Номер провадження: 22-ц/785/7561/17
Номер справи місцевого суду: 503/604/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М.,

ОСОБА_2

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Служби безпеки України до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, за апеляційною скаргою Служби безпеки України на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 23 серпня 2017 року, -

встановила:

04 квітня 2017 року Служба безпеки України звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат в сумі 49352 грн. 88 коп., повязаних з його утриманням та навчанням в Національній академії Служби безпеки України.

Посилаючись на те, що 15 липня 2007 року на підставі наказу ректора НА СБУ №485-ос відповідач ОСОБА_3 був прийнятий на військову службу (навчання) курсантом 1-го курсу НА СБУ та поставлений на продовольче, грошове та речове забезпечення у вказаному навчальному закладі.

Після закінчення навчання відповідач був прийнятий на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу в Службу безпеки України строком на 5 років з 15 червня 2012 по 15 червня 2017 р.р. та відкомандирований до управління СБУ в Одеській області для проходження подальшої військової служби.

Наказом Голови СБУ №1567-ос від 27 грудня 2007 року на підставі підпункту "б" пункту 61 та підпункту "е" пункту 62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року N 1262/2007, відповідач ОСОБА_3 через службову невідповідність був звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України.

Згідно з наказом начальника Управління СБУ в Одеській області №415-ос від 30 грудня 2013 року відповідача виключено зі списків особового складу з 30 грудня 2013 року.

Отже, після закінчення навчання в НА СБУ відповідач ОСОБА_3 проходив військову службу менше 5 років.

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» та Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №964 від 12 липня 2006 року, особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом пяти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и» частини 6 ст.26 цього закону, відшкодовують витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

Сума витрат на утримання відповідача ОСОБА_3 в НА СБУ склала 49352 грн. 88 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 23 серпня 2017 року

у задоволенні позову Служби безпеки України до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі, відмовлено у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності та відсутністю підстав для його поновлення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Служба безпеки України подала до суду апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи узадоволенні позовних вимог Служби безпеки України, районний суд виходив з того, що на спірні правовідносини розповсюджується загальна позовна давність у три роки, перебіг якої розпочався з дня виникнення у позивача права вимоги до відповідача ОСОБА_3 відшкодувати витрати на навчання, тобто з дня звільнення відповідача з військової служби з 30 грудня 2013 року.

Отже, на час звернення позивача до суду (04 квітня 2017 року) встановлений законом трирічний строк позовної давності закінчився.

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Наведені представниками позивача обставини не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку позовної давності, а тому пропущений строк позовної давності відновленню не підлягає.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що 15 липня 2007 року на підставі наказу ректора НА СБУ №485-ос відповідач ОСОБА_3 був прийнятий на військову службу (навчання) курсантом 1-го курсу та поставлений на продовольче, грошове і речове забезпечення в НА СБУ з 15 липня 2007 року.

29 грудня 2008 року між відповідачем ОСОБА_3 та позивачем укладено контракт про проходження військової служби (навчання) курсантами (слухачами) НА СБУ терміном дії на три роки та сім місяців - до 31 липня 2012 року.

15 червня 2012 року між СБУ та відповідачем укладено контракт про проходження військової служби, за умовами якого ОСОБА_3 почав проходити військову службу в СБУ. Контракт укладено на п'ять років - з 15 червня 2012 року до 15 червня 2017 року.

Відповідно до пункту 1 цього контракту ОСОБА_3 зобов'язався сумлінно виконувати вимоги військових статутів Збройних сил України, нормативно-правових актів Служби безпеки України, інших актів законодавства, службові обовязки, накази командирів і начальників.

Наказом Голови СБУ №1567-ос від 27 грудня 2017 року на підставі підпункту "б" пункту 61 та підпункту "е" пункту 62 (через службову невідповідність) Положення №1262/2007, відповідач був звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України.

Згідно з наказом начальника Управління СБУ в Одеській області №415-ос від 30 грудня 2013 року відповідача виключено зі списків особового складу з 30 грудня 2013 року.

Згідно із частиною 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964.

Зазначений Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, у тому числі і на користь СБУ.

Отже, спір у справі виник з приводу відшкодування вартості навчання особою, яку звільнено з військової служби у запас протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу відповідно до підпункту "б" пункту 61 і підпункту "е" пункту 62 Положення №1262/2007 через службову невідповідність та виключено зі списків особового складу СБУ.

Відповідно до п.3 Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

На виконання п.4 Порядку НА СБУ здійснено розрахунок фактичних витрат, згідно з яким сума витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_3 в НА СБУ становить 49 352 грн.88 коп., в тому числі: витрати на грошове забезпечення та грошову компенсацію продовольчого забезпечення 17 729 грн. 21 коп.; витрати на продовольче забезпечення 19 584 грн. 75 коп.; витрати на речове забезпечення 2708 грн. 66 коп.; витрати на медичне забезпечення 922 грн. 80 коп.; витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 8 407 грн. 46 коп.

Відповідно до п.5 Порядку витрати відшкодовуються у повному розмірі особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" - за весь період навчання.

Відповідно до п.7 Порядку у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Однак позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, перебіг якої розпочався з дня виникнення у позивача права вимоги до відповідача ОСОБА_3 відшкодувати витрати на навчання, тобто з дня звільнення відповідача з військової служби з 30 грудня 2013 року.

Позовну заяву було подано лище 04 квітня 2017 року, вже поза межами строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Посилання апеляційної скарги на те, що після звільнення відповідач змінив адресу і СБУ України здійснювало заходи щодо його розшуку, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду, оскільки не перешкоджали зверненню до суду з позовною заявою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: ст. 304; п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Служби безпеки України відхилити.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_2