АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/6912/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/876/К/17 суддя Кобиляцька-Шаховал І.О.
Категорія № 69 (I) Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Борщ А.А.,

за участі: представника Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 року по справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, в обґрунтування якої зазначив, що в період з 1967 року по 1975 рік та з 1981 року по 1986 рік він працював на Нікопольському заводі феросплавів, який в подальшому був реорганізований у ПАТ „НЗФ. За час своєї роботи він неодноразово був нагороджений за винаходи та раціоналізаторські пропозиції. За отриманий економічний ефект при використанні його винаходів № 358797 та № 453359 він отримав авторську винагороду.

В січні 1975 року він отримав винагороду в розмірі 494 руб., в травні 1975 року 1 088 руб., в січні 1976 року 1 621 руб., в серпні 1976 року 2 752 руб. Цей факт підтверджується свідоцтвом про винахід із записом про розмір виплат, що посвідчені печатками та підписами посадових осіб Нікопольського заводу феросплавів.

Вказані винаходи використовуються на підприємстві ПАТ „НЗФ, відповідно до Положення про винаходи, відкриття та раціоналізаторські пропозиції, затвердженого ОСОБА_4 Міністрів СРСР № 584 від 23.08.1973 року.

Він звернувся до ПАТ „НЗФ із заявою про видачу йому довідки щодо нарахування заробітної плати з урахуванням виплат разового характеру та авторських винагород за використання рацпропозицій та винаходів, однак, ПАТ „НЗФ відмовив йому в наданні відомостей щодо нарахування заробітної плати з урахуванням виплат разового характеру та авторських винагород за використання рацпропозицій та винаходів.

Факт відмови підтверджується листом ПАТ „НЗФ № 10261-4017 від 16.06.2013 року. Відновити вказані відомості він не може, оскільки єдиним місцем їх зберігання є ПАТ „НЗФ, який є правонаступником Нікопольського заводу феросплавів. Через те, що ПАТ „НЗФ відмовляється їх йому надати, пенсійний фонд невірно визначив йому розмір пенсії.

У звязку з вказаними обставинами позивач вимушений був звернувся до суду і просив постановити рішення суду, яким встановити факт наявності в ПАТ „НЗФ відомостей про нарахування йому заробітної плати в період 01.01.1975 року по 31.12.1976 року, з урахуванням виплат разового характеру за використання винаходів № 358797 та № 453359.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 рокупозивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про задоволення його заяви посилаючись на те, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення, невірно послався на Інструкцію зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року №4, оскільки вказана Інструкція не розповсюджується на дані правовідносини.

Висновок суду першої інстанції про те, що суми винагороди за винаходи і раціоналізаторські пропозиції протягом 1971 та 1976 років не можуть бути включені до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, оскільки ці винагороди отримані не з фонду оплати праці підприємства, на які нараховуються страхові внески до Пенсійного фонду України, суперечить обставинам справи та законодавчим актам.

Судом не враховано, що заявник працював на заводі до липня 1975 року, а в січні та квітні 1975 року та у січні та серпні 1976 року отримав заробітну плату за використання винаходів, не врахував вимоги ст. 1 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якої оплата праці проводиться в тому числі і тим особам, які не перебувають у штаті, а п. 2.37 передбачено, що проводиться оплата за використання винаходів та рацпропозицій.

Також судом не враховано, що завод своїм листом № 4017-4436 від 26.09.2005 року повідомляє, що були видані довідки про заробітну плату за весь період роботи заявника на заводі, та в довідках вказані всі доходи, в тому числі виплати разового характеру за винагороди та раціоналізацію.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач, в період з 1967 року по 1975 рік та з 1981 року по 1986 рік, працював на Нікопольському заводі феросплавів, який в подальшому був реорганізований у ПАТ „НЗФ.

За час роботи позивач неодноразово був нагороджений за винаходи та раціоналізаторські пропозиції. За отриманий економічний ефект при використанні його винаходів № 358797 та № 453359 він отримав авторську винагороду.

В січні 1975 року позивач отримав нагороду в розмірі 494 руб., в травні 1975 року 1 088 руб., в січні 1976 року 1 621 руб., в серпні 1976 року 2 752 руб.

Вказані факти підтверджується свідоцтвом про винахід із записом про розмір виплат, що посвідчені печатками та підписами посадових осіб Нікопольського заводу феросплавів.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту наявності в ПАТ „НЗФ відомостей про нарахування йому заробітної плати в період 01.01.1975 року по 31.12.1976 року, з урахуванням виплат разового характеру за використання винаходів № 358797 та № 453359, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заяви позивача.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно із ст.49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязані видати працівнику на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Відповідно до ст.40 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що діяла на час виникнення правовідносин, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством (форма довідки затверджена додатком 1 до Порядку подання та оформлення документі для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого ОСОБА_4 Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846), а за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Частиною 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Як зазначено в п.1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці.

До фонду оплати праці включається нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних виплат.

В розділі 3 Інструкції зі статистики заробітної плати зазначено виплати, що не належать до фонду оплати праці, безпосередньо в п.3.14 винагорода, що сплачується за авторським договором на створення та використання творів науки, літератури та мистецтва, крім зазначеної у пп.2.1.3, а також винагороди за відкриття, винаходи та раціоналізаторські пропозиції та їхнє використання.

Як вбачається із матеріалів справи, в липні 2013 року ОСОБА_3 було видано довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № 1396 від 24 липня 2013 року за період з січня 1971 року по липень 1975 року на підставі особових рахунків та платіжних відомостей, документів про нараховану та виплачену заробітну плату підприємством, де працював заявник і яка була складена у відповідності з додатком 1 до п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (а.с.22).

Отримання заявником ОСОБА_3 винагороди за винаходи та раціоналізаторські пропозиції протягом 1971 1976 років не заперечувалось представником ПАТ „НЗФ, проте, відповідно до вимог законодавства України, ці відомості не можуть бути включені до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, оскільки ці винагороди отримані заявником не з фонду оплати праці підприємства, на які нараховуються страхові внески до Пенсійного Фонду України.

На підставі вище наведеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні його заяви, в якій він просив встановити факт наявності в ПАТ „НЗФ відомостей про нарахування йому заробітної плати в період 01.01.1975 року по 31.12.1976 року, з урахуванням виплат разового характеру за використання винаходів № 358797 та № 453359, оскільки такі вимоги заявника не ґрунтуються на вимогах Закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення невірно послався на Інструкцію зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року №4, оскільки вказана Інструкція не розповсюджується на дані правовідносини, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки твердження заявника в цій частині є безпідставними, а його незгода з п. 3.14 вказаної Інструкції (зазначення виплат, що не входять до фонду оплати праці) не може бути підставою для незастосування Інструкції до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що висновок суду першої інстанції про те, що суми винагороди за винаходи і раціоналізаторські пропозиції протягом 1971 та 1976 років не можуть бути включені до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, оскільки ці винагороди отримані не з фонду оплати праці підприємства, на які нараховуються страхові внески до Пенсійного фонду України, суперечить обставинам справи та законодавчим актам, не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення заяви з тих підстав, що до фонду оплати праці включається нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних виплат.

Розділом 3 Інструкції зі статистики заробітної плати зазначено виплати, що не належать до фонду оплати праці, безпосередньо в п.3.14 зазначено винагорода, що сплачується за авторським договором на створення та використання творів науки, літератури та мистецтва, а також винагороди за відкриття, винаходи та раціоналізаторські пропозиції та їхнє використання.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що заявник працював на заводі до липня 1975 року, а в січні та квітні 1975 року та у січні та серпні 1976 року отримав заробітну плату за використання винаходів, не врахував вимоги ст. 1 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якої оплата праці проводиться в тому числі і тим особам, які не перебувають у штаті, а п. 2.37 передбачено, що проводиться оплата за використання винаходів та рацпропозицій також не можуть бути підставою для задоволення заяви ОСОБА_3, оскільки отримання заявником ОСОБА_3 винагороди за винаходи та раціоналізаторські пропозиції протягом 1971 1976 років представником ПАТ „НЗФ не заперечувалось та підтверджується довідкою про доходи з січня 1971 року по грудень 1976 року (а.с.21), що підтвердила в засіданні колегії суддів представник ПАТ „НЗФ, яка пояснила, що у них з заявником відсутній спір про право, оскільки ними не заперечується факт отримання грошових коштів у зазначений заявником період за винаходи, однак, зазначені суми не входять до фонду оплати праці, тому вони заперечують проти задоволення заяви.

Не можуть бути підставою для задоволення заяви доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що завод своїм листом № 4017-4436 від 26.09.2005 року повідомляє, що були видані довідки про заробітну плату за весь період роботи заявника на заводі, та в довідках вказані всі доходи, в тому числі виплати разового характеру за винагороди та раціоналізацію, оскільки вказані обставини представником відповідача не заперечувались.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішеннясуду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: