Справа № 161/5026/17
Провадження № 2/161/2134/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача житлово-експлуатаційна контора №8 ЖБК, про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 11 травня 2015 року померла її мати ОСОБА_4, яка була членом ЖБК, після її смерті залишилася двохкімнатна квартира № 25 в ЖБК по пр. Перемоги, 21 в м.Луцьку. На момент смерті останньої заборгованості перед кооперативом по даній квартирі не має. Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває право власності на це майно. Однак, набувши право власності на вищевказану квартиру, її мати за життя не отримала відповідного правовстановлюючого документу. На момент її смерті ОСОБА_4 заповіту не залишила. Серед спадкоємців за законом, залишилося двоє спадкоємців першої черги: вона та її брат ОСОБА_3. Останній, у встановлений законом термін, відмовився від прийняття спадщини, про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву. Вона, як спадкоємець , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається такою, що прийняла спадщину. Крім того, вона, у встановлений законодавством строк, подала до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини. По спливу шестимісячного терміну з моменту відкриття спадщини, вона звернулась у ОСОБА_1 державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадкової справи та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом. Від державного нотаріуса ОСОБА_5 19.04.2016 року вона отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Третя особа подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно з якою не заперечує щодо визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_2

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 171924 від 11 травня 2016 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції вбачається, що 11 травня 2015 року померла ОСОБА_4. (а.с.6).

Судом встановлено, що після смерті останньої відкрилася спадщина на спадкове майно, яка складається з двохкімнатної квартири № 25 в ЖБК по пр. Перемоги, 21 в м.Луцьку, право власності на дане спадкове майно не зареєстровано згідно закону. (а.с. 4)

Як слідує з довідки від 07.03.2017р. №18, виданої житловоексплуатаційною конторою № 8 ОСОБА_6, власником двохкімнатної квартири № 25 в ЖБК по пр.Перемоги, 21 в м.Луцьку, є ОСОБА_4, яка, станом на 07.03.2017р., заборгованості перед кооперативом немає.

У статті 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як встановлено судом, за життя ОСОБА_4 заповіту не залишала, отже, спадкування відбувається за законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 є дочкою спадкодавця ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №445751, виданим 07 лютого 1979 року ОСОБА_1 міським відділом ЗАГС Волинської області та витягом з Державного преєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. (а.с 7-8).

Судом встановлено, що, крім позивача, іншим спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4, який би міг претендувати на частку спадкового майна, є брат позивача - ОСОБА_3, який, відповідно до положень ст. 1273 ЦК України, у встановлений законом термін, відмовився від прийняття спадщини, про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву.

Крім того, згідно заяви ОСОБА_3, яка міститься в матеріалах справи, останній не заперечує щодо визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на вищевказане спадкове майно після смерті ОСОБА_3П, який помер 03 червня 2000 року.

В судовому засіданні встановлено, що позивач постійно, та на момент смерті ОСОБА_4, проживала разом з останньою у квартирі АДРЕСА_2

Отже, відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, позивач вважається такою, що фактично прийняла спадщину.

Також судом встановлено, що інших спадкоємців, які б могли претендувати на частку спадкового майна після смерті ОСОБА_4 немає.

Відповідно до ч.1 статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 за життя не оформила, у передбаченому законодавством України порядку, право власності на зазначене спадкове майно, а тому при зверненні позивача до державного нотаріуса Першої ОСОБА_1 державної нотаріальної контори, в.о. завідувача Другої ОСОБА_1 державної нотаріальної контори ОСОБА_5, з метою оформлення права на спадщину на нерухоме майно, остання відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Разом з тим, статтею 1296 ч.3 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, за таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на вищевказане спадкове майно після смерті ОСОБА_4, яка померла 11 травня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1268, 1270, 1296 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно -квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, яка померла 11 травня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта