АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 682/2005/16-ц
Провадження № 22-ц/792/682/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Янчук Т.О.,

суддів: Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Кошельника В.М.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що в період спільного проживання у шлюбі, ним та його колишнього дружиною ОСОБА_4, було придбано трактор «ЮМЗ-6» та двухосний причеп марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_1. В січні 2013 року шлюб між ними рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницького області було розірвано. Після розірвання шлюбу спільне майно між собою не ділили. Трактор та причеп залишився у дружини та дітей. Однак нещодавно він дізнався, що ОСОБА_4 продала причеп ОСОБА_5, хоча реєстраційні документи на причеп залишилися у позивача.

Вважає, що ОСОБА_4 не мала права здійснювати такий продаж, оскільки в неї не було реєстраційних документів на предмет продажу, а ОСОБА_5 не мав права купувати вказаний причеп без нотаріального оформлення договору купівлі-продажу та послідуючої реєстрації причепа в територіальному сервісному центрі. Посилаючись на зазначене, просив суд витребувати у відповідача належний йому на праві власності тракторний причеп «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_1. Вирішити питання по судовим витратам.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 січня 2017 року позов задоволено, витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 тракторний причеп марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1170 грн. судових витрат, пов'язаних з явкою до суду, 551,20 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Мацюк Ю.І. Категорія: 59

Доповідач: Янчук Т.О

посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки ОСОБА_3 було придбано у ОСОБА_4 причеп, який декілька років стояв на дорозі біля домогосподарства її батька, ним ніхто не користувався, так як був у непридатному стані, як металобрухт, на теперішній час вже перероблений.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, доводи учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з наступних підстав:

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач придбав у колишньої дружини позивача тракторний причеп без достатньої правової підстави, даний причеп знаходиться у ОСОБА_3, а тому на підставі ст.ст. 387, 1212 ЦК України витребував тракторний причеп марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 у відповідача як із чужого незаконного володіння.

Проте погодитися із таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини, виданого Славутською районною інспекцією Держтехнагляду від 07 лютого 2002 року НОМЕР_2, ОСОБА_2 власник причепа модель 2ПТС-4 рік випуску 2001 НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.5).

Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилався на те, що даний причеп є спільною власністю з колишньою дружиною ОСОБА_4, шлюб між ними розірвано в січні 2013 року, спільне майно між собою не ділили, зазначений причеп залишив для користування своїм дітям.

Зазначені обставини визнаються сторонами по справі та ніким не оспорюються.

Як вбачається із довідки від 21.12.2016 року №237 виданою старостою сіл Мухарів, Ульянівка Берездівської сільської ради причіп, який знаходився навпроти домоволодіння батька ОСОБА_4, ОСОБА_7, був в непридатному стані для експлуатації, а саме: відсутні колеса, відсутня платформа, поломані борти, відсутня рамка циліндра підйомного та сам циліндр. Даного причепа бачили сусіди (а.с.65).

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 пояснювала, що причіп декілька років стояв на дорозі біля домогосподарства її батька ОСОБА_7, ніхто ним не користувався так як він був у непридатному стані для користування, продала відповідачу як металобрухт.

За змістом положень ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 ЦК).

Тобто витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У п. 23 постанови пленуму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що відповідно до ст. 387 ЦК України та ч.3 ст.10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Власник майна, який звернувся до суду з вимогою про витребування майна, крім свого права на витребування цього майна, має довести що його майно знаходиться у відповідача.

Об'єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову.

Якщо річ, перебуваючи в чужому володінні, видозмінилася, була перероблена чи знищена, застосовуються зобов'язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень Глави 83 ЦК України.

Такі ж способи захисту застосовуються і до речей, визначених ознаками, оскільки із чужого незаконного володіння може бути витребувана лише індивідуально визначена річ.

Відповідно до положення ч.1 ст.184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Отже, власник може витребувати своє майно, якщо його майно є безпосередньо у відповідача.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову та доводи апеляційної скарги, відповідач посилався на те, що придбав у ОСОБА_4, причеп без будь-яких індивідуальних ознак, ніяких реєстраційних номерів та номерів агрегатів не було на ньому зазначено, як металобрухт, оскільки він був у стані непридатному для його експлуатації. Відповідач переробив його, поставив колеса, борти та інше.

У порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, ст. 387 ЦК України позивач не надав доказів знаходження тракторного причепа марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 безпосередньо у відповідача.

Надані позивачем фотографії тракторного причепа не є належними та допустимими доказами, щодо знаходження у відповідача саме причепа марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_1, який позивач просить витребувати у відповідача (а.с.90-91).

Зважаючи на зазначене, висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позову є помилковим, ґрунтується на припущеннях, що заборонено ч.4 ст.60 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 606,32 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір за апеляційну скаргу 606 грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук