Справа № 588/1451/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2017 року м.Тростянець
Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря Долі Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.01.2014 відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.40).
Відповідач у судове засідання втретє не зявився, хоча неодноразово повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендовані поштові відправлення (а.с.51,53), причини своєї неявки не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
За таких обставин, враховуючи згоду позивача (а.с.40), у відповідності до вимог глави 8 ЦПК України, суд ухвалює рішення під час заочного розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановлено, що від 17.01.2014 між сторонами був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява від 17.01.2014 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» складає між відповідачем та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.8).
При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови та правила) клієнт дає згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
Одночасно п.1.1.3.2.3 Умов та правил передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».
Отже, відповідач, уклавши вказаний договір, надав свою згоду на усі вищевказані Умови та Правила.
За ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.
За ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Натомість відповідач, взяті на себе зобовязання за договором не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено.
Вирішуючи вимоги позивача про стягнення штрафу у сумі 1291,48 грн., суд виходить з таких мотивів.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.
Позивачем у складі заборгованості нараховано 3260,07 грн. пені та комісії.
При цьому позивачем також одночасно нараховано 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 791,48 грн. штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів.
Отже, вказане свідчить про нарахування позивачем пені та штрафу за одне й те саме правопорушення.
За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що неустойка у виді штрафу стягненню не підлягає.
Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.
Керуючись вимогами статей 10,11,59,60, 88, 209, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» 1480 (одна тисяча чотириста вісімдесят) грн. компенсації судового збору за подання позовної заяви.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.С. Линник