КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1353/17
Провадження № 2/552/726/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі: судді Миронець О.К., за участі секретаря судового засідання Ваніної Ю.А., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Благодійної організації «Світло надії» про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, треті особи виконавчий комітет Шевченківської районної в м. Полтаві ради, Полтавський міський центр соціальних служб сім»ї, дітей та молоді

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Благодійної організації «Світло надії» та просить суд визнати недостовірною, такою що не відповідає дійсності, порушує права та свободи інформацію викладену у листі-відповіді БО «Світло-Надії» №120-17 від 20.02.2017 року до заступника голови Шевченківської районної у м. Полтаві ради та зобовязати виконавчого директора БО «Світло Надії» ОСОБА_5 спростувати недостовірну інформацію, поширену ним у своєму листі-відповіді БО «Світло Надії» №120-17 від 20.02.2017 року до заступника голови Шевченківської районної у м. Полтаві ради з питань діяльності виконавчого органу у спосіб найбільш близький до способу її поширення шляхом направлення від БО «Світло Надії» нового листа до заступника голови Шевченківської районної у м. Полтаві ради з питань діяльності виконавчого органу не пізніше 15 днів з дня набрання рішення суду законної сили, стягнути на його користь 3000 гривень моральної шкоди. Свій позов обґрунтував тим, що в листі-відповіді БО «Світло-Надії» №120-17 від 20.02.2017 року розповсюджено інформацію, яка не відповідає дійсності щодо діяльності його дитячого будинку сімейного типу в якому ним виховуються шестеро дітей. Вважає, що неправомірними діями відповідача завдано йому моральну шкоду, яку оцінює в 3000 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відомості, які зазначені в листі №120-17 від 20.02.2017 року відповідають дійсності, оскільки висновки, які викладені в листі були зроблені на підставі консультації психолога, яка була проведена з ОСОБА_1, отже просила відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради в судовому засіданні при розгляді справи покладався на розсуд суду.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви в судове засідання не зявився.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 11.04.2017 року до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Полтавський міський центр соціальних служби сім»ї, дітей та молоді.

Його представник в судовому засіданні пояснила, що інформація, яка викладена в листі №120-17 від 20.02.2017 року була використана виключно для службового користування, не була розповсюджена для широкого кола осіб і містила висновок психолога. Отже в задоволенні позову просила відмовити.

Суд, заслухавши сторони, свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що 15.11.2016 року проводилось засідання координаційної ради у справах сімей та дітей при виконавчому комітеті Полтавської міської ради та за його результатами прийнято рішення. Згідно п.5 вищевказаного рішення прийнято рішення залучити незалежних психологів обласного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді та БО «Світло надії» для здійснення соціального супроводження дитячого будинку сімейного типу подружжя ОСОБА_1 на термін, що необхідний для покращення ситуації в родині. Відповідно до п.6 вищевказаного рішення у разі виникнення несприятливих конфліктних ситуацій для виховання та спільного проживання дітей-вихованців дитячого будинку сімейного типу подружжя ОСОБА_1 негайно інформувати службу у справах дітей Шевченківської районної у м. Полтаві ради.

На виконання даного рішення психологом благодійної організації «Світло Надії» ОСОБА_6 проведено консультативну бесіду з позивачем ОСОБА_1 з питань здійснення ним виховання дітей. За результатами цієї бесіди благодійною організацією «Світло Надії» було направлено листа за №1022-16 від 28.12.2016 року на імя заступника Полтавського міського голови ОСОБА_7 та директора Полтавського міського центру соціальних служб ОСОБА_4 В даному листі викладені висновки зроблені за результатами проведеної бесіди з ОСОБА_1

Також за результатами бесіди в психологом ОСОБА_6 було направлено лист за №120-17 від 20.02.2017 року на адресу заступника голови Шевченківської районної у м.Полтаві ради з питань діяльності виконавчого органу.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 повідомила суду, що нею особисто був підготовлений лист за №120-17 від 20.02.2017 року і викладені в нього обставини відповідають дійсності. До таких висновків вона прийшла після консультаційної бесіди із ОСОБА_1 Також в судовому засіданні свідок повідомила, що більш ґрунтовні висновки вона була позбавлена можливості зробити оскільки ОСОБА_1 не надав дозвіл на спілкування з дітьми.

Частина 1 статті 34 Конституції України гарантує кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення є сукупність таких обставин: поширення інформації, поширена інформація стосується певної особи, тобто позивача, поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності, поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам; недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності.

За змістом ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Чинним цивільним законодавством закріплена презумпція добропорядності особи, а тому згідно з положеннями статті 10 ЦПК України обовязок довести, що поширена про позивача інформація є достовірною, покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, є вираженням субєктивної думки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що викладені в листі від 20.02.2017 року відомості є оціночними судженнями.

Крім того, аналізуючи докази по справі суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди відповідачем.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Підстави для стягнення з відповідача на користь позивача у відповідності до статті 88 ЦПК України судового збору відсутні.

Керуючись ст.212-215 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Миронець О.К.