ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7250/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Леонтьєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох дітей, посилаючись на те, що спільне подружнє життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарства не ведуть, не мають спільних інтересів, не живуть однією сім»єю з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя, а тому шлюб не може в подальшому існувати. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не працює, має дохід, проте не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судововому засіданні позовні вимоги визнав частково, погоджуючись на розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину, посилаючись на те, що він не працює й не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивачка.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 жовтня 2009 року зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1690; від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 6, 7), які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні.

Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім»єю.

Від можливості призначення судом строку на примирення позивач відмовився, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу.

Суд вважає, що сторони довели дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них.

Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України).

Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні.

Судом встановлено, що сім»я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам.

Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, проживають за різними адресами. Відповідач працює, не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, яка проживає з позивачкою.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дітей, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, працює, та на утриманні якої знаходяться двоє малолітніх дітей, її стан здоров»я, потреби, та відповідача, який не працює, проте має працездатний вік, інших утриманців, крім сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 не має й має достатні можливості сплачувати аліменти на їх утримання.

Відповідно до чч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли.

Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дісної участі батьків у її утриманні, стягненню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі по 2 500 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, як просить позивач.

При цьому суд критично оцінює позицію відповідача про неспроможність забезпечувати дітей у визначеному позивачкою розмірі аліментів.

Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено.

В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову.

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 03 жовтня 2017 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини.

При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, ст.ст. 110-112, 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 10 жовтня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1690, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Києва, зареєстрованого/проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 2 500 (дві тисячі п»ятсот) грн. 00 (нуль) коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2017 року, й до повноліття дітей.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. 00 (нуль) коп. - судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Коренюк А.М.