Дата документу 14.12.2017 Справа № 554/4772/16-ц
Провадження № 2/554/778/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року

Октябрський районний суд міста Полтави

у складі: головуючого судді Кулешової Л.В.,

при секретарях судового засідання Ткаченко А.К., Колесніченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 23 грудня 2015 року помер її брат ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області 24 липня 2002 року, брат розпорядився частиною належного йому майна, та заповів їй та ОСОБА_4 земельною ділянкою (паєм), який розташований на території Яреськівської сільської ради Шишацького району. Більше близьких родичів у ОСОБА_5 не було. Маючи намір прийняти спадщину після померлого брата, вона подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу. Аналогічну заяву про прийняття спадщини подала і ОСОБА_4, яка є її сестрою та сестрою ОСОБА_5 Звертаючись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини вони мали намір прийняти спадщину за заповітом від 24 липня 2002 року та як спадкоємці за законом другої черги. Проте їм стало відомо про наявність заповіту брата від 01 березня 2012 року, яким останній розпорядився своїм майном на користь відповідачів у справі, а саме : на користь ОСОБА_2 заповів жилий будинок, що знаходиться у с.Яреськи, вул.Шевченка,17 Шишацького району, земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, земельну ділянку площею 0,34 га для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 4,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Яресківської сільської ради, вклади на рахунках 915513568, № 915513570, № 915513182, що знаходяться в філії Шишацького Ощадного банку № 5465/01 села Яреськи Шишацького району Полтавської області; на користь ОСОБА_3Ю, заповів житловий будинок, що знаходиться у с.Яреськи, вул.Шевченка,15 Шишацького району Полтавської області, та земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд. До складення вказаного заповіту брат був однозначним у своєму бажанні стосовно належного йому майна і хотів, щоб майно залишилося їй та сестрі у рівних частках. Брат не мав наміру залишити майно відповідачам. Окрім того, на час складення та посвідчення заповіту ОСОБА_5 був хворою людиною, він страждав від алкогольної залежності і міг знаходитися під впливом людей, які заохочували його до вживання спиртних напоїв ще більше. З часу прояву у брата алкогольної незалежності він перебував у постійному нервовому напруженні та навіть страху через можливість залишитися без спиртних напоїв і кожне таке ускладнення призводило до нервових потрясінь. Позивач вважає, що на час складання та посвідчення заповіту 01 березня 2012 року через надмірне вживання спиртними напоями брат перебував у постійному нервовому напруженні та потрясінні і не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позивач просить визнати недійсним заповіт від 01 березня 2012 року, складений від імені ОСОБА_5, посвідчений секретарем виконкому Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області за реєстровим №7 на користь відповідачів.

У судовому засіданні позивач та представник позивач підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 з позов не погодилася та просила відмовити у його задоволенні, посилаюсь на те, що позивачем не надано доказів в підтвердженні тією обставини, що на момент складання оспорюваного заповіту ОСОБА_5 був у такому стані, що не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позиція позивач базується виключно на її словах та її припущеннях. За життя покійний тісно спілкувався з ОСОБА_2. На час складання заповіту він мав гарне здоровя, не скаржився на хвороби, займався виноградарством та він активний спосіб життя. Крім того, позивач не є спадкоємцем, оскільки є спадкоємці першої черги.

Відповідач ОСОБА_2Ю, в судове засідання не зявився, надавши суду заперечення, в якому посилається на те, що вимоги позивача є безпідставними, відсутні докази, які б свідчили по те, що ОСОБА_5 Ю,А., який є його батьком, перебув у стані, що не міг усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. За життя батько неодноразово зазначав про свій намір передати йому будинок в с.Яреськи та земельні ділянки. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні погодився з позовом. Суду надав пояснення про те, що він не знав про заповіт та не може стверджувати, у якому стані на час складення заповіту був батько. Проте є свідки та родичі, які знають про його спосіб життя. Батько зловживав спиртними напоями. З весни по осінь він займався виноградарством та в цей час не пив. Запої були восени місяців зо два. З батьком вони спілкувалися по телефону. За життя батько казав, що він усе майно хоче залишити йому, як єдиному сину. Про ОСОБА_2 йому стало відомо після смерті батька.

Третя особа ОСОБА_4 з позовом погодилася та просила його задовольнити. Суду надала пояснення про те, що ОСОБА_5 є її братом. Тривалий час брат зловживав спиртними напоями. Вона тісно спілкувалася з братом та виводила його із запоїв. Брат казав, що спадщина буде їм з сестрою. Коли він зробив новий заповіт, то сказав, що він зробив неправильний заповіт та його переробить. Взимку вона часто не їздила. Брат 20 років жив з жінкою, яка знає як він пив. Коли брат був у запої, то він був неадекватний.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з повторним свідоцтвом про смерть від 17 лютого 2016 року ОСОБА_5 помер 23 грудня 2015 року ( а.с.5).

Як вбачається зі ксерокопії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області ОСОБА_6 24 липня 2002 року, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповідав належну йому земельну частку (пай), що належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 035334, яка розташована на території Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, і рівних долях по 1/2 частці ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ( а.с.10).

Згідно зі ксерокопією заповіту від 01 березня 2012 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області ОСОБА_701 березня 2012 року, записаного зі слів ОСОБА_5, який був власноручно ним підписаний у присутності секретаря о 14 годині 15 хвилин, зареєстрований в реєстрі за № 07, ОСОБА_5 на випадок свої смерті зробив таке розпорядження : житловий будинок, що знаходиться в с.Яреськи Шишацького району Полтавської області, вул.Шевченка,15 та земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 692422 заповів ОСОБА_3; житловий будинок, що знаходиться в с.Яреськи, вул.Шевченка,17 Шишацького району Полтавської області, земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 692420, земельну ділянку площею 0,034 га для ведення особистого селянського господарства державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 692421 та земельну ділянку площею 4,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва державний акт на право власності на земельну ділянку серія І-ПЛ № 035334,яка знаходиться на території Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, вклади по рахункам № 915513568, № 915513570, № 915513182, що знаходяться в філії Шишацького Ощадного банку № 5465/01 села Яреськи Шишацького району Полтавської області заповів ОСОБА_2. ( а.с.4).

Згідно зі ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Як встановлено в судовому засіданні, секретар виконавчого комітету Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області ОСОБА_7 померла, що підтвердили в судовому засіданні сторони.

Частиною 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 та в п. 18 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу (в даному випадку посмертну судово-психіатричну експертизу) за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК України.

06 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1А . звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини після померлого 23 грудня 2015 року ОСОБА_5 ( а.с.12).

Як зазначає позивач, після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй стало відомо про наявність заповіту ОСОБА_5 на користь відповідачів від 01 березня 2012 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на ту обставину, що брат зловживав спиртними напоями, а тому на час складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Крім того, за життя померлий висловлював свій наміри залишити майно їй та сестрі.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 за своє життя недієздатним не визнавався.

Згідно з довідкою Полтавського обласного наркологічного диспансеру від 14 листопада 2016 року ( а.с.69) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на диспансерному обліку лікаря-нарколога з 1981 року, проходив лікування в обласній психіатричній лікарні з 20 серпня 1981 року по 09 жовтня 1981 року з приводу алкогольного делірію та 03 березня 2009 року за рішенням ЛКК ПОНД був знятий з обліку в зв'язку з ремісією більше 3 років. 23 грудня 2015 року звернувся самостійно у супроводі сина та дружини в стаціонарне відділення №4 ПОНД з приводу алкогольної залежності. Госпіталізований 23 грудня 2015 року об 11 годині з діагнозом 6 «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни неускладнений». 23 грудня 2015 року о 18 годині 30 хвилин зафіксована біологічна смерть. Причина смерті гостра серцево-судинна недостатність, раптова зупинка серця, ішемічна хвороба серця, кардіосклероз атеросклеротичний, токсична кардіоміопатія.

Таким чином, із зазначеної довідки вбачається, що у 2009 року ОСОБА_5 був знятий з обліку лікаря - нарколога та на час складання заповіту - 01 березня 2012 року він не перебував на обліку.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили, що померлий ОСОБА_5 вживав спиртні напої, але жоден зі свідків не був присутнім під час складання та посвідчення заповіту та не підтвердив достовірно, що ОСОБА_5 у цей час був стані тимчасового психічного розладу, нервового потрясіння, тощо.

Свідки показали, що коли померлий зловживав спиртними напоями, був у «запоях» його поведінка була неадекватною, але не пояснили, в чому це неадекватність проявлялася та яким чином впливала не психічний стан ОСОБА_11, в який період часу це відбувалося.

Свідок ОСОБА_9 показала, що вона проживала разом з ОСОБА_11 Ю,А., вела з ним спільне господарство. На протязі їх спільного життя ОСОБА_11 Ю,А. зловживав спиртними напоями періодично. На час складання заповіту вона працювала у сільраді діловодом. Їй відомо, що заповіт було посвідчено 12 лютого 2012 року. Увечері вона бачила ОСОБА_11 Ю,А. , який був трохи пяненький, у нього починався «запой». У той день вона на роботі не була. Наступного дня секретар їй сказала, що ОСОБА_5 склав заповіт. Секретар їй сказала, що він сміявся та вона не зрозуміла, що він був пяний.

Із показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що заповіт було посвідчено у сільській раді секретарем 12 лютого 2012 року, в той час коли заповіт було посвідчено 01 березня 2012 року.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачем не надано доказів, що на час складання заповіту та його посвідчення ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними та волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Наявність заповіту на користь позивач та третьої особи ОСОБА_4 від 24 липня 2002 року не може буди безумовною обставиною, яка б свідчила, що волевиявлення померлого ОСОБА_5 при складанні оскаржуваного заповіту не відповіла його волі.

Свідок ОСОБА_9 оказала, що померлий за життя казав, що він перепише заповіт, але протягом трьох років - з часу складання заповіту до його смерті - ОСОБА_5 своє волевиявлення не змінив.

При цьому суд бере до уваги, що згідно зі ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Враховуючи викладене та те, що позивач відмовилися від проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, суд вважає позовні вимоги про визнання заповіту недійсним є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, а тому судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Л.В.Кулешова

Повне рішення складено 18 грудня 2017 року.

Суддя : Л.В.Кулешова