АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач у суді апеляційної інстанції -
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року місто Київ

справа № 757/59344/17-ц

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді - доповідача Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

секретар - Волошин В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 листопада 2017 року, постановлену під головуванням судді Москаленко К.О. про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України, публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Стандарт», треті особи: публічне акціонерне товариство КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», Кабінет Міністрів України, публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання договору купівлі-продажу акцій недійсним в частині та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу акцій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016 року, укладений між Державою в особі Міністерства фінансів України та усіма особами, які станом на 21.12.2016 року були власниками простих іменних акцій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від імені яких діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченко A.M., в інтересах та за рахунок якої діяло ПАТ АБ «Укргазбанк», в частині, що стосується прав та інтересів ОСОБА_2 щодо 122558 шт. простих іменних акцій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»; зобов'язати депозитарну установу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» виконати депозитарну операцію списання з рахунка у цінних паперах Держави Україна 122558 шт. простих іменних акцій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рахунок у цінних паперах ОСОБА_2 в депозитарній установі ТОВ «Капітал Стандарт» та зобов'язати депозитарну установу ТОВ «Капітал Стандарт» виконати депозитарну операцію зарахування 122558 шт. простих іменних акцій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рахунок у цінних паперах ОСОБА_2, що списуються з рахунку у цінних паперах Держави Україна.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.10.2017 року - відкрито провадження у справі.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17.11.2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Капітал Стандарт», треті особи: ПАТ КБ «Приватбанк», Кабінет Міністрів України, ПАТ АБ «Укргазбанк» пpo визнання правочину недійсним в частині та зобов'язання вчинити дії - закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначав, що вказаний спір не є корпоративним, оскільки право власності позивача на акції було припинено у зв'язку з укладенням договору на підставі акту органу державної влади, а не за рішення загальних зборів товариства або заяви позивача; емітент акцій - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - взагалі не є відповідачем у справі, будь-які вимоги до банку відсутні; Міністерство фінансів України зазначено у якості відповідача як сторони оспорюваного договору.

Вказував, що спір не є корпоративним, оскільки він виник не з акціонерним товариством - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» проти апеляційної скарги заперечувала, посилалася на те, що ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» не є належним відповідачем по справі та не є стороною договору, який позивач просить визнати недійсним в частині, що стосується прав та інтересів позивача. Зазначала, що вказаний спір підвідомчий господарському суду, а тому просила ухвалу суду залишити без змін.

Представники третьої особи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» проти апеляційної скарги заперечували та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, зазначивши, що вказаний спір є корпоративним. До Апеляційного суду міста Києва від третьої особи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник третьої особи посилався на те, що предметом позову у цій справі фактично є вимога про визнання права власності на акції ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і пов'язані з охороною цього прав вимоги про визнання правочину недійсним, припинення дій, які стали підставою переходу акцій у власність інших осіб та вчинення реєстратором дій, які відновлюють правове становище позивача, як учасника акціонерного товариства. Отже, предметом позову є захист корпоративних прав позивача і припинення таких прав інших учасників товариства щодо частки у статутному капіталі. Тому дана справа підлягає вирішенню господарськими судами України відповідно до ст.20 ГПК України і не може вирішуватися у порядку цивільного судочинства.

Представник третьої особи ПАТ АБ «Укргазбанк» підтримав пояснення представників ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідачі: Міністерство фінансів України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Капітал Стандарт» та третя особа Кабінет Міністрів України у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції, виходив з того, що правовідносини, за захистом яких звернулась до суду ОСОБА_2, виникли з корпоративних правовідносин, а тому розгляд її вимог віднесено до юрисдикції господарського суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Положеннями п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.15 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п.4 ч.1 ст.12 ГПК України в редакції, яка була чинна на час розгляду справи у суді першої інстанції, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК України.

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (частина перша статті 167 ГК України).

Таким чином, під корпоративними відносинами розуміють відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Реалізація учасником господарського товариства передбачених законом прав учасника господарського товариства відбувається в межах корпоративних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» та статті 194 ЦК України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, що має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

За ч.1 ст.6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Відповідно до ч.1 ст.197 ЦК України до особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером).

Закон України «Про акціонерні товариства» визначає корпоративні права як сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Отже, системний аналіз зазначених норм матеріального права показує, що акція є цінним папером, який одночасно посвідчує право його власника на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, а також надає право на участь в управлінні акціонерним товариством у випадках, передбачених статутом і законом, який регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Згідно з пунктом 9 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 2 ст.4 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року визначено юрисдикцію господарських судів.

Відповідно до п.4, 5 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем пред'явлено позовні вимоги про захист її прав як власника простих іменних акцій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», тобто дані правовідносини пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, а тому за предметом спору, підставами позовних вимог такий спір є корпоративним, а не цивільно-правовим.

Колегія суддів вважає, що даний спір виник з правочину щодо акцій та щодо зобов'язання вчинити дії пов'язаних з правами на цінні папери, а тому відповідно до п.п.4, 5 ч.1 ст.20 ГПК України вказані вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, що виключає їх розгляд в порядку ЦПК України.

А тому доводи апеляційної скарги про те, що вказана справа відноситься до цивільної юрисдикції спростовуються вищевикладеним.

Посилання апелянта на те, що при відкритті провадження по справі суд вже вирішив питання щодо підвідомчості справ та відсутність юрисдикції адміністративного, господарського суду, колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції при розгляді справи встановивши, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства зобов'язаний закрити провадження по справі.

Отже, висновок суду першої інстанції про закриття провадження по справі оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є законним та обґрунтованим.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 375, 381-383ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст ухвали складено 29 грудня 2017 року.

Головуючий:

Судді: