Номер провадження: 22-ц/785/3791/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, а також представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Біляївського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошей за умовами договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

04 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошей за умовами договору.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з листопада 2015 року між нею та ОСОБА_5, був укладений договір вязки племінного собаки породи лабрадор. На виконання умов вказаного Договору у період з 01 по 03 листопада 2015 року була проведена оплатна вязка належного їй племінного собаки породи «Лабрадор ретривер», з належною ОСОБА_7 собакою породи «Лабрадор ретривер», яка знаходилася в оренді у відповідачки згідно договору оренди чистопородного собаки.

У період з 01 по 03 листопада 2015 року було проведено декілька вязок, контрольна вязка була здійснена 03 листопада 2015 року.

Згідно з п.2 Договору оплату за вязку відповідачка повинна була зробити у сумі 500 доларів США після продажу першого цуценя, що за курсом НБУ на час написання позову складає 13126,10 гривень, або надати їй право першого вибору цуценя після народження чотирьох або більше цуценят.

Позивачу відомо, що у новорічну ніч з 2015 на 2016 рік в орендованої відповідачкою собаки народилося пятеро цуценят.

Однак, не дивлячись на зазначені положення Договору, після народження цуценят відповідачка обумовлені Договором зобовязання не виконує, вона стала уникати її, перестала спілкуватися та взагалі виконувати будь-які умови договору, а тому ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

Справа розглянута за відсутності відповідача.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року позов задоволено.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 01 березня 2017 року в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до апеляційного суду відповідач по справі ОСОБА_5 не з'явилась, але про розгляд справи вона була сповіщена належним чином. Крім того, її інтереси представляє довірена особа. Тому у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка відповідача до суду апеляційної інстанції не перешкоджає подальшому розглядові справи та у її доступі до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 та пояснення на апеляцію її представника ОСОБА_6, а також заперечення на апеляцію позивачки ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

На виконання вимог ст.303 ЦПК України, суд, під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що діями відповідача позивачці завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до положень ст.1167 ЦК України.

При цьому з огляду на спірні правовідносини та положення ст.611 ЦК України про те, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, оскільки між сторонами у справі виникли зобовязальні правовідносини, а не деліктні, а договір від 03 листопада 2015 року не передбачає умови про відшкодування моральної шкоди за невиконання або неналежне виконання спірних договірних зобовязань.

Посилання позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 про те, що рішення суду першої інстанції в чій частині є законним і обґрунтованим, оскільки суд врахував, що позивачка тривалий час не могла отримати кошти за договором від 03.11.2015 року не приймаються до уваги.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач була зобовязана довести в судовому засіданні ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Однак позивачка не надала ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належні і допустимі докази у підтвердженні позовних вимог щодо стягнення на її користь моральної шкоди за спірним договором.

В судовому засіданні не доведено належним чином те, що між сторонами у справі існувала домовленість про відшкодування моральної шкоди за порушення умов договору від 03.11.2015 року, крім того, умовами спірного договору не передбачено відшкодування моральної шкоди за його невиконання або неналежне виконання.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи щодо скасування рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди спростовують висновки суду і містять підстав для висновків про порушення та неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, а тому судова колегія приходить до висновку, що є законні підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у повному обсязі.

Тому неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, ст. 1167 ЦК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1, п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року в частині задоволення позову щодо відшкодування моральної шкоди скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_9

ОСОБА_2