18.12.2017 227/3559/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.

при секретарі Сисенко Ю.В.

за участю

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у звязку з навчанням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на навчання. Свій позов ОСОБА_3 аргументує тим, що у 2001 році її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвали шлюб. Після розлучення батько позивачки, на її утримання сплачував аліменти до досягнення нею повноліття. На теперішній час ОСОБА_3 навчається на денному відділенні Білозерського професійного гірничого ліцею. Батько матеріальної допомоги не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму.

Позивачка, ОСОБА_3, в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від свого заробітку визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки у звязку з її навчанням, але не згоден з розміром аліментів. Відповідач пояснив, що сплачувати аліменти на користь доньки в розмірі 1/4 частки його доходу він не має можливості, так як не працює, хоча намагається знайти роботу. Він працює посезонно і несе витрати, пов»язанні з його існуванням. Йому приходиться витрачати кошти на проживання для оплати комунальних послуг та на особистий прожиток. Тому, в розмірі, в якому просить позивач, сплачувати аліменти не має можливості через свій матеріальний стан. Також пояснив, що доньці він добровільно надає матеріальну допомогу, а саме добровільно перераховує приблизно по 500 грн. щомісячно. Враховуючи викладене згоден, щоб з нього утримувались аліменти на користь позивачки на її навчання лише в розмірі 1/8 частини свого доходу.

Представник відповідача просив, з врахуванням доводів відповідача, задовольнити позов частково та стягнути аліменти на користь позивачки на її навчання лише в розмірі 1/8 частини доходу відповідача до припинення нею навчання. Вказував на те, що на теперішній час відповідач не має, виходячи зі свого матеріального стану, надавати доньці матеріальну допомогу в розмірі ? частки заробітку.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено таке.

Свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Новодонецької селищної ради м.Добропілля підтверджується, що відповідач, ОСОБА_1 є батьком, а ОСОБА_1 Крістіна Геннадіївна є матірю позивачки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Крістіною Геннадіївною 12.02.2002 року було розірвано (а.с.3)

Довідкою Білозерського професійного гірничого ліцею від 26.10.2017 року № 617 підтверджується, що позивачка дійсно навчається на денному відділенні Білозерського професійного гірничого ліцею з 01.09.2016 року. Строк навчання по 28.06.2019 року. (а.с.8)

Згідно ст.. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Оскільки ОСОБА_3 навчається у навчальному закладі, враховуючи, що вона потребує матеріальної допомоги на навчання, суд вважає, що її вимоги про стягнення аліментів з відповідача засновані на законі.

Вирішуючи питання про те, чи може відповідач надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній донці у звязку з продовженням навчання та про розмір аліментів суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В ході судового засідання встановлено, що відповідач не працює, але є працездатною особою. Для особистого фізичного існування, позивач несе певні витрати на проживання, харчування. На підтвердження вказаних доводів, відповідачем надані письмові докази, а саме квитанції про сплату комунальних послуг (а.с.20-27)

Судом, з пояснень відповідача встановлено, що останній добровільно надає матеріальну допомогу доньці.

Але, суд вважає, що в судовому засіданні відповідачем не доведено систематичності надання вказаної допомоги.

Так, відповідачем, на підтвердження вишевказаних доводів, надано лише одну квитанцію, яка свідчить, що останнім на ім.»я ОСОБА_4 (прізвище колишньої дружини відповідача) 17.11.2017 року були перераховані кошти в розмірі 500 грн..

Таким чином, суд вважає, що вказана допомога є єдино разовою і надані докази не можуть свідчити про постійну добровільну допомогу позивачу з боку відповідача.

Вирішуючи питання чи потребує позивачка допомогу у зв»язку з навчанням, суд приходить до висновку про те, що остання дійсно потребує допомоги у зв»язку з навчанням, так останній приходиться витрачати кошти на проїзд на навчання (проживає позивачка в смт.Новодонецьке, а навчається в м.Білозерське), на харчування.

Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що у зв»язку з навчанням позивачка несе будь-які інші витрати, суду надано не було.

Щодо розміру аліментів, які повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача суд виходить з такого.

Згідно ч.2 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Перевіряючи дані факти судом встановлено наступне.

Довідкою Білозерського професійного гірничого ліцею від 26.10.2017 року №617 підтверджується, що позивачка навчається на денному відділенні Білозерського професійного гірничого ліцею і не знаходиться на повному держзабезпеченні. Також вказаною довідкою підтверджується отримання позивачкою щомісячної стипендії у розмірі 415,00 грн. (а.с.8).

Згідно довідки голови Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області №06-32-114 від 07.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_4(матір позивачки) працює вихователем ДНЗ «Журавка» Олександрівської селищної ради з 03.10.2017 року і її заробітна плата склала за жовтень 2017 року 4529,00 грн. Тобто з наведено вбачається, що мати позивачки може надавати матеріальну допомогу донці у зв»язку з навчанням.

Погоджуючись з вимогою позивачки про те, що вона потребує матеріальної допомоги у зв»язку з навчанням, враховуючи матеріальний стан відповідача, отримання позивачкою щомісячної стипендії, а також те, що обовязок з утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, покладено в рівній мірі на обох батьків, і те, що згідно наданих позивачем документів вбачається, що мати останньої має змогу також надавати донці матеріальну допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивач слід стягнути аліменти в розмірі 1/8 частини його доходу щомісячно по 28.06.2019 року, або до припинення навчання ОСОБА_3 в навчальному закладі.

В решті позову слід відмовити, так як вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини його доходу щомісячно належним чином не є обґрунтованими.

Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 07.11.2017 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213 ЦПК України, на підставі ст.ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у звязку з навчанням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на навчання в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 листопада 2017 року по 28.06.2019 року або до припинення навчання.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір на користь держави в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 13 грудня 2017 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 18 грудня 2017 року.

Надруковано в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя О.В. Здоровиця

13.12.2017