АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/9233/15-ц Головуючий суддя І інстанції Караченцев І. В.
Провадження № 22-ц/790/5700/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: стягнення застави
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії : ОСОБА_1

ОСОБА_2.

за участю секретаря Асєєвої В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство (ПАТ ) «Ідея Банк» звернулося до суду із вищевказаним позовом , в якому просило:

-вилучити у відповідача або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, а саме: автомобіль GEELY MK 1.5L, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LB37624SXCL030894, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати його в управління ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації;

-в рахунок погашення кредитних зобовязань за договором № 910.16597 укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем в сумі 121997,83 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль GEELY MK 1.5L, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LB37624SXCL030894, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержаних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля, тощо);

-стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 1829,97 грн., а також покласти на нього інші можливі витрати, повязані з розглядом даної справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 19 липня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 910.16597, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 73455,45 грн. на купівлю транспортного засобу GEELY MK 1.5L, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LB37624SXCL030894, реєстраційний номер АХ2181В, зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 21,99 %, строком до 19.07.2018 р.

Частина грошових коштів була перерахована на купівлю зазначеного автомобіля, решта перерахована на фінансування страхового платежу.

У забезпечення виконання кредитних зобовязань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу GEELY MK 1.5L, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LB37624SXCL030894, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Позивач зазначав, що належним чином взяті на себе зобовязання відповідач не виконував, останній платіж був здійснений 02.11.2012 р., тому станом на 17.11.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 121997,83 грн., яка складається з наступного:

основний борг 45417,06 грн.;

прострочений борг 27075,34 грн.;

прострочені проценти 42124,49 грн.;

строкові проценти 7380,94 грн.;

нарахована комісія, прострочена комісія та дебіторська заборгованість 0,00 грн..

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Ідея Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин справи просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції невірно застосовано положення ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки єдиним обтяжувачем спірного майна є банк, тому підстав для повідомлення інших обтяжувачів у банку не було.

Крім того, позивачем було обрано спосіб захисту своїх порушених прав шляхом звернення з цим позовом до суду, а не позасудовий, що є правом банку. Однак на вказані обставини суд не звернув належної уваги.

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питания: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позовні вимоги є передчасними, оскільки ПАТ «Ідея Банк» в установленому законом порядку не направив ОСОБА_4 повідомлення про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором або передачі предмета застави у володіння товариства та у відповідності до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» як обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, до початку процедури звернення стягнення не зареєстрував в державному реєстрі відомості про стягнення на предмет обтяження.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Розглядом справи достеменно встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4 19.07.2012 р. був укладений кредитний договір № 910.16597, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 73455,45 грн. на строк 72 місяці.

Згідно п. 2 кредитного договору кредит надається для фінансування купівлі транспортного засобу GEELY MK 1.5L, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LB37624SXCL030894 у сумі 71315,00 грн. та фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 2140,45 грн.

Відповідно умов договору процентна ставка є змінюваною, на момент укладення договору процентра ставка складала 21,9%.

Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав у повному обсязі.

Проте, ОСОБА_4 належним чином взяті на себе зобовязання не виконував, внаслідок чого станом на 17.11.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 121997,83 грн.

28 серпня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір застави транспортного засобу GEELY MK 1.5L, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LB37624SXCL030894, який належить відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно з п. 1 § 3 договору застави транспортного засобу 910.16597 заставодержатель має право вилучити предмет застави разом із документами та ключами до нього в заставодавця та/або в третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик заставодержателя або сторонньої організації (особи) - зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з ТЗ, у разі настання будь-якої з обставин передбачених п. 1 § 5 Договору та/або у випадку порушення заставодавцем вимог п. 5 § 5 договору, а також управляти ним та зберігати його за рахунок заставодавця та до усунення порушень чи обставин, які стави підставою вилучення предмету застави.

При цьому заставодавець погоджується з усіма несприятливими наслідками, які він та/або треті особи можуть зазнати внаслідок вилучення предмету застави та/або зняття реєстраційних номерів. Заставодержатель має право залучати для здійснення зазначених дій сторонні організації (особи). Витрати заставодержателя пов'язані з вилученням, транспортуванням до місця зберігання, зберіганням та поверненням предмету застави, покладаються на заставодавця. Всі несприятливі наслідки вилучення предмету застави та/або зняття реєстраційних номерів покладаються на заставодавця.

Як вбачається з п. 5 § 5 договору в разі набуття заставодержателем права власності на предмет застави у вищевказаному порядку заставодавець зобов'язаний негайно передати предмет застави у володіння заставодержателю разом з ключами, свідоцтвом про реєстрацію ТЗ та всіма іншими при належностями.

Відповідно до п. 1 § 2 договору застави транспортного засобу, у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за кредитним договором, заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами (на праві вищого пріоритету).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо іншого не встановлено договором або законом (ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України).

Статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Частиною 1 ст. 530 ЦКУ встановлено, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику( кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Згідно з положеннями ст. 36 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження за договором, який передбачає передачу належного обтяжувачу на праві власності рухомого майна у володіння боржника, надає обтяжувачу право в разі порушення боржником обов'язків згідно з цим договором витребувати відповідне рухоме майно з володіння боржника. Обтяжувач також має право витребувати майно з володіння боржника за договором, який передбачає зобов'язання боржника передати право власності на рухоме майно обтяжувачу за умови настання певної події в майбутньому.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку за кредитним договором останній платіж ОСОБА_4 був здійснений 02 листопада 2012 року.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 23 жовтня 2012 року за номером 13149840 було зареєстровано обтяження за договором застави транспортного засобу, таке обтяження існує і на сьогоднішній день.

Таким чином єдиним обтяжувачем заставного майна є ПАТ «Ідея Банк» і відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» немає підстав для повідомлення інших обтяжувачів, оскільки вони відсутні.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів за участю майнових поручителів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про заставу» майновий поручитель є заставодавцем.

Відповідно до ст.. 546 ЦК України, застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст.. ст.. 553 559 ЦК України) не застосовуються до правовідносин кредиторами з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставодержателем за виконання боржником основного зобовязання винятково у межах вартості предмета застави.

Аналіз наведених норм дає підстави до висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема, заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання.

Вказані висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду України від 06 березня 2013 року у справі №6-10цс-13.

Таким чином ПАТ «Ідея Банк», звертаючись до суду з вказаним позовом, обрав для себе спосіб судового захисту свого порушеного права, що є його правом.

Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги, що дана норма закону не може бути застосована саме до даних правовідносин, які виникли між сторонами, оскільки ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначає, що звернення стягнення напредмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - обтяжувач обрав спосіб звернення стягнення на підставі рішення суду, а не шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса чи інший позасудовий порядок.

За таких обставин обов'язок зареєструвати початок процедури звернення стягнення у даному випадку виникає у обтяжувача лише після набрання чинності рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відтак, відсутність такої реєстрації до ухвалення судом рішення про звернення стягнення не є підставою для відмови у позові про звернення стягнення.

Оскільки зобовязання ОСОБА_4 за договором №910.16597 по даній справі добровільно не виконані, судова колегія позовні вимоги находить обґрунтованими та погоджується з висновками апеляційної скарги про наявність підстав для звернення стягнення на заставлене майно за рахунок предмета застави для задоволення вимог за договором № 910.16597.

Спосіб звернення стягнення обраний позивачем відповідає вимогам положень ст.ст. 25, 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Судовою колегією встановлено, що вартість предмету застави при укладанні договору № 910.16597 сторони погодили у сумі 83900 гривень, сума заборгованості ОСОБА_4 по договору № 910.16597, що встановлена у виписці по особовому рахунку дорівнює 121997 гривень 83 копійки.

Доказів іншої вартості предмету застави сторонами не надано як до суду першої так і апеляційної інстанції.

Крім того, згідно вимог ч. 4 ст. 29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження відповідне зобов'язання, забезпечене обтяженням, вважається повністю виконаним і обтяжувач не вправі пред'являти боржнику інші вимоги у зв'язку з виконанням цього зобов'язання.

Згідно вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбаченихстаттею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України колегія суддів стягує судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви у сумі 1829,97 грн. та подання апеляційної скарги у сумі 2012,97 грн., а всього в сумі 3842,94 грн.

Керуючись, ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 3,4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст.314, ст. 316, ст. 317, ст. 319, ст. 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави.

Вилучити у ОСОБА_4, який зареєстрований: Харківська область, Харківськийрайон, смт. Пісочин, вул.. Кушнарьова Є.П.АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, або в інших осіб, у яких може знаходитися транспортний засіб, який є предметом застави, саме автомобіль GEELY MK 1.5L, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LB37624SXCL030894, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати його в управління Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () на період до його реалізації.

Звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки GEELY MK 1.5L, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LB37624SXCL030894, реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харкова 19 липня 2012 року, шляхом продажу вказаного автомобілю та укладення Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» від імені ОСОБА_5, який мешкає: Харківська область, Харківськийрайон, смт. Пісочин, вул.. Кушнарьова Є.П.АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, надавши ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчудження транспортного засобу в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії органах ДАЇ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які повязані з продажем автомобіля, тощо), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №910.16597 укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_5, яка становить 121997,83 грн. та складається з наступного: основний борг 45417,06 грн.; прострочений борг 27075,34 грн.; прострочені проценти 42124,49 грн.; строкові проценти 7380,94 грн..

Початкову ціну продажу вказаного автомобіля встановити на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на момент продажу, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності, але не нижче заставної вартості автомобілю в розмірі 83900,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ідея Банк» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1829,97 грн. та апеляційної скарги у сумі 2012,97, а всього: у розмірі 3842,94 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: