Справа № 307/2496/16-ц
Провадження № 2/307/157/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання довіреності недійсною,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд з вищевказаним позовом.

17.11.2016 р. протокольною ухвалою суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залучено у якості співвідповідачів.

У позовній заяві представник позивача посилається на те, що з 07.02.1997 р. позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який на сьогоднішній день не розірвано.

24.01.2014 р. вони придбали земельну ділянку площею 0.25 га., що розташована в урочищі Вишні у с. Поляниця Яремчанського району, за кадастровим номером :22:002:0328.

З п. 15 вказаного договору вбачається, що згода на купівлю земельної ділянки надана його заявою від 24.01.2014 р., посвідчена приватним нотаріусом Яремчанського МНО ОСОБА_7, за реєстровим номером 50.

У 2015 році він випадково дізнався, що його дружина видала довіреність на імя ОСОБА_3 на розпорядження вказаною земельною ділянкою, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 14.05.2016 р., за реєстровим номером 39.

Продажем вказаної земельної ділянки займалася ОСОБА_2, про що йому не було нічого відомо і його дозволу ніхто не запитував.

Під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, на підставі оскаржуваної довіреності, у нотаріальній конторі він не був присутній та не надавав згоду на продаж земельної ділянки.

Наміру на продаж земельної ділянки він не мав та не погоджується з діями своєї дружини.

Вважає, що довіреність від 14.05.2016 р. як односторонній правочин, на підставі якого ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатися земельною ділянкою в урочищі Вишні у с. Поляниця Яремчанського району, підлягає визнанню недійсною.

Зміст правочину, яким є довіреність від 14.05.2016 р., посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі якої ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатися належною їм на праві спільної сумісної власності подружжя земельну ділянку суперечить актам цивільного законодавства України, а саме ч. 1 ст. 238 та ст. 103 ЦК України, оскільки в момент вчинення довіреності вказане майно не належало ОСОБА_2 одноособово та повністю, а тому вона не мала права уповноважувати ОСОБА_3 на вчинення від її імені правочинів щодо розпорядження земельною ділянкою без його згоди.

Представник позивача ОСОБА_8 у судове засідання не зявився, надіслав заяву у просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_9 у судове засідання не зявилася, надіслала заяву в якій просила розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 24.01.2014 р., перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, відповідачка ОСОБА_2, за договором купівлі-продажу придбала від ОСОБА_11 земельну ділянку, що розташована за адресою: ур. Вишні, с. Поляниця, Яремчанська міська рада, Івано-Франківської області.

14.05.2016 р. ОСОБА_2, довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, уповноважила ОСОБА_3 бути її представником з усіма необхідними повноваженнями стосовно продажу, належної їй на праві приватної власності, земельної ділянки, розташованої за адресою: Івано-Франківської області, Яремчанська міська рада, с. Поляниця, участок Вишні, з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд :22:002:0328.

Позивач, вважаючи, що цією довіреністю було порушено його права, так як він не давав своєї згоди на її видачу, а відповідачка ОСОБА_2, не мала права без його згоди вчиняти правочин щодо розпорядження спільним майном просить визнати недійсною довіреність від 14.05.2016 р.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 цього ж кодексу передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 57-59 доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У статті 64 ЦПК вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Відповідно до статі 65 СК України та статі 369 ЦК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Суд встановив, що у даному випадку ОСОБА_2 надавши доручення ОСОБА_3 на відчуження від свого імені земельної ділянки вчинила односторонній правочин. Статтею 202 ЦК України визначено, що одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила.

Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Діючим законодавством згода співвласника майна на вчинення одностороннього правочину не передбачена, так як при цьому наданні довіреності - не настають ніякі правові наслідки для спільно набутого майна.

Такі наслідки можуть наступати лише при реалізації представником права наданого йому довірителем, яка, - реалізація -, повинна проводитися згідно норм вказаних вище ст. 65 СК та ст. 369 ЦК.

За правилами статей 237, 238 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

З наведеного випливає, що норми статей 65 СК України та 369 ЦК України повинні застосовуватися нотаріусом лише при посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки, так як ОСОБА_2 формально мала право довіряти іншій особі вчиняти дію, у даному випадку продаж земельної ділянки, так як сама мала право вчиняти такий правочин.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Факту порушення, невизнання чи оспорювання прав, свобод чи інтересів позивача в результаті посвідчення нотаріусом довіреності від імені ОСОБА_2 на право продажу земельної ділянки суд не встановив. Доказів такого порушення позивач суду не надав.

На думку суду, та обставина, що згідно висновку експертизи довіреність на імя ОСОБА_3 підписала не ОСОБА_2, на права та інтереси позивача впливати не може, так як вона впливає лише на права самої ОСОБА_2, а вона з відповідним позовом у суд не зверталася.

Суд вважає, що звертаючись до суду із даним позовом позивач вибрав невірний спосіб захисту своїх інтересів. Із позовної заяви убачається, що його права були порушені при відчуженні без його згоди земельної ділянки. У такому випадку йому слід було оскаржувати саме той правочин яким ця ділянка була відчужена. Таке ж право має і ОСОБА_2

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 202, 237, 238, 369 ЦК України, ст. 65 СК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Гримут В.І.