Справа № 500/3782/15-ц
Провадження № 2/500/783/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_3

до

Ізмаїльської міської ради

про

визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач в судове засідання не з'явилась, оповіщена у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомила. Представник позивача пояснила, що ОСОБА_3 є правонаступником після смерті 27 жовтня 2015 року ОСОБА_4, з яким вона знаходилась у шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії 1-ЕД №133606, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за № 62 від 19 серпня 2003 року. На підставі вказаного вона за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15 червня 2016 року є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Разом із тим спадкодавець через свою смерть не отримав свідоцтво про право на спадщину у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, власником якої на час смерті 30 серпня 1996 року була ОСОБА_5, яка у свідоцтві про народження серії ЯВ №890397, виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС на підставі актового запису за № 862 від 07 жовтня 1951 року визначена матір'ю ОСОБА_4. З урахуванням вказаного просить визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, власником якої на час смерті 30 серпня 1996 року була ОСОБА_5.

Представник відповідача безумовно визнав позовні вимоги.

Вислухавши пояснення, думку захисту, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 60, 131 ЦПК України.

Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що ОСОБА_3 є правонаступником після смерті 27 жовтня 2015 року ОСОБА_4, з яким вона знаходилась у шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії 1-ЕД №133606, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за № 62 від 19 серпня 2003 року.

Долученою до матеріалів справи документацією підтверджене право власності в рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1.

Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15 червня 2015 року за позивачем визнано право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_4 на час смерті 27 жовтня 2015 року.

Відкриття спадщини у відповідності до вимог ст. 1220 ЦК України після смерті ОСОБА_5 30 серпня 1995 року підтверджене свідоцтвом серії 1-ЖД №091464, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області на підставі актового запису за № 846 від 31 серпня 1996 року.

Заповітом від 20 серпня 1996 року ОСОБА_5 визначила спадкоємцем ОСОБА_4.

Разом із тим спадкодавець через свою смерть не отримав свідоцтво про право на спадщину у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, власником якої на час смерті 30 серпня 1996 року була ОСОБА_5, яка у свідоцтві про народження серії ЯВ №890397, виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС на підставі актового запису за № 862 від 07 жовтня 1951 року визначена матір'ю ОСОБА_4.

Заповітом від 22 жовтня 2015 року ОСОБА_4 призначив спадкодавцем на належне йому майно позивача, разом із тим приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області листом за № 333/02-14 від 01 вересня 2016 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що ОСОБА_4 не довів факту сумісного проживання зі спадкодавцем і факту прийняття спадщини.

Між тим, тим до наступного часу інші, окрім вказаних осіб, не звернулись до нотаріуса або суду в якості спадкоємців.

У відповідності до вимог ст. 174 ч.4 ЦПК України та роз'яснень п. 24 ч.3 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Через відсутність звернень інших, окрім вказаних осіб, в якості спадкоємців та безумовне визнання позовних вимог представником Ізмаїльської міської ради, суд у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України задовольняє позовні вимоги.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, власником якої на час смерті 30 серпня 1996 року була ОСОБА_5.

Скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6