Справа № 467/591/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.,

за участю секретарів судового засідання - Похитун М.В., Фесенко К.В., Анросової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

У червні 2017 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31 травня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір № б/н за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач свої зобовязання за умовами договору виконує неналежно, то станом на 30 травня 2017 року в неї виникла заборгованість перед банком на загальну суму 13 363,88 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 802,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9 149,00 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2 300,00 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 612,57 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач та представник відповідача не зявились, представник відповідача надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність та розрахунок заборгованості за договором № б/н від 31 травня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк», здійснений представником відповідача.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до слідуючих висновків.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що 31 травня 2012 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 1 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказаний договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 31 травня 2012 року, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті.

Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 31 травня 2012 року підтвердила факт укладення договору між нею та позивачем.

Пунктом 3.2 та 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно п. 5.5 Правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому Тарифами ОСОБА_2, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити баку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 1 400,00 грн. на умовах, встановлених в договорі, однак відповідач в порушення п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання та інших платежів виконувала неналежно.

За правилами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Так, з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 31.05.2012 року, укладеного між позивачем та відповідачем, вбачається, що відповідач за період з 31.05.2012 року по 30.05.2017 року не здійснювала належним чином погашення наданого кредиту, останній платіж здійснила 19.06.2014 року, а тому в неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 13 363,88 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 802,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9 149,00 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2 300,00 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 612,57 грн.

На підставі п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою своїх боргових обовязків та інших обовязків за договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконує, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 802,31 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, то суд враховує розрахунок заборгованостіза договором № б/н від 31 травня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк», здійснений представником відповідача, з огляду на наступне.

Так, з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 31 травня 2012 року, укладеного між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 (а.с. 3-4) вбачається, що позивач з 01 жовтня 2014 року та 01 квітня 2015 року в односторонньому порядку безпідставно збільшував процентну ставку.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Отже, незважаючи на те, що пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право позивача в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Отже, підстави для зміни договору в частині розміру відсотків, а тим більше в сторону збільшення відсотків в односторонньому порядку, вищевказана норма закону не допускає.

Крім того, позивач не надав суду витребувані докази, а саме: належним чином завірену копію кредитної справи за кредитним договором № б/н від 31 травня 2012 року, укладеним між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1; належним чином завірені копії наказів ПАТ «Акцент-Банк» про зміну відсоткових ставок від 01 жовтня 2014 року та 01 квітня 2015 року.

Тому, суд не може прийняти як належний доказ, наданий позивачем розрахунок заборгованості процентів за користування кредитом у розмірі 9 149,00 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2 300,00 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 612,57 грн.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9 149,00 грн. підлягають частковому задоволенню на суму 547,14 грн., згідно наданого суду представником відповідача розрахунку заборгованості за договором № б/н від 31 травня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк».

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів за несвоєчасне виконання зобовязань, то суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до п. 9 ОСОБА_2 розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів становить 1 % від загальної суми заборгованості, але не менше 30 грн. за кожний випадок прострочення.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України) і належні докази щодо погодження сторонами збільшення вказаного терміну позивачем суду не надано. Таким чином сума пені, що підлягає стягненню з відповідача складає 360,00 грн. (30 грн. х 12 місяців).

Крім того, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором є порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України в частині заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, на що вказав Верховний Суд України в своїй постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 612,57 грн. необхідно відмовити.

Таким чином, позов ПАТ «Акцент-Банк» підлягає частковому задоволенню на суму 1 709,45 грн., яка складається з наступного: 802,31 грн. - заборгованість за кредитом; 547,14 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 360,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.

Отже, з відповідача на користь ПАТ «Акцент-Банк» необхідно стягнути вказані витрати в розмірі 204,64 грн. (12,79 %).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 8, 10,11, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 709 (одна тисяча сімсот девять) грн. 45 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 802 (вісімсот дві) грн. 31 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 547 (пятсот сорок сім) грн. 14 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 360 (триста шістдесят) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 204 (двісті чотири) грн. 64 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В. Явіца