АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2798/17 Справа № 201/8087/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: :

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16 березня 2014 року 0 18 год. 17 хв. з платіжної картки його сина «Карта Юніор» платіжної системи «Віза» за НОМЕР_1, яка була укладена до угоди сторін відбулося списання коштів у розмірі 220 грн., тоді як карта постійно перебувала у останнього з його володіння не вибувала, будь-кому він її не передавав, також не передавав будь-яких відомостей про ПІН-код та CVV-код.

На його звернення скасувати транзакцію та повернути на карту кошти, банком було відмовлено та повідомлено про проведення службового розслідування для з"ясування обставин, та рекомендовано звернутися до правоохоронних органів.

Приблизно 30 березня 2014 року син заявника ОСОБА_3 передав вказану картку співробітнику банку для знищення і картка ця в його присутності була знищена.

Вважає, вказані дії банку протиправними та такими, що порушують його права, як споживача, оскільки списана сума є збитком, що підлягає відшкодуванню, крім того зазнав матеріальних витрат.

З урахуванням вищезазначеного, просить стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь Золото пупа О.С. 394,46 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.88-91).

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с.93-97).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору видав платіжну картку «Карта Юніор» платіжної системи «Віза» НОМЕР_1 і пін-код до неї неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є ОСОБА_2; ця банківська картка постійно перебувала у ОСОБА_3 і нікому не передавалася. Приблизно 30 березня 2014 року ОСОБА_3 передав вказану картку співробітнику банку ПАТ КБ «ПриватБанк» для знищення і картка в його присутності була знищена. 16 березня 2014 року о 18 год. 17 хв. відповідачем здійснено списання з значеної картки грошових кошти в сумі 220 грн. за не встановленим дорученням не ювленої особи на користь не встановленої особи, про що син позивача негайно дізнався із смс-повідомлення, яке надійшло йому від ПАТ КБ «ПриватБанк». В подальшому картка була заблокована. ОСОБА_2 звернувся письмово до банку з вимогою повернути зазначені кошти, але отримав відповідь з відмовою.

На запит ОСОБА_2 ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено лист від 26 березня 2014 року № 20.1.0.0.0/7-20140317/426, з якого вбачається, що для з"ясування обставин, що відбулись 16 березня 2014 року банком проведена службова перевірка.

Виходячи з аналізу розслідування, листа відповідача та Угоди користувача веб-інтерфейсу Liqpay вбачається наступне.

Для реєстрації акаунта в платіжній системі Liqpay необхідно: 1) ввести номер мобільного телефону, який реєструється в якості логіна даної платіжної системи, 2) підтвердити реєстрацію ОТР-паролем, який прийшов на даний номер телефону, 3) підключити карту до аккаунту: вказати номер картки, термін дії картки, а також її СVV-код. Таким чином, для реєстрації аккаунта в платіжній системі Liqpay необхідно мати доступ до реквізитів картки, особистого мобільного телефону. Крім того, з метою забезпечення безпеки використання платежів за допомогою використання платіжної системи Liqpay впроваджено процес підтвердження операції банком-емітентом, за відсутності якого (підтвердження) аккаунт блокується і грошові кошти повертаються відправникові.

Угодою користувача веб-інтерфейсу Liqpay передбачено, що клієнт зобов"язаний не розголошувати інформації про логін та пароль (п. 3.6). Угодою також передбачено, що банк не відповідає за збитки клієнта, що виникли в результаті неправомірних дій третіх осіб, в тому числі пов'язаних з втратою клієнтом SIM-карти з номером мобільного телефону, який є підтвердженням верифікації. Банк не відповідає за збитки клієнта, що виникли в результаті: наявності «вірусів» і інших шкідливих програм в устаткуванні і програмному забезпеченні, яке клієнтом для доступу до web-інтерфейсу LIQPAY; неправильного заповнення реквізитів контрагента при переказі грошових коштів за допомогою web-інтерфейсу LIQPAY; порушення клієнтом Угоди і рекомендацій по використанню web-інтерфейсу LIQPAY, розміщених на сайті www.liqpay.com (п. 6.3, 6.4 Угоди).

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. ст. 57, 58, ч. ч. 2-3 ст. 60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на встановлені судом обставини справи, умови укладеного між сторонами договору та норми матеріального та процесуального права, суд прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Так, переказ коштів від 16 березня 2014 року відбувався з використанням платіжної інтернет системи Liqpay. Вхід зафіксований з IP НОМЕР_2 (netname: ОСОБА_6). При цьому транзакції по авторизації і дебітуванню картки № НОМЕР_3 клієнта ОСОБА_3 в сумі 220 грн. в системі Liqpay здійснювались по телефонуНОМЕР_4. Дані транзакції проводилися без застосування технології «3DSecure», з ручним введенням реквізитів картки (номер картки, термін її дії, CVV2). Ознак шахрайства з боку співробітників ПАТ КБ «ПриватБанк» Службою безпеки не виявлено.

Тобто, здійснення переказу по картці № НОМЕР_3 від 16 березня 2014 року на суму 220.00 грн. відбувалось без втручання співробітників ПАТ КБ «ПриватБанк» із ручним введенням реквізитів картки, а саме номеру картки, терміну її дії та CVV2.

За таких обставин, посилання зазначені в апеляційній скарзі на те, що списання коштів з рахунку позивача відбулось не з його вини, не підтверджені доказами в справі, які б спростували доводи банку про застереження повідомлень іншим особам номер картки, CVV-код своєї картки, тобто саме ті відомості, щодо яких містяться у внутрішніх нормативних актах банку, не реєструвалася в системі LiqPay та не порушив жодний з пунктів Умов та правил надання банківських послуг, діючих в ПАТ КБ «ПриватБанк», не довів неправомірність дій банку щодо списання суми, а отже позов є необгрунтованим та безпідставним.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтами норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено. Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров