22-ц/775/309/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Д*яченко Д.О.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„25 квітня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.

за участю секретаря : Герасимової Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1,обґрунтовуючи вимоги тим, що з 05 лютого 2013 року вона перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 В*ячеслава Дмитровича, ІНФОРМАЦІЯ_1. З грудня 2015 року шлюбні відносини із відповідачем припинені, син проживає разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, отримуючи дохід від закордонних рейсів як моряк. Просила стягнути з відповідача аліменти на щомісячне утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 В*ячеслава Дмитровича ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 5000 (п*ять тисяч) грн. до його повноліття, починаючи з 27 грудня 2016 року; стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить рішення суду змінити в частині розміру аліментів з 5 000 грн. на 700 грн. щомісяця, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги зазначила, що висновок суду про можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 5 000 грн. щомісяця, у зв*язку з тим, що згідно руху на його рахунку коштів наданих АТ «УкрСиббанк» він отримав заробітну плату з 02 червня 2015 року по 27 жовтня 2015 року в розмірі 20 500 доларів США, а за період з 13 червня 2016 року по 28 листопада 2016 року в розмірі 27 107 доларів США не відповідає фактичним обставинам, оскільки не має відомостей, що це заробітна плата, крім того вказані кошти були отримані в період перебування у шлюбі та набагато раніше ніж був поданий позов до суду. Судом не прийнято до уваги, що відповідач тривалий час не працює та не має доходу, що валютний рахунок закритий. Доводи позивача, щодо розміру заробітної плати відповідача у сумі 5 000 доларів США не обґрунтовані оскільки, як на час звернення до суду з позовом, на час ухвалення судом першої інстанції рішення, відповідач не працював і не працює та таких доходів не отримує, що підтвердила і сама позивач в судовому засіданні. Згідно відповіді з ТОВ «ЕМ ЕС СІ Крюінг Сервісес» останнє працевлаштування відповідача було в період з 22 квітня 2016 року по 16 листопада 2016 року, з окладом 1180 доларів США. Зазначила, судом при визначенні розміру аліментів, враховано, що позивач перебуває у безоплатній відпустці по догляду за дитиною, але не враховано, що зазначена відпустка надана лише до 29 квітня 2017 року. Посилання на копію чеків на лікування дитини не є підставою для визначення розміру аліментів.Також зазначила, що судом не взято до уваги стан здоровя відповідача та те, що на його утриманні знаходяться брат-інвалід та непрацездатна мати інвалід третьої групи.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, що діє на підставі договору про надання правової допомоги, підтримали доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з*явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом отримання 18 квітня 2017 року телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм № 1 за № 825, шляхом отримання судової повістки, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 149,151, 159 ).

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 що діє на підставі договору про надання правової допомоги, просив апеляційну скаргу відхилити,надав письмові заперечення на апеляційну скаргу (а.с.153-154).

ОСОБА_3 у судове засідання апеляційного суду не з*явилася,належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи шляхом отримання 18 квітня 2017 року телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм № 1 за № 823,шляхом отримання судової повістки ,про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 147,151,158). Надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності ,за участю її представника ,просила апеляційну скаргу відхилити (а.с.157).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз*ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з*ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2013.

Мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 В*ячеслава Дмитровича, ІНФОРМАЦІЯ_1,який мешкає з матір*ю ОСОБА_3

Відповідач в добровільному порядку на утримання дитини та тимчасово непрацездатної дружини, яка з 30.04.2016 року по 29.04.2017 року перебуває у відпустці без збереження заробітної плати ,як жінка,дитина якої потребує домашнього догляду, матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

За період з 2003-2014 роки ОСОБА_1 неодноразово був працевлаштований на судна іноземних судновласників.

Судом встановлено,що відповідач ОСОБА_1 перебував у рейсах під закордонним прапором у якості 2-го помічника капітана в періоди з 08 травня 2015 по 30 жовтня 2015 та з 22 квітня 2016 по 16 листопада 2016, тобто протягом 5 та 7 місяців з інтервалом у 4 місяці.

Перетинав державний кордон України: виїзд 07 травня 2015 року вїзд 31 жовтня 2015 року та виїзд 22 квітня 2016 року вїзд 16 листопада 2016 року .

За період з 02 червня 2015 року по 27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 отримав дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 20 500 доларів США, за період з 13 червня 2016 року по 28 листопада 2016 року в розмірі 27 107 доларів США .

Задовольняючи позовні вимоги,суд першої інстанції виходив з того,що дані перетину державного кордону співпадають з даними про отримання ОСОБА_1 заробітної плати ,за роздруківками руху коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 в АТ «УкрСиббанк». Вказані обставини свідчать про мінливий, нерегулярний заробіток відповідача, обумовлений наявністю чи відсутністю контракту, тривалість якого може коливатись, перемежовуватись з різною періодичністю перервами.Враховуючи ці відомості, що характеризують матеріальне становище платника аліментів, відсутність даних про наявність у відповідача постійного місця роботи або стабільної роботи на території України,суд вважав доцільним застосування у виниклих відносинах способу стягнення аліментів з відповідача в твердій грошові сумі згідно із ст. 184 СК України.

На момент розгляду справи судом встановлено реальний дохід платника аліментів, який дозволяє зробити впевнений висновок про наявність в нього матеріальної спроможності надавати аліменти на дитину в наведеній у позові грошової сумі 5000 грн. щомісячно.

На обгрунтування висновку про задоволення позову ,суд також зазначив,що визначення саме такого способу стягнення слугуватиме захисту інтересів дитини, що потребує постійного лікування, не порушить права відповідача, який згодом, у разі значної зміни свого матеріального становища в бік погіршення може ініціювати позов про зменшення розміру присуджених аліментів порядку ст. 192 СК України.

Суд не прийняв до уваги пояснення представника відповідача, щодо наявності у ОСОБА_1 інших утриманців - матері пенсіонера та брата інваліда, оскільки жодних доказів на підтвердження факту перебування на утриманні суду надано не було.

Тобто,виходячи з інтересів дитини,майнового становища відповідача та обґрунтування вимог щодо розміру аліментів ,суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у твердій грошовій сумі 5000 грн. щомісяця,починаючи з 27 грудня 2016 року та до повноліття дитини .

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 182-184 СК України ,відповідно до яких суд врахував стан здоров*я та матеріальне становище дитини, і платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, відсутність підтвердження знаходження на утриманні матері відповідача та брата інваліда,а також інші обставини які мають істотне значення для вирішення справи ,дійшов вірного та обґрунтованого висновку щодо розміру аліментів які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Варто зазначити ,що значне погіршенням матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів .

Суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів з додержанням норм матеріального права, та максимально можливим урахуванням інтересів дитини, тобто виконав свій обов*язок щодо забезпечення спеціального захисту прав дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, які передбачені ст. 27 Конвенції про права дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано матеріальне становище відповідача, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, з наступного.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Апеляційним судом встановлено,що вказана щомісячна сума аліментів у твердій грошовій сумі визначалась відповідно наявних, належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст.57,212 ЦПК України ),які відповідачем та його представником не були спростовані .

Так,судом встановлено ,що ОСОБА_1 за своєю спеціальністю з регулярною періодичністю, починаючи з 2003 року по день звернення до суду позивача з позовом в 2016 році, працевлаштовувався на морські суда іноземних судовласників від різних крюінгових компаній . Контракти в 2015 р. - 2016 р. встановлювались в 5 місяців 22 дні та 6 місяців 18 днів відповідно з інтервалом в 5 місяців.

Періоди контрактів відповідача у 2015 році та 2016 роках співпадають з інформацією державної прикордонної служби України, що стосується перетину ним кордонів України в цей період часу і знаходження за кордоном України, у зв*язку з працевлаштуванням в іноземних компаніях для праці на морських судах на посаді 2-го помічника капітану.

Доводи апеляційної скарги , в частині того,що грошові кошти ,які надходили на валютний рахунок, відкритий в АТ « УкрСиббанк» в період з 02 червня 2015 року по 27 жовтня 2015 року у розмірі 20 500 доларів США, в період з 13 червня 2016 року по 28 листопада 2016 року в розмірі 27 107 доларів США ,не є заробітною платою відповідача, спростовуються матеріалами справи.Так , саме з роздруківки руху грошових коштів за рахунком за вказані періоди вбачається зарахування заробітної плати відповідача (а.с.62-66).

Посилання апелянта на те,що ОСОБА_1 працевлаштовувався з базовим окладом в розмірі 1180 доларів США, ні ким не оспорюється ,так як премії,вихідна допомога, овертайми (перепрацьовані часи) та бонуси нараховуються безпосередньо роботодавцем в ході виконання контракту на судні та вони відображені в банківській роздруківці по доларовому рахунку відповідача.

Крім того , навіть виходячи з базової ставки 1 180 доларів США ,сума за курсом НБУ буде складати 31 608,77 грн. Якщо поділити суму доходу за 2016 рік- 27 107 доларів США на 12 місяців ,то щомісячний дохід відповідача складає 2 259 доларів США,що за курсом НБУ- 1 дол.-26,78 складає 60 496 грн.

Тобто,суд дослідивши обставини справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано дійшов висновку про те,що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 5000 грн. щомісячно .

Згідно ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Стан здоров*я та хвороба відповідача « остеохондроз» враховані судом при визначенні розміру аліментів .Також суд зазначив про не підтвердження наявності у відповідача інших утриманців .Довідки про перебування матері відповідача на пенсії та інвалідність брата відповідача ,не доводять факту перебування вказаних осіб на утриманні відповідача та необхідності надання матеріальної допомоги .

Доказів ,які б свідчили про те,що відповідач знаходиться в пошуку роботи або знаходиться на обліку в центрі зайнятості апелянтом не надано.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Виходячи з вищенаведеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина аліментів у твердій грошовій сумі 5000 грн., щомісяця, починаючи з 27 грудня 2016 р. та до повноліття сина з урахуванням права дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку .

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів є розумним та справедливим, відповідає інтересам дитини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: