АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/5821/16-ц Головуючий 1 інстанції Бондарєва І.В.
Провадження № 22ц/790/2826/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Костенко Т.М.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 березня 2017 року по справі за заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2016 року відкрито провадження у справі.

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1; просив заборонити відчужувати, надавати довідки на відчуження, а також вчиняти будь-які дії пов'язані з відчуження вищевказаної квартири.

В обґрунтування заяви позивач зазначав, що спірна квартира АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, існує спір щодо її розподілу. Проте, наразі ОСОБА_1 обмежила доступ до квартири, встановила нові замки, розмістила відомості щодо квартири на сайті з метою її продажу. Таким чином, позивач вважає, що існує реальна загроза відчуження відповідачкою спірного майна, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідачка заперечувала проти вжиття заходів забезпечення позову, вказувала, що вже існує заборона на відчуження спірної квартири на підставі іпотечного договору, укладеного між нею та ВАТ «Ерсте Банк», де квартира є предметом іпотеки.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 березня 2017 року заборонено відчуження ? частини квартири АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали, постановленої з порушенням вимог процесуального права; вказує, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову є невмотивованою та не доведеною.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Забороняючи відчуження ? частини спірної квартири суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову, в разі його задоволення судом, може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу квартири та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в разі продажу часток квартири, що належать відповідачам.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачі не мають наміру здійснити продаж квартири, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви, так як такий намір може бути реалізований у будь-який момент.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства і законних підстав для її скасування не встановлено.

Посилання апелянта на порушення прав Банку , оскільки оскаржуваною ухвалою не враховано наявність іпотечного договору, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Крім того, сам Банк ухвалу суду не оскаржує.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.2 ст.307, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Головуючий -

Судді