Справа № 296/7696/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" грудня 2017 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Сингаївський О.П.
за участю: секретаря Галіцької А.М.
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 14.08.2015 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2000 дол. США, про що останній склав відповідну розписку та зобовязався повернути кошти не пізніше 14 вересня 2015 року. Посилаючись на те, що відповідачем в обумовлений строк позику повернуто не було, позивач звернувся до суду з даним позовом та додатково просив стягнути з відповідача інфляційні нарахування, пеню та три відсотки річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Позивач у судові засідання не зявився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів в порядку заочного розгляду на підставі ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли правовідносини з договору позики, що регулюються параграфом 1 Глави 71 Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Докази повернення будь-якої суми позики відповідачем в матеріалах справи відсутні.
Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом п.п. 1, 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.
Разом з тим, частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, згідно якої якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати, що складається з судового збору у сумі 739,01 грн. та витрат, повязані з викликом відповідача через оголошення у пресі в сумі 460,00 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 739 (сімсот тридцять девять) грн. 01 коп. та 460 (чотириста шістдесят) грн. витрат, повязаних з викликом відповідача через оголошення у пресі.
Заочне рішення може бути переглянуто Корольовським районним судом м.Житомира за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя О. П. Сингаївський