АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/2923/17 Головуючий суддя І інстанції Горпинич О. В.
Провадження № 22-ц/790/6628/17 Суддя доповідач Овсяннікова А. І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 06 грудня 2013 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», ОСОБА_2, що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, які разом з заявою складають Договір банківського обслуговування б/н та взяв на себе зобовязання виконувати умови договору.

Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 5838 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку ПАТ КБ «ПриватБанк» і Клієнта, що визначено та врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 12000грн. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 14 квітня 2017 року мається заборгованість перед банком у розмірі 62129,22грн., яка складається з: 12000,00 грн. заборгованість за кредитом; 19301,20грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 25560,63грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 5267,39грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

Просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором №б/н від 06 грудня 2013 року в розмірі 62129,22грн. Вирішити питання про судові витрати.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, пояснивши суду, що дійсно він брав в ОСОБА_2 грошові кошти та на даний час існує заборгованість, проте просив суд застосувати до позовних вимог строки позовної давності та наслідки ст.551 ЦК України.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06 грудня 2013 року в розмірі 48568,59грн., з яких: 12000грн. заборгованість за кредитом, 19301,20грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 12000грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 5267,39грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1600грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» частково, а саме по сплаті заборгованості за кредитом в сумі 12000грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 19301,20грн.

Зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом.

ОСОБА_2 здійснював збільшення процентної ставки в односторонньому порядку. Будь-якої додаткової угоди з цього приводу він не укладав.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд зясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 06 грудня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 12000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № 5838 зі сплатою відсотків за користування кредитом. ФОП ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява про відкриття поточного рахунку разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами ОСОБА_2», що розміщені в мережі Інтернет на банківському сайті http://privatbank.ua, разом складають між ним та ОСОБА_2 договір банківського обслуговування, що підтверджується підписом у заяві.

ОСОБА_2 свої зобовязання за договором виконав належним чином та в повному обсязі, про що свідчить виписка з особового рахунку ФОП ОСОБА_1 з 17 липня 2014 року по 17 травня 2017 року.

ФОП ОСОБА_1 свої зобовязання за договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 14 квітня 2017 року за ним утворилась заборгованість по сплаті кредитних сум, яка складається з: 12000,00 грн. заборгованість за кредитом; 19301,20грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 25560,63грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 5267,39грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

05 травня 2015 року здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1

Згідно положень ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-125цс13 від 04 грудня 2013 року.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобовязання.

Зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У письмових запереченнях на позов ОСОБА_1 просив застосувати до даних правовідносин строк позовної давності.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 частково визнав позовні вимоги ОСОБА_2, а саме в частині стягнення з нього суми заборгованості за кредитом в розмірі 12000грн., а також заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 19301,20грн.

З урахуванням викладеного, стягнення зі ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом в розмірі 12000грн., а також заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 19301,20грн. є законним та обґрунтованим.

Що стосується суми заборгованості по пені 25560,63грн., то ця сума згідно розрахунку (а.с.26-27) визначена ОСОБА_2 за період з 06 грудня 2013 року по 14 квітня 2017 року, тобто більше ніж за один рік.

Статтею 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність. Частиною другої цієї статті визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені.

Колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір пені до 2400 грн., стягнувши її за період з 14 квітня 2016 року по 14 квітня 2017 року, тобто за один рік.

В частині стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Встановивши в кредитному договорі сплату комісії за обслуговування кредиту, ОСОБА_3 не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу.

Даний висновок узгоджується з правовою позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення комісії задоволенню не підлягають.

Згідно п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає зміні.

Розподіл судових витрат провести відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2017 року - змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в такій редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06 грудня 2013 року в розмірі 12000 грн. заборгованість за кредитом, 19301,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2400 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

В частині стягнення 5267,39 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: