АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6782/17 Справа № 203/3314/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвій Л.О., Пидищи М.М.

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування якого посилався на те, що з 01.11.2014 року працює на посаді начальника лінійного цеху міського центру телекомунікацій №523 Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком». 24.06.2016 року був звільнений з займаної посади відповідно до наказу №1184 від 24.06.2016 року. Підставою для його винесення стали незадовільні результати повторної перевірки знань з питань охорони праці та електробезпеки. Вважає вказаний наказ незаконним, оскільки мав посвідчення, відповідно до якого пройшов позачергову перевірку знань з питань охорони праці 18.11.2014 року. Згідно посвідчення наступну перевірку мав пройти 01.11.2017 року. Однак, така перевірка була призначена без будь-яких поважних причин на півтора роки раніше. Також керівництвом відповідача не дотримано вимог щодо забезпечення охорони праці на підприємстві. В період з 01.11.2014 року по 24.06.2016 року його не ознайомлено з посадовими обовязками, проте допущено до роботи. Наказом №841 від 17.05.2015 року його протиправно було відсторонено від роботи та не виплачувалась заробітна плата. Розпорядження про його відсторонення на підставі вказаного наказу було винесено лише 10.06.2016 року. З огляду на наведене, позивач просив суд визнати його звільнення незаконним, поновити на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу (том 1 а.с.2-5 том 2 а.с.123-126).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено (том 2 а.с. 189-193).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (том 2 а.с.201-207).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, суд 1 інстанції посилався на те, що відповідачем було забезпечено виконання своїх обовязків щодо охорони праці, дотримано процедуру перевірки знань позивача у відповідності до вимог Закону України «Про охорону праці», КЗпП України та «Типового положення…», затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці №15 від 26.01.2005 року, а також внутрішніх актів підприємства та в звязку з не проходженням позивачем повторної перевірки знань з питань охорони праці та електробезпеки, з урахуванням функціональних обовязків та характеру роботи позивача, що безпосередньо була повязана з підвищеною небезпекою, законно та з дотримання встановленого законом порядку, було звільнено останнього з займаної посади на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. З огляду на це, не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які з урахуванням положень ст.235 КЗпП України є похідними від вимоги про поновлення на роботі.

Вказані висновки суду 1 інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Як випливає з положень ст.13 Закону України «Про охорону праці» та ст.153 КЗпП України на роботодавця покладено обовязок створення на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечення додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме: створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов'язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання; розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці.

Статтею 157 КЗпП України встановлено, що державні міжгалузеві та галузеві нормативні акти про охорону праці - це правила, стандарти, норми, положення, інструкції та інші документи, яким надано чинність правових норм, обов'язкових для виконання.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону праці» та ст.159 КЗпП України на працівника покладено обовязок знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; додержувати зобов'язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації;

Згідно ст.160 КЗпП України постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею ст.15 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що на підприємстві роботодавець створює службу охорони праці відповідно до типового положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Спеціалісти служби охорони праці у разі виявлення порушень охорони праці мають право: видавати керівникам структурних підрозділів підприємства обов'язкові для виконання приписи щодо усунення наявних недоліків, одержувати від них необхідні відомості, документацію і пояснення з питань охорони праці; вимагати відсторонення від роботи осіб, які не пройшли передбачених законодавством медичного огляду, навчання, інструктажу, перевірки знань і не мають допуску до відповідних робіт або не виконують вимог нормативно-правових актів з охорони праці.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії.

Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці.

У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач з 01.11.2014 року працював на посаді начальника лінійного цеху міського центру телекомунікацій №523 Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком».

З протоколу засідання Президії Профспілкової організації Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» №П-9-15г від 24.06.2016 року, на якому був присутній і позивач, було надано згоду на звільнення останнього на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України та 24.06.2016 року було видано відповідний наказ №1184/вк про звільнення позивача на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України, в звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді.

Наказом №1184/вк від 24.06.2016 року позивача було звільнено з займаної посади за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України в звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді (том 1 а.с.9-11).

Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці №15 від 26.01.2005 року затверджено Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Перелік робіт з підвищеною небезпекою.

Згідно термінів, наведених в п.1.7 Типового положення (тут та далі в редакції, що діяла на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин) робота підвищеної небезпеки - робота в умовах впливу шкідливих та небезпечних виробничих чинників або така, де є потреба у професійному доборі, чи повязана з обслуговуванням, управлінням, застосуванням технічних засобів праці або технологічних процесів, що характеризуються підвищеним ступенем ризику виникнення аварій, пожеж, загрози життю, заподіяння шкоди здоровю, майну, довкіллю.

Пунктами 3.1.-3.5 Типового положення передбачено, що працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи, а також учні, курсанти, слухачі та студенти під час трудового і професійного навчання проходять на підприємстві за рахунок роботодавця інструктажі, навчання та перевірку знань з питань охорони праці, надання домедичної допомоги потерпілим від нещасних випадків, а також правил поведінки у разі виникнення аварії.

На підприємствах на основі Типового положення, з урахуванням специфіки виробництва та вимог нормативно-правових актів з охорони праці, розробляються і затверджуються відповідні положення підприємств про навчання з питань охорони праці, а також формуються плани-графіки проведення навчання та перевірки знань з питань охорони праці, які мають бути оприлюднені роботодавцем.

Організацію навчання та перевірки знань з питань охорони праці працівників, у тому числі під час професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації на підприємстві здійснюють працівники служби кадрів або інші спеціалісти, яким роботодавцем доручена організація цієї роботи.

Навчання з питань охорони праці в частині організації навчального процесу (матеріально-технічне забезпечення, формування навчальних груп, розробка навчально-тематичних планів і програм, форм навчальної документації та порядок їх ведення тощо) здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства.

Навчання з питань охорони праці може проводитись як традиційними методами, так і з використанням сучасних видів навчання - модульного, дистанційного тощо, а також з використанням технічних засобів навчання: аудіовізуальних, комп'ютерних навчально-контрольних систем, комп'ютерних тренажерів.

Згідно п.п.3.16-3.17 Типового положення при незадовільних результатах перевірки знань з питань охорони праці працівники протягом одного місяця повинні пройти повторне навчання і повторну перевірку знань.

Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці.

Відповідно до п.4.1 Типового положення посадові особи та інші працівники, безпосередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 року №15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 15.02.2005 №232/10512, та Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженому наказом МОЗ та Держнаглядохоронпраці України від 23.09.1994 року №263/121 і зареєстрованому Міністерством юстиції України 25.01.1995 року з №18/554 (далі - роботи підвищеної небезпеки), проходять щорічне спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Згідно п.1.1 Переліку посад посадових осіб, які проходять навчання і перевірку знань з питань охорони праці, що є додатком до Типового положення, до останніх віднесено керівників, заступників керівників, головних спеціалістів, керівників основних виробничих та технічних служб підприємств, установ й організацій, об'єднань підприємств незалежно від форм власності та характеру виробничої діяльності, які безпосередньо пов'язані з організацією безпечного ведення робіт.

Зі справи вбачається, що позивач займав посаду начальника лінійного цеху, який згідно положення про лінійний цех, затвердженого 05.12.2014 року, є структурним підрозділом міського центру телекомунікацій №523 Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» та на який покладено завдання по забезпеченню виконання технологічних функцій із дотриманням єдиного технологічного процесу (том 2 а.с.42-56).

Згідно зазначеного положення на позивача було покладено обовязки по забезпеченню виконання функцій з охорони праці, передбачених положеннями про структурний підрозділ та він був зобовязаний знати основи законодавства та нормативні акти про охорону праці та пожежної безпеки; контролювати дотримання працівниками вимог цих нормативних актів; опрацьовувати і своєчасно переглядати інструкції з охорони праці; здійснювати заходи з техніки безпеки, охорони праці та пожежної безпеки; здійснювати функції відповідальної особи за проведення робіт з підвищеною небезпекою за нарядами-допусками і контролювати їх виконання.

Відповідно до вказаного положення та наказів №№178,180,181 від 02.12.2014 року (том 1 а.с.65-68,69-71,72-73) позивача серед інших було призначено відповідальною особою за безпечне виконання робіт з підвищеною небезпекою, яка має право видавати дозволи на виконання робіт у підземних спорудах, в приміщеннях і на території Центру (том 2 а.с.2-41).

Покладені на позивача обовязки, як керівника структурного підрозділу діяльність якого повязана, у тому числі, з проведенням робіт, повязаних з підвищеною небезпекою. Позивач у відповідності до наведених вище положень Закону України «Про охорону праці», КЗпП України та Типового положення, а також затверджених відповідно до них наказом №828 від 10.08.2015 року Переліку посад, професійний працівників, які проходять певні форми інструктажів, навчання та перевірку знань з питань охорони праці (том 1 а.с.74-78) повинен був щорічно проходити спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Остання перевірка знань позивача проводилась 18.11.2014 року, а тому суд 1 інстанції правильно дійшов висновку щодо обґрунтованості дій відповідача, відхиливши посилання позивача щодо безпідставного призначення чергової перевірки його знань відповідачем в 2015 році до спливу строку наступної перевірки - 01.11.2017 року, зазначеного в посвідченні (том 1 а.с.14).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» 02.04.2015 року та 15.05.2015 року відповідачем було видано накази №226 та №402, відповідно, «Про затвердження системи менеджменту професійної безпеки та здоровя у ПАТ «Укртелеком» (том 2 а.с.133-134,135).

У ПАТ «Укртелеком» впроваджено навчання з охорони праці працівників за допомогою компютерної навчально-контрольної системи «Автоекзаменатор «Охорона праці», наказом №828 від 10.08.2015 року затверджено Тематичний план і програма навчання з питань охорони праці працівників Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» (том 2 а.с.97,99-103,104).

На виконання п.4 наказу №402 від 15.05.2015 року начальником МТЦ №523 було проведено навчання та позаплановий інструктаж підлеглих працівників щодо затвердження системи менеджменту професійної безпеки та здоровя у товаристві, яка включає в себе і «Положення про порядок навчання і перевірки знань з питань охорони праці у ПАТ «Укртелеком» (том 1 а.с.113-130).

Згідно журналу реєстрації інструктажів такий інструктаж та навчання пройшов і позивач 29.06.2015 року (том 2 а.с.136,137-138).

Пунктом 3.18.1 «Положення про порядок навчання і перевірки знань з питань охорони праці у ПАТ «Укртелеком» було передбачено щорічне проходження спеціального навчання та перевірки знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці працівників, зайнятих на роботі, визначених Переліком робіт з підвищеної небезпеки, що узгоджується з вимогами ст.18 Закону України «Про охорону праці» та п.4.1 зазначеного вище «Типового положення…», затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці №15 від 26.01.2005 року.

Згідно листа від 19.11.2015 року щорічна перевірка відповідних знань в 2015 році була призначене на підприємстві відповідача в листопаді 2015 року, у тому числі стосовно позивача на 26.11.2015 року (том 1 а.с.131).

Відповідно до протоколів засідання комісії із перевірки знань з питань охорони праці та з питань електробезпеки, на засідання комісії 26.11.2015 року ОСОБА_2 не зявився (том 1 а.с.133-134,135-136), оскільки у цей час перебув у черговій відпустці, що підтверджується копією відповідного наказу №1804/1 від 16.11.2015 року (том 1 а.с.133).

З огляду на це дату щорічної перевірки знань позивача було перенесено на січень 2016 року.

Під час перевірки знань з питань охорони праці та електробезпеки 08.01.2016 року, а також 09.03.2016 року позивач виявив незнання вимог нормативно-правових актів з охорони праці та електробезпеки, що підтверджено відповідними протоколами засідання комісії №001-ОП, №001-Е від 08.01.2016 року (том 1 а.с.79,80) та №015-ОП, №013-Е від 09.03.2016 року (том 1 а.с.81,82).

Під час проведення повторної перевірки знань 29.04.2016 року ОСОБА_2 відмовився відповідати на поставлені питання, що було зафіксовано у протоколі №022-Е та №024-ОП від 29.04.2016 року (том 1 а.с.83).

В звязку з цим, 17.05.2016 року відповідачем було видано наказ №841 про не допуск позивача до роботи з 18.05.2016 року та з огляду на не проходження ОСОБА_2 перевірки знань, який ґрунтується на вимогах ст.18 Закону України «Про охорону праці» та п.3.17 Типового положення.

Вказаний наказ було доведено до відома позивача, про що свідчить акт від 18.05.2016 року про ознайомлення ОСОБА_2 з наказом та його відмову засвідчити факт ознайомлення підписом (том 1 а.с.87).

09.06.2016 року під час повторної перевірки знань позивачем знов не було підтверджено знання вимог нормативно-правових актів з охорони праці та електробезпеки, що зафіксовано в протоколах комісії №038-1-Е та №038-1-ОП від 09.06.2016 року (а.с.84 т.1).

Отже, з урахуванням викладеного та конкретних обставин по справі, колегія суддів приходить до висновку, що суд 1 інстанції повно і всебічно перевірив доводи та обставини, якими позивач обґрунтував свій позов, правовідносини, які склались між сторонами і прийшов до обґрунтованого висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог, з вищезазначених підстав.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2016 року було встановлено, що положення про лінійний цех, затверджене наказом директора Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» № 1236 від 05.12.2014 року, підписане не позивачем, а іншою особою, про що свідчить судово - почеркознавча експертиза № 1094-16 від 15.04.2016 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки таке посилання - є безпідставним та необґрунтованим, виходячи з наступного.

Перебуваючи на посаді начальника лінійного цеху міського центру телекомунікацій № 523 обов'язки позивача були визначені не лише Положенням про лінійний цех, затвердженим наказом директора Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» № 1236 від 05.12.2014 року, а і локально-нормативними документами ПАТ «Укртелеком».

Так, наказами ПАТ «Укртелеком» № 178 від 02.12.2014, №180 від 02.12.2014 та № 181 від 02.12.2014 року «Про призначення відповідальних за безпечне виконання робіт з підвищеною небезпекою», позивач був призначений відповідальним як працівник, який має право: - видавати наряди-допуски та розпорядження на виконання робіт з підвищеною небезпекою; -оформляти акти-допуску на проведення будівельно-монтажних і ремонтних робіт; - видавати дозвіл на виконання робіт стороннім організаціям в телефонній каналізації та підземних оглядових спорудах електрозв'язку, а також бути відповідальним виконавцем робіт з підвищеною небезпекою.

З даними наказами позивач був ознайомлений, про що свідчать його особисті підписи в наказах, засвідчені копії яких маються в матеріалах справи.

Враховуючи вищезазначені накази, а також те, що діяльність лінійного цеху міського центру телекомунікацій № 523 становить складний технологічний процес, позивач обіймаючи посаду начальника цеху міського центру телекомунікацій № 523 був зайнятий у роботах із підвищеною небезпекою, зокрема надаючи та підписуючи наряди-допуски, акти допуску, дозволи для виконання таких робіт, будучи відповідальним виконавцем робіт з підвищеною небезпекою.

Таким чином, обов'язки позивача були встановлені не тільки положенням, а і вищезазначеними наказами, відповідно до яких осатаній серед інших було призначено відповідальною особою за безпечне виконання робіт з підвищеною небезпекою, яка має право видавати дозволи на виконання робіт у підземних спорудах, в приміщеннях і на території Центру.

За таких обставин, покладені на позивача функціональні обов'язки, як керівника структурного підрозділу, діяльність якого пов'язана з проведенням робіт з підвищеної небезпеки, а тому він повинен був щорічно проходити спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Посилання позивача на відсутність посадових обов'язків є необґрунтованим, оскільки обов'язки посадової особи можуть виникати не тільки з положень, а із локально-нормативних актів роботодавця, за які посадова особа несе відповідальність відповідно до норм чинного законодавства України.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що відповідно до п. 3 додатку № 5 Положення про навчання і перевірку знань з питань охорони праці працівників ПАТ «Укртелеком», він, як начальник цеху, має проходити перевірку з періодичністю один раз на три роки....», колегія суддів не приймає до уваги оскільки

відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці», НПАОП 0.00-8.03-98 Порядок опрацювання та затвердження власником нормативних актів про охорону праці, що діють на підприємстві, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці від 21.12.1993 № 132, для встановлення єдиних вимог щодо функціонування Системи управління охороною праці (далі - СУОП), ПАТ «Укртелеком» був виданий наказ від 02.04.2015 № 226 «Про затвердження системи менеджменту професійної безпеки та здоров'я у ПАТ «Укртелеком».

На підставі вищезазначеного наказу по Дніпропетровській філії ПАТ «Укртелеком» було видано наказ від 15.05.2015 № 402 «Про затвердження Системи менеджменту професійної безпеки та здоров'я у ПАТ «Укртелеком».

На виконання п. 4 наказу № 402 позивачу було проведено навчання та позаплановий інструктаж підлеглих працівників щодо затвердження системи менеджменту професійної безпеки та здоров'я у товаристві, яка включає в себе і Положення про порядок навчання і перевірки знань з питань охорони праці у ПАТ «Укртелеком».

Відповідно до журналу реєстрації інструктажів такий інструктаж та навчання пройшов і позивач 29.06.2015 року, про що свідчить його підпис у даному журналі.

Пунктом 3.18.1 Положення про порядок навчання і перевірки знань з питань охорони праці у ПАТ «Укртелеком» також було передбачено щорічне проходження спеціального навчання та перевірки знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці працівників, зайнятих на роботі, визначених Переліком робіт з підвищеної небезпеки, що кореспондується з вимогами ст. 18 Закону України «Про охорону праці» та п. 4.1 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15.

Таким чином, перебуваючи на посаді начальника лінійного цеху міського центру телекомунікацій № 523 позивач не мав знати, а повинен був знати, що його функціональні обов'язки пов'язані з проведенням робіт з підвищеної небезпеки, тому він повинен був щорічно проходити спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

У зв'язку з чим, твердження позивача щодо проходження перевірки знань з охорони праці з періодичністю один раз на три роки є безпідставним та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства України у сфері з охорони праці.

Щодо посилання позивача на те, що згідно журналу реєстрації інструктажів ним було пройдено інструктаж та навчання 29.05.2015 року, однак він в цей час знаходився на лікарняному, колегія суддів не бере до уваги, оскільки як вбачається з наданої апелянтом довідки № 33 від 30.06.2015 року, останній знаходився на стаціонарному лікуванню в терапевтичному відділенні КЗ «ДМЛ № 15» ДОС» з 24.06.2015 року по 30.06.2015 року.

Умовами пункту 2.9 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2011 № 455 (далі - Інструкція № 455) передбачено, що у разі лікування в стаціонарі листок непрацездатності видається лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення за весь період стаціонарного лікування.

Інструкцією № 455 передбачений перелік, в яких випадках в довільній формі видається довідка засвідчена підписом завідувача відділення та печаткою лікувально-профілактичного закладу. При цьому, до цього переліку не входить видача довідки у разі знаходження працівника на стаціонарному лікуванні в лікарні.

Таким чином, у випадку знаходження позивача на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КЗ «ДМЛ № 15» ДОС» в період з 24.06.2015 року по 30.06.2015 року, позивач повинен був надати відповідно до Інструкції № 455 лікарняний лист, а не довідку в довільній формі.

Згідно довідки від 21.04.2017 № 12L000ВАП-98 за період червень-липень 2015 pоку неявок з причини тимчасової втрати працездатності не встановлено, жодних лікарняних листків позивачем за період з 24.06.2015 року по 30.06.2015 року не надавались.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що документи, які

надавалися відповідачем до суду, а саме службова записка від 03.07.2015 року, є

підробленими, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дана службова записка є

внутрішнім документом юридичної особи, та жодним чином не зачіпає законні інтереси та

права позивача, які полягають у його звільненні, у зв'язку із виявленою невідповідністю

займаній посаді, а твердження апелянта ґрунтується лише на його припущеннях та є його окремою суб'єктивною думкою, яке не підтверджується жодним належним доказом.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що тільки під час судового розгляду він дізнався про існування програми самонавчання при перевірці знань з питань охорони праці, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до 5.4 Положення № 15 посадові особи, крім зазначених у п. п. 5.2 та 5.3, проходять навчання і перевірку знань з питань охорони праці стосовно робіт, що входять до їх функціональних обов'язків, безпосередньо на підприємстві. Таке навчання з питань охорони праці регулюється відповідним положенням підприємства, розробленим та затвердженим роботодавцем з урахуванням вимог Типового положення, відповідно до роз'яснення Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 20.01.2012 року. Наказом № 226 від 02.04.2015 року «Про затвердження Системи менеджменту професійної безпеки та здоров'я у ПАТ «Укртелеком», затверджене Положення про навчання і перевірки знань з питань охорони праці працівників ПАТ «Укртелеком», з яким позивач був ознайомлений 29.06.2015 року, про що свідчить його підпис у журналі інструктажів. Згідно п. 3.7 Положення про навчання і перевірку знань з питань охорони праці працівників ПАТ «Укртелеком», навчання з питань охорони праці і відповідна перевірка знань можуть проводитися як традиційними методами, так і з використанням сучасних технічних засобів навчання: аудіовізуальних засобів, комп'ютерних навчально-контрольних систем (автоекзаменаторів, комп'ютерних тренажерів і т.п.). У ПАТ «Укртелеком» впроваджено навчання з охорони праці працівників за допомогою комп'ютерної навчально-контрольної системи «Автоекзаменатор» «Охорона праці». Таким чином, позивачу було відомо про існування вищезазначеної системи та за допомогою якої він проходив навчання з питань охорони праці.

Щодо посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що про існування наказу

№ 841 від 17.05.2016 року про відсторонення від займаної посади він дізнався лише

10.06.2016 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки таке твердження спростовується матеріалами справи, а саме актом комісії від 18.05.2017 року про відмову ОСОБА_2 від ознайомлення з даним наказом

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на те, що ніяких пропозицій щодо ознайомлення з переліком вакантних посад ПАТ «Укртелеком» він особисто не отримував, колегія суддів вважає такими, що не відповідає дійсності, оскільки 18.05.2016 року та 10.06.2016 pоку позивачу було запропоновано до ознайомлення перелік вакантних посад ПАТ «Укртелеком» для визначення можливості переведення на іншу посаду, проте останній відмовився від ознайомлення із зазначеними переліками, доказом чого є відповідні акти від 18.05.2016 року та 10.06.2016 року.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: