказав, що зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником 1/2 частки даного будинку.

За вказаною адресою проживають також: дружина ОСОБА_4 та дві дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач ОСОБА_2 є чоловіком його рідної сестри ОСОБА_3 зареєстрований також за адресою: с. Бірки Зміївського району Харківської області, вул. Кожедуба, 13 з 2011 року, але фактично за місцем реєстрації не проживав та не проживає, знятися з реєстраційного обліку у добровільному порядку не бажає.

Вважає, що наявність реєстрації ОСОБА_2 в будинку, 1/2 частина якого належить йому на праві власності, порушує його право власника.

Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги. Пояснив, що ОСОБА_2 має інше постійне місце проживання, за місцем реєстрації не проживає фактично з 2011 року, тобто з моменту реєстрації. Визнав ті обставини, відповідач ОСОБА_2 та його сестра ОСОБА_3 як на час реєстрації відповідача за адресою вул. Кожедуба, 13 с. Бірки Зміївського району Харківської області, так і на теперішній час перебувають у зареєстрованому шлюбі. Та на час реєстрації відповідача за вказаною адресою 1/2 частка вказаного будинку належить ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, надав письмові заперечення. Пояснив, що зареєструвався за адресою: с. Бірки Зміївського району Харківської області, вул. Кожедуба, 13 зі згоди своєї дружини ОСОБА_3, яка є власником 1/2 частки цього ж будинку. Визнав ту обставину, що він право на житло у будинку 13 по вул. Кожедуба в с.Бірки Зміївського району Харківської області не набував.

Третя особа ОСОБА_3 проти позову заперечувала, пояснила, що з її згоди, як власника 1/2 частки будинку 13 по вул. Кожедуба в с.Бірки Зміївського району Харківської області, було в 2011 році зареєстровано її чоловіка ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2 в зазначений будинок після реєстрації не вселився через перешкоди, які чинить цьому позивач ОСОБА_1 За таких обставин її чоловік не набув право на житло у 13 по вул. Кожедуба в с.Бірки Зміївського району Харківської області. Реєстрацію його місця проживання здійснено з дотриманням норм чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, та особи, що брала участь у розгляді справи, дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін участь у справі. та інших осіб, які беруть участь у справі.

Спірним є право користування житловим приміщенням у виді будинку №13 по вул. Кожедуба в с. Бірки Зміївського району Харківської області, власниками якого по 1/2 частці є ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09.2009 року, виданого державним нотаріусом Зміївської ДНК Харківської області, реєстр/№2-1452 (а. с. 14, 15) та ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09.2009 року, виданого державним нотаріусом Зміївської ДНК Харківської області, реєстр/№2-1455. (а. с. 49, 50)

Згідно довідки Бірківської сільської ради від 18.07.2017 року за адресою: с. Бірки Зміївського району Харківської області, вул. Кожедуба, 13 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а. с. 36).

З актів, складених депутатом Бірківської сільської ради ОСОБА_6 21.06.2017 року, 04.04.2017 року, 18.02.2016 року, 05.07.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , але фактично не проживає. (а.с. 19, 20, 21, 22)

Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

На підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Нормою статті 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку (квартири) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку (квартири) і ведуть з ним спільне господарство.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право члена сімї власника квартири на користування житлом існує лише за умови, що ця особа залишається власником житла.

Оскільки житлові права членів сім'ї власника квартири є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою.

Доказів про припинення право власності дружини відповідача ОСОБА_3 на 1/2 частку будинку13 по вул. Кожедуба в с.Бірки Зміївського району Харківської області позивач ОСОБА_1 суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Норма ч. 6 ст. 29 ЦК України передбачає, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні. Зокрема, частиною 2 статті 2 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Обставини, щодо ненабуття відповідачем ОСОБА_2 права на житло за адресою: будинок № 13 по вул. Кожедуба в с.Бірки Зміївського району Харківської області визнані позивачем ОСОБА_1, тобто, сторонами у справі та відповідно до ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню і вважаються встановленими. Тож, неможливо позбавити того права, яке не набувалось.

Таким чином, позивачем не доведені свої позовні вимоги перед судом, керуючись принципом змагальності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-216 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання його копії.

Головуючий: