Справа № 161/2010/17
Провадження № 2/161/1482/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Турук І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов обґрунтовує тим, що 01.06.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, сплаті відсотків за користування кредитними коштами та іншими витратами, просить стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 18334,97 грн. заборгованості за кредитним договором станом на 31.12.2016 року та судові витрати по справі.

Представником позивача надане клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує у разі виникнення обставин, передбачених ч.1 ст.224 ЦПК України.

Представник відповідача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову заперечила та просила застосувати до вирішення спору позовну давність.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи судом встановлено, що 01.06.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останньому був наданий кредит у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору, підписавши заяву разом з умовами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою.

Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобовязання, у звязку з чим, станом на 31.12.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 18334,97 грн., з яких: 263,91 грн. заборгованість за кредитом; 13021,78 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3700 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 849,28 грн. штраф (процентна складова).

Однак, позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

До початку розгляду справи представник відповідача подала заяву про застосування до вирішення спору позовної давності. З цієї ж підстави просить відмовити в позові.

Судом встановлено, що з наданого банком розрахунку вбачається, що останній платіж на виконання умов кредитного договору був здійснений 23.08.2013 року в розмірі 100 грн. погашення простроченого тіла кредиту (а.с. 4-5).

Позивачем не наведено суду підстав для поновлення йому строку для звернення до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості і не доведено належними доказами факт вчинення відповідачем будь-яких дій, які згідно ст. 264 ЦК України є підставою для переривання перебігу позовної давності.

Враховуючи ту обставину, що відповідач останній раз оплачував кредит 23.08.2013 року, а позивач звернувся до суду із вимогами про повернення кредитної заборгованості лише 06.02.2017 року, то суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості слід відмовити у звязку зі спливом трирічного строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 3, 12, 256-258, 261, 267, 526, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк