У Х В А Л А

29 грудня 2017 року

м. Київ

справа № 331/1861/17

провадження № 61-51 ск 17

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», підписану його представниками за довіреністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

Представники відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року.

У пунктах 4, 11 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Подана представниками відповідача за довіреністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 касаційна скарга на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року не відповідає частині третьої статті 131-2 та підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України з таких підстав.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України № 1401-VIII від 2 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

За приписами частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

У підпункті 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України закріплено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статтей 131-1, 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності даним Законом, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

У статті 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Таким чином, з 1 січня 2017 року представництво у Верховному Суді у справах, провадження у яких розпочате після 30 вересня 2016 року, має здійснюватися адвокатами.

По своїй суті підписання та/або подання касаційної скарги є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва, яке має здійснюватися адвокатами.

Ухвала про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати була постановлена Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 15 березня 2017 року. На підтвердження повноважень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до матеріалів касаційної скарги додано копію довіреності від 26 жовтня 2017 року. Проте касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять будь-яких відомостей щодо наявності у ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як представників публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», статусу адвокатів.

На підставі викладеного, згідно пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга представників публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року підлягає поверненню, у зв'язку з тим, що підписана особою, яка не мала права її підписувати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 260, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами представників публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат