У Х В А Л А

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Метлайф» про визнання договору страхування недійсним, відшкодування збитків та шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 червня 2016 року ОСОБА_4 в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 16 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання на те, що при укладенні договору страхування, зі сторони відповідача мав місце обман щодо реальних строків дії договору страхування, на які позивач бажала укласти договір, шляхом неповідомлення її про них, а в подальшому самовільним внесенням виправлення до розділу тексту заяви на укладення добровільного договору страхування життя, де був вказаний строк дії договору, першопочатково погоджений сторонами. У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційної інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень касаційної, апеляційної, першої інстанцій та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 267 ЦК України та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2011 року, 5 грудня 2012 року, 12 червня 2013 року, 22 квітня, 16 вересня 2015 року та постанову Верховного Суду України від 18 березня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи в задоволені позовних вимог суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено, що при укладенні договору страхування зі сторони відповідача мав місце обман. Крім того, позивачкою пропущено строк позовної давності про застосування якої заявлено відповідачем.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2011 року міститься висновок про те, що на вимоги про припинення договору оренди, строк дії якого ще не закінчився, позовна давність не поширюється.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справі, судове рішення в якій надане заявником для порівняння, наявні інші підстави позову, предмет спору, зміст позовних вимог та встановлені інші фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Висновок про те, що договір оренди землі може бути припинений протягом усього часу його дії міститься і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2013 року.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2012 року взагалі не містить будь-яких висновків щодо застосування позовної давності.

Висновки про застосування позовної давності зроблені судом у справі про перегляд якої подано заяву не суперечать висновкам, зробленим Верховним Судом України у постанові від 18 березня 2015 року, на яку посилається заявник та в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня, 16 вересня 2015 року.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Метлайф» про визнання договору страхування недійсним, відшкодування збитків та шкоди до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук