Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 433/2917/16-ц
Провадження № 22ц/782/245/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі

головуючого Луганської В.М.,

суддів Коротенка Є.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря: Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Старобільської міської прокуратури Луганської області, який діє в інтересах держави в особі: Сватівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и л а:

У грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_3 на підставі права власності належить квартира, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, проспект Перемоги, б. № 59АДРЕСА_1. Між позивачем, з однієї сторони, та ОСОБА_4, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_3, була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належної відповідачці вказаної квартири. Позивачем було передано ОСОБА_4 домовлену суму за відчуження належного відповідачці зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 55 000 гривень, про що складено розписку та договір купівлі-продажу від 20 вересня 2016 року. Позивач зазначає, що на даний час не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки усі правовстановлюючі документи на квартиру оформлені на дошлюбне прізвище відповідачки «Шепелявцева», на даний час у наслідок укладення шлюбу її прізвище значиться як «Гусаченко». Позивач посилається на те, що вона домовилася з ОСОБА_4, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_3 щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вказаної квартири, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами. Вважає, що її порушене право може бути предметом судового захисту, просила суд визнати за позивачем право власності на квартиру, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, проспект Перемоги, б. № 59АДРЕСА_1.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі. Суд визнав за ОСОБА_2, право власності на квартиру, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, проспект Перемоги, б. № 59АДРЕСА_1.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, керівником Старобільської міської прокуратури Луганської області, який діє в інтересах держави в особі: Сватівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області стосовно виявленого порушення закону поданоапеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Прокурор в апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції вимог закону щодо порядку набуття права власності на майно, суд постановив рішення, яким фактично затвердив перехід права власності від однієї особи до іншої, тим самим реалізував повноваження, які згідно закону відносяться до компетенції нотаріальних та реєстраційних органів. До позовної заяви позивачем не надано доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.

В судовому засіданні представник прокуратури Луганської області апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, про місце та час судового засідання повідомлена у визначеному законом порядку.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, судом апеляційної інстанції здійснювалися заходи щодо повідомлення відповідача у визначеному законом порядку.

Представник Сватівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області та представник Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області стосовно виявленого порушення закону в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надали суду заяви про розгляд апеляційної скарги без участі представника.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Однак зазначені вимоги закону судом в повному обсязі виконані не були.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу квартири.

Колегія суддів судової палати вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону.

В силу ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Як вбачається із тексту позовної заяви ОСОБА_2, з якою вона звернулася до суду, позивачем були заявлені вимоги тільки про визнання права власності на квартиру, що розташована в АДРЕСА_2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що між нею та ОСОБА_4, який діяв від імені та в інтересах відповідача була досягнута домовленість щодо купівлі продажу належної відповідачці квартири. Позивачем було передано представнику відповідача домовлену суму грошових коштів за квартиру про що було складено розписку та укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири. При цьому, позовних вимог про визнання правочину (договору купівлі-продажу) на підставі якого, як вважає позивач, у нього вникло право власності на зазначену вище квартиру у встановленому законом порядку ним заявлено не було.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції, розглядаючи позовні вимоги в межах заявленого позову не звернув уваги на те, що згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається із тексту позовної заяви, позивач зазначає, що нею було придбано квартиру у відповідачки за 55 000 грн., які позивач передала представнику відповідача ОСОБА_4, оформити у нотаріуса договір купівлі-продажу квартири позивач не може, оскільки усі документи на квартиру оформлені на дошлюбне прізвище відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однак, при розгляді справи суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув та не врахував, що право власності на квартиру у позивача, з урахуванням обставин викладених позивачем в тексті позовної заяви, може виникати на підставі придбання за договором купівлі-продажу, який на час розгляду справи в суді у встановленому законом порядку дійсним визнаний не був і з такими вимогами позивач до суду у встановленому законом порядку не зверталася.

Судом в межах заявлених позовних вимог, не розглядалися обставини придбання позивачем у відповідача квартири.

Таким чином, без вирішення питання про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, на підставі якого відповідно до зазначених вище норм права виникає право власності на квартиру, визнання за позивачем права власності є передчасним.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову в звязку з необґрунтованістю заявлених у встановленому законом порядку по даній справі позовних вимог без попереднього вирішення питання про визнання правочину купівлі-продажу квартири дійсним. При скасуванні рішення суду з зазначених підстав, апеляційний суд, вважає також недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом розгляду справи при зверненні позивача до суду з позовом у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та на підставі підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2 у розмірі 606, 32 грн. на користь апелянта.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу керівника Старобільської міської прокуратури Луганської області, який діє в інтересах держави в особі: Сватівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 рокускасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Луганської області судовий збір у розмірі 606, 32 грн.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Cудді: