Номер провадження: 22-ц/785/1694/17
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Одеської області в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселення, за апеляційною скаргою Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2016 року,-

встановила:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселення і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до ордеру від 20.05.1993 року НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення гарнізонної житлової комісії від 01.02.1993 року № 14, відповідачам ОСОБА_3 та його доньки ОСОБА_3 було виділено квартиру АДРЕСА_1 проте , з 1994 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зазначеній квартирі не проживають ,місце їх знаходження не відомо. Посилаючись на положення ст.ст. 71,72 ЖК України , прокурор просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Додатково прокурор посилався на те,що з 2005 року у спірну квартиру самовільно

вселився та проживає безпідставно відповідач ОСОБА_4,який підлягає виселенню відповідно до ст. 116 ЖК України.

Прокурор остаточно просив суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_4 з самоправно зайнятого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, просив їх задовольнити.

Заочне рішення ухвалено у відсутність відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_3 ОСОБА_4

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення ,яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району підлягає відхиленню ,а заочне рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог прокурора про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими ,що втратили право користування квартирою ,суд першої інстанції посилався на недоведеність прокурором факту непроживання відповідачів у спірній квартирі понад шести місяців .

Відмовляючи у задоволені позовних вимог прокурора щодо виселення ОСОБА_4 суд першої інстанції посилався на необґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається , що відповідно до протоколу засідання житлової комісії Білгород-Дністровського гарнізону № 4 від 01.02.1993 року, службову однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, було розподілено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,якими було отримано ордер на вселення НОМЕР_1 від 20.05.1993 року (т.1 а.с.9).

Після отримання ордеру ОСОБА_2 12.01.1994 р. зареєструвався за зазначеною адресою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання (т.1 а.с.19,16) .

Відповідно до довідки КП «ЖЕО -1» № 377 від 09.06.2015 року розрахунковий рахунок зазначеної квартири відкритий на ОСОБА_2(т.1 а.с.15).

Відповідно до довідки ВАТ «ЕК Одесаобленерго» № 02/6195 від 23.12.2011 року в базі даних побутових споживачів розрахунковий рахунок відкритий на ОСОБА_4 на підставі довідки № 11 домоуправління № 1 КЕЧ від 23.02.2005 року (т.1 а.с.18).

Згідно акту приймання - передачі військового містечка №60, затвердженого рішенням Білгород-Дністровської міської ради №907-ІV від 29.09.2005 року, до складу якого входить будинок АДРЕСА_1, було передано із сфери управління Міністерства Оборони України до Білгород-Дністровської міської ради разом із технічною документацією - індивідуальною карткою обліку та технічним паспортом на будівлю.

Таким чином, житловий будинок по АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності Білгород-Дністровської МР, яка здійснює державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, здійснює управління житловим фондом місцевої ради, приймає рішення про надання жилих приміщень, видає ордера на жилі приміщення та ін. повноваження.

Згідно із довідкою КП «Б-Дністровське БТІ» від 08.06.2015 року № 719, станом на 31.12.2012 року державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 КП «Б-Дністровське БТІ» не проводилася.

Відповідно до акту від 17.11.2014 року ,складеного комісією у складі представника Білгород-Дністровської КЕЧ та мешканців будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2,ОСОБА_3 не проживають. Причина складання акту -неможливість вручення судових повісток (т.1 а.с.178).

Звертаючись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2ОСОБА_3 про визнання їх такими що втратили право користування зазначеною квартирою ,прокурор посилаючись на положення ст. 71,72 ЖК України , посилався на те,що відповідачі ОСОБА_2,ОСОБА_3 не проживають у зазначеній квартирі з 1994 року та на думку прокурора є такими, що втратили право користування квартирою.

Суд першої інстанції ,відмовляючи у задоволенні позову вірно ,посилався на недоведеність в цій частині позовних вимог ,оскільки матеріали справи не містять докази відсутності ОСОБА_2ОСОБА_3 без поважних причин понад шести місяців.

Судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги акт від 17.11.2014 року ,оскільки зазначений акт складений у зв'язку з неможливістю вручення судових повісток.

З зазначеним позовом до суду прокурор звернувся у липні 2015 року , належних та допустимих доказів того,що ОСОБА_2,ОСОБА_3 не проживають у спірній квартирі понад шести місяців матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції вірно посилався на те,що прокурором в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надані ,а матеріали справи не містять докази непроживання відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_3 у спірній квартирі понад шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позовні вимоги прокурора про визнання ОСОБА_2,ОСОБА_3 такими що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 є передчасними та недоведеними.

Колегія суддів не приймає до уваги наданий прокурором Попазогло В.С. в судовому засіданні колегії суддів акт від 15.05.2017 року , оскільки відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення , наданий акт від 15.05.2017 року складений після ухвалення судом першої інстанції судового рішення .

Стосовно позовних вимог прокурора про виселення ОСОБА_4 з спірної квартири слід зазначити наступне.

Звертаючись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_4 про виселення із спірної квартири ,прокурор посилався на довідку ВАТ «ЕК Одесаобленерго» № 02/6195 від 23.12.2011 року ,відповідно до якої в базі даних побутових споживачів відкритий на ОСОБА_4 розрахунковий рахунок ( т.1 а.с.18).

Проте, інших доказів ,які свідчать про проживання ОСОБА_4 у спірній квартирі матеріали справи не містять. Такі докази не були надані і в судовому засіданні колегії суддів.

Наявність відомостей про відкриття розрахункового рахунку в ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» на ім'я ОСОБА_4 не є достатніми доказами того,що ОСОБА_4 мешкає у спірній квартирі та підставою для його виселення.

В судовому засіданні колегії суддів прокурор Попазогло В.С. колегії суддів пояснила, що у спірній квартирі ОСОБА_4 не проживає ,а проживає інша особа ОСОБА_5 ,якою переоформлені особові рахунки на квартиру.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що ОСОБА_2,ОСОБА_3 не проживають у спірній квартирі з 1994 року не заслуговують на увагу з вищенаведених колегією суддів підстав.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що факт проживання ОСОБА_4 у спірній квартирі з 2005 року підтверджується додатково письмовими поясненнями ОСОБА_6,ОСОБА_7 , ОСОБА_8, оскільки зазначені особи не були допитані в судовому засіданні в якості свідків ,а прокурором таких клопотань не було заявлено.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, апеляційна скарга Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району підлягає відхиленню, а заочне рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району відхилити.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О.Погорєлова