У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

26 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Гончаренко М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2017 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69000) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, 69000), третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, 69035) про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_4 з підстав укладення договору під впливом помилки, та скасування його державної реєстрації.

Ухвалою від 26 грудня 2017 р. позовна заява прийнята до розгляду судом, та відкрито провадження у справі.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4 з тих підстав, що відповідач може відчужити дану квартиру, що в подальшому зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у їх відсутність.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суд дійшов таких висновків.

За частиною першою статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї ж статті, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої цієї ж статті заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 94 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Предметом спору у справі є визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_4 з підстав укладення договору під впливом помилки, та скасування його державної реєстрації.

Договір укладено 15 травня 2017 р. між сторонами та посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 1384.

Таким чином, квартира на даний час належить відповідачеві.

Отже, накладення арешту на квартиру в порядку забезпечення позову буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки відповідач, являючись власником квартири, може у будь-який час здійснити ї відчуження. В такому разі поновлення оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде неможливим.

В даному випадку вжиття заходів забезпечення позову не зможе перешкодити господарській діяльності банку, а також не порушать інтереси інших осіб.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати у даній справі заходи забезпечення позову, про які просить позивач.

Суд вважає недоцільним на даному етапі вирішувати питання зустрічного забезпечення, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що накладання арешту на квартиру може призвести до збитків відповідача. Підстав для обовязкового зустрічного забезпечення, визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, не встановлено. Поряд із цим, відповідач не позбавляється права подати клопотання про застосування зустрічного забезпечення в порядку ч. 6 ст. 154 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149154, 157, 260, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 15 травня 2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 1384.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід І групи, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_5;

Боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_6.

Копію ухвали для виконання направити приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, Вознесенівському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Ухвала на підставі частини першої статті 157 Цивільного процесуального кодексу України підлягає негайному виконанню з дня її проголошення незалежно від оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя в 15-денний строк з дня її постановлення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає розгляду справи.

Суддя А.В. Воробйов