АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2270/17 Головуючий 1-ї інстанції - Сорока О.П.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Костенко Т.М.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріального та морального збитку, заподіяного внаслідок залиття квартири, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому з урахуванням уточнень просила: 1.стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 22 348,61грн. 2.моральну шкоду в розмірі 20 000,00грн.; 3.вартість звіту про оцінку величини прямого збитку - 1 500,00грн.; 4. судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_3. На другому поверсі цього будинку, над її квартирою, розташована квартира №4, яка належить на праві власності відповідачу. Зазначає, що на протязі 2014-2016років, а саме 28.03.2014року, 01.07.2015року та 20.10.2016року з вини відповідача сталося залиття її квартири, про що працівниками КП «Жилкомсервіс» складалися відповідні акти. Згідно звіту оцінки величини прямого збитку (матеріальної шкоди) від 31.10.2016року, проведеного ТОВ «Аргумент-Експерт» вартість внутрішнього оздоблення, спричиненого власнику кімнати в результаті залиття складає 22 348,61грн. Оскільки відповідач відмовився відшкодовувати завдану їй шкоду в добровільному порядку, вона змушена з цими вимогами звернутися до суду за примусовим стягненням. Також зазначає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях та нервових переживаннях, які вона зазнала внаслідок залиття квартири, знищення та руйнування її майна.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з урахуванням останніх уточнень.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позов не визнав, заперечуючи проти його задоволення, посилався на те, що акти про залиття квартири позивача були складені працівниками дільниці №58 КП «Жилкомсервіс» з порушенням діючих нормативних актів.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 22 348,61грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000,00грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 15.02.2017року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1 564,24грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції від 13.02.2017року скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Зокрема вказує, що суд порушив норми ст.59 ЦПК України, невірно застосував норми матеріального права, на власний розсуд розтлумачив ст.1166 ЦК України, п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. №76, не взяв до уваги лист Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №12/20-11-1175 від 29.12.2009року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Згідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

За положеннями ст.ст.1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК.

Отже, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вищевказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_3 зареєстрована та проживає у АДРЕСА_3, яка належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 25.10.1999року, посвідченого ПН ХМНО Валковою Л.М, за реєстровим №1319 (а.с. 4, 57).

На другому поверсі цього будинку (над квартирою позивача), розташована квартира №4, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.1996року, посвідченого державним нотаріусом Першої ХДНК Коссе Л.М. за реєстровим №7-4616 (а.с.56).

З матеріалів справи вбачається, що на протязі 2014-2016р.р. тричі відбулося залиття квартири позивача з вини відповідача.

Так, згідно акту від 14.04.2014р., складеного комісією із працівників дільниці №58 КП «Жилкомсервіс», 28 березня 2014 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1. При огляді квартири виявлено, що в приміщенні житлової кімнати, площею 11,2кв.м, на стінах наклеєні шпалери, на стелі спостерігається вологі сліди залиття площею приблизно 2,5кв.м, відбувається обвалення шпалер на стінах площею приблизно 20,0кв.м. Приміщення коридору, площею 5,4кв.м, стеля та стіни окрашені водоемульсіонною фарбою, залиття на стелі та стінах приблизно площею 11,00кв.м. Залиття відбулося з квартири №4, розташованої на третьому поверсі цього будинку. Причина залиття - прорив гнучкого патрубку в квартирі №4 (а.с. 5).

При цьому відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду не заперечував проти того, що залиття квартири №3, в якій проживає позивач, відбулося 28.03.2014року з його вини. Для усунення наслідків залиття він добровільно надавав позивачу грошові кошти на ремонтні роботи.

01.07.2015року відбулося повторне залиття квартири АДРЕСА_2, про що комісією працівників дільниці №58 КП «Жилкомсервіс» складено акт від 03.07.2015р. В ході обстеження квартири встановлено, що в житловій кімнаті, площею 11,9кв.м, стеля з простою побілкою, площа залиття стелі 3,0кв.м, площа залиття стін приблизно 4,5кв.м, спостерігається відлущення штукатурного шару на площі 1,2кв.м. Водою залиті меблі та килим. Залиття квартири №3 здійснено з квартири №4, розташованої на третьому поверсі будинку. Доступ до квартири №4 не надано, причина залиття не встановлена (а.с. 6).

20.10.2016року втретє здійснено залиття квартири АДРЕСА_3, про що 21.10.2016року комісією працівників дільниці №58 КП «Жилкомсервіс» складено акт. В ході обстеження квартири №3 було встановлено, що в житловій кімнаті стеля з простою побілкою, площа залиття стелі 8,0кв.м, спостерігається відлущення штукатурного шару. Стіни оклеєні шпалерами, площа залиття стін 6,0кв.м. В результаті залиття електропроводки, на момент перевірки, відсутнє світло. Холодною водою залиті меблі, телевізор палас. Залиття квартири №3 відбулося із квартири №4, яка розташована на третьому поверсі будинку. Доступ у квартиру №4 не надано, причина залиття не встановлена (а.с. 7).

Із відповіді директора Департаменту житлового господарства Харківської міської ради від 25.11.2016року за №Л-9-45480/0/1-16.08-39-11528/0/129-16, які надавалися на звернення ОСОБА_3, також вбачається, що залиття квартири позивача сталося із вище розташованої квартири №4. Власники квартири №4 в категоричній формі відмовилися надати доступ до квартири для з'ясування причини залиття (а.с. 53).

Відповідно до висновку про оцінку величини прямого збитку (матеріальної шкоди), який зроблено ТОВ «Аргумент-Експерт» 16.10.2016року, вартість внутрішнього оздоблення, спричиненого власнику кімнати в результаті залиття, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, складає - 22 348,61грн. (а.с.8-34).

Оскільки ОСОБА_1 не погоджувався із Звітом про оцінку величини прямого збитку (матеріальної шкоди) від 31.10.2016року, вважаючи, що ця сума значно завищена та не відповідає реально завданій шкоді, судовою колегією неодноразово роз'яснювалось його право заявити клопотання про призначення у справі на підставі положень ст.143 ЦПК України судово-технічну експертизу з метою визначення причин залиття та встановлення вартості конкретних відновлювальних робіт, які потрібно провести в квартирі позивача, але відповідач таким правом не скористався.

Доводи апелянта ОСОБА_1 з приводу того, що залиття квартири позивача сталося з вини КП «Харківводоканал» та КП «Жилкомсервіс» і, що акти обстеження квартири позивача від 14.04.2014р., 03.07.2015р., 21.10.2016р. є неналежними доказами, т.я., на його думку, складені неповноважними особами і мають протиріччя, колегіє суддів не приймаються. Будь-яких доказів на спростування того, що саме з вини вищезазначених комунальних підприємств відбувалися вищеназвані залиття відповідачем не надано, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є його обов'язком.

Також колегія суддів не може взяти до уваги лист-відповідь КП «Харківські теплові мережі» від 17.02.2017р. №104 на звернення до них ОСОБА_1, оскільки аварійна ситуація на трубопроводі між кв.№3 та №4 виникла - 31.12.2014року, тобто в інший період, який не відноситься до дат заявлених у позовній заяві.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди вищевказаної суми.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування морального збитку, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральний збиток, зокрема, полягає в душевних стражданнях, що фізична особа випробувала в зв'язку з знищенням чи ушкодженням його майна. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Розмір моральної шкоди суд визначив з урахуванням встановлених по справі обставин, характеру та тривалості душевних страждань, які зазнала позивач ушкодженням стану її квартири, руйнування та знищення майна та речей внаслідок неодноразового залиття, які відбувалися саме з квартири відповідача.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -