АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/5472/16-ц Головуючий суддя І інстанції Труханович В. В.
Провадження № 22-ц/790/2266/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Довгаль А.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 07 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначає, що з 29 квітня 2006 року по 17 березня 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_4 Однак, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з червня 2001 року та проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

23 березня 2004 року на імя ОСОБА_4 укладено договір про пайову участь у будівництві, за яким придбано обєкт незавершеного будівництва у вигляді майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 вартістю 115 661 грн. За рахунок спільних коштів було зроблено перший внесок в розмірі 28 915,25 грн.

Для сплати коштів за договором на імя відповідача оформлено кредитний договір від 29 березня 2004 року з АКБ «Укрсоцбанк» на суму 16 367 доларів США зі строком повернення до 27 березня 2009 року, який 02 квітня 2007 року погашено за спільні кошти подружжя.

В подальшому за спільні кошти подружжям в квартирі зроблено капітальний ремонт з переплануванням. Вартість нерухомого майна збільшилась до 774 700 грн.

19 березня 2007 року після введення обєкту незавершеного будівництва в експлуатацію на імя ОСОБА_4 оформлено свідоцтво про право власності.

У звязку з тим, що від шлюбу сторони мають доньку Ксенію, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з матірю, та враховуючи той факт, що в період перебування у шлюбі відповідач тривалий час не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, оскільки мав особисті стосунки з іншою жінкою, вважає, що є підстави для збільшення її частки в спільному майні.

Просить визнати факт перебування її та ОСОБА_4 до укладення шлюбу у фактичних шлюбних відносинах в період з червня 2001 року по 29 квітня 2006 року та поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши право спільної часткової власності на 3/4 частини квартири № 75, по вул. Пермській, 6 в м. Харків за нею, 1/4 частину квартири - за ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 позов визнали. Підтвердили, що з червня 2001 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. З того часу вони проживали разом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Спірна квартира була ними придбана за сумісні кошти.

Представник третьої особи ОСОБА_1, проти позову заперечував. Посилався на те, що спірна квартира перебуває в іпотеці. Вважає, що поділ предмету іпотеки порушує його права як іпотекодержателя.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 07 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено юридичний факт сумісного проживання однією сімєю без шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період з 01 січня 2004 року по 28 квітня 2006 року включно.

Поділено між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільне сумісне майно подружжя, а саме квартиру АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач дійсно не дбав про матеріальне забезпечення своєї сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Також, в матеріалах справи відсутні жодні документи на підтвердження факту ухилення від сплати аліментів, наявності заборгованість по аліментних платежах. Позивачка взагалі не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів.

Вважає,що позов є штучним, договірним та спрямованим на ускладнення для іпотекодержателя звернення стягнення на предмет іпотеки спірну квартиру.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що сторони проживали однією сімєю без реєстрацію шлюбу, мали спільний бюджет, спірну квартиру придбали за сумісні кошти та з урахуванням всіх обставин позивачка має право на відступлення від принципу рівності часток.

Повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року.

Дані обставини визнані сторонами та підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили, що сторони їх діти з літа 2001 року проживали однією сімєю, вели спільне господарство.

Будь-якими доказами третьою особою ці обставини не спростовані.

Посилання ОСОБА_1, що сторонами позов заявлено навмисно аби ухилитися від повернення коштів само по собі не спростовує ці обставини.

Що стосується питання розподілу спільного майна подружжя, то колегія вважає, що рішення в цій частині підлягає зміні.

Матеріали справи свідчать, що 23 березня 2004 року між ОСОБА_4 та ВТЗТ «Куряжський ДБК» укладено договір про пайову участь у будівництві житлового будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_8 при дотриманні певних умов має право на отримання у власність трикімнатну квартиру №75 у житловому будинку №6 по вул. Пермській в м.Харкові.

29 березня 2004 року між ОСОБА_4 та АКБ СР «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір, відповідно до якого Банк надає ОСОБА_4 16367 доларів США для інвестування даного житла за договором пайової участі у будівництві.

29 квітня 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб.

06 березня 2007 року на імя ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру(а.с. 13), а згідно довідки Банку кредит повністю погашено достроково 03 квітня 2007 року(а.с. 171).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що спірна квартира придбана сторонами за сумісні кошти в період зареєстрованого шлюбу і є спільним майном подружжя.

Відповідно до вимог ст. 60, 69 ч.1, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відступаючи від засад рівності часток суд першої інстанції виходив з тих обставин, що з 2013 року відповідач не дбав про матеріальне забезпечення своєї сім'ї, не сплачував кошти на утримання доньки сторін, ІНФОРМАЦІЯ_3, що є, на думку суду,підставою для збільшення частки позивачки у майні.

Колегія не погоджується з такими висновками.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Позивачкою не надано доказів щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків щодо дитини.

З позовом про стягнення аліментів на дитину позивачка взагалі не зверталася.

За таких обставин колегія вважає, що рішення підлягає зміні з визнанням за кожним з подружжя по 1/2 частини квартири.

Посилання ОСОБА_1, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 безпідставне і спростовується вище зазначеними доказами.

Пояснення ОСОБА_1, що ОСОБА_3 може претендувати тільки на частину коштів, виплачених у період зареєстрованого шлюбу- безпідставне.

Сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року; і договір про пайову участь і кредитний договір укладені у березні 2004 року;свідоцтво про право власності на квартиру отримано вже під час знаходження сторін в зареєстрованому шлюбі та кредит погашено достроково також в період зареєстрованого шлюбу сторін.

ОСОБА_4 02 квітня 2007 року з АКБ СР «Укрсоцбанк» повторно уклав кредитний договір та передав в іпотеку квартиру. На укладання такого договору Банком отримано нотаріально посвідчену згоду дружини, тобто, позивачки ОСОБА_3

Банк 11 березня 2015 року відступив право вимоги за кредитним і, відповідно, іпотечним договором ОСОБА_1

Наявність кредитних зобовязань не перешкоджає сторонам провести розподіл майна.

За таких обставин рішення суду підлягає зміні.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 3, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 07 лютого 2017 року змінити.

Провести розподіл майна подружжя та визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кожним право власності по 1/2 частині квартири № 75, по вул. Пермській, буд. 6 в м. Харкові, яка зареєстрована за ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 3307 грн. 20 коп. (три тисячі триста сім гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1515 грн. 80 коп. (одна тисяча пятсот п'ятнадцять гривень вісімдесят копійок).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: