Справа № 642/5404/17
Провадження № 2/642/1896/17
УХВАЛА

19 грудня 2017 р. Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.

з участю секретаря - Бондаренко В.П.,

представника відповідачки - ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах недієздатної ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним,

3-я особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 заявила позов в інтересах недієздатної ОСОБА_3 до ОСОБА_4, просить визнати недійсним (нікчемним) договір дарування від 14 вересня 2016 року квартири АДРЕСА_1, який вчинила недієздатна ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобовязати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 скасувати ухвалене нею рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та поновити запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_3, на вирішення якої поставити питання, чи страждає вона душевною хворобою або недоумством, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій або керувати ними, чи страждала психічним розладом та чи могла розуміти значення своїх дій або керувати ними під час укладання угоди.

В обґрунтування клопотання послався на те, що ОСОБА_3 під час укладання угоди розуміла значення своїх дій, а відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику з розгляду справ про визнання правочинів недійсними» для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобовязаний призначити експертизу за клопотанням сторони.

Суд вислухавши позивачку, яка вважала клопотання необґрунтованим, відповідачку, яка підтримала клопотання, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог.

Даний позов заявлено на підставі ст.226 ЦК України, якою передбачено правові наслідки вчинення правочину недієздатною особою, а ні на підставі ст. 225 ЦК України, яка передбачає правові наслідки вчинення правочину дієздатною особою, яка у момент вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містить інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з визначених позивачкою підстав заявленого позову, предметом доказування у даній справі є наявність рішення про визнання особи недієздатною.

Суду надано рішення Московського районного суду м.Харкова від 06.908.2014 про визнання ОСОБА_3 недієздатною, яке набрало законної сили.

Рішення про визнання ОСОБА_6 недієздатною не и скасовано та не оскаржено.

Виходячи з наведених положень, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого клопотання.

Керуючись ст. ст. 13, 77, 108, ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідачки про призначення судово-психіатричної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя - Л.Л. Шрамко