Провадження 2-п/127/74/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

В наведеній вище справі відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 19.04.2017 р. в цій справі.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Вінницького міського суду від 19.04.2017 (надалі - Рішення) позовні вимоги Позивача задоволено в повному обсязі визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Залишено у власності ОСОБА_2, 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Про розгляд справи він не був належним чином повідомлений, тому що відповідно до договору про надання правової допомоги від 29.01.2017 та довіреності від 02.02.2017, копії яких додаються, мої інтереси при розгляді цивільної справи, Рішення у якій оскаржується, мої інтереси представляв ОСОБА_3.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомога ОСОБА_3 прийняв на себе надання оплатної юридичної допомоги, на умовах, визначених цим Договором, з будь-яких питань та в будь-яких справах. Проте відповідно до угоди про розірвання договору про надання правової допомоги від 11.04.2017, останній був розірваний у звязку із несплатою відповідачем послуг, які надавались ОСОБА_3 і з 11.04.2017 ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 перестали бути повязаними будь-якими правами і зобовязаннями, що виникли з п. 1.1 вказаного договору про надання правової допомоги.

Водночас жодної інформації про час та дату розгляду справи, засідання у якій відбулося 19.04.2017 відповідачу ОСОБА_3 не повідомлялось.

Щодо доказів відповідач посилається на те, що позивач не додала до позовної заяви належних та допустимих доказів, які б свідчили про дійсну вартість спірного майна. Зауважує про те, що договір купівлі-продажу квартири від 22.05.2015 №1729 не може вважатись належним доказом, який би доводив ціну позову, оскільки такий було укладено у травні 2015 року, тобто з моменту його укладення минуло півтора року. Очевидним є той факт, що з часу укладення зазначеного договору ціни на нерухомість як у м. Вінниці так у всій країні змінилися.

Згідно з розпискою про отримання грошових коштів від 17.05.2015 відповідачем 17 травня 2015 року отримано кошти в сумі 25 000 доларів США як позику для покупки квартири від ОСОБА_4 із терміном їх повернення до 18.05.2018.

До матеріалів справи відповідачем не було долучено копії розписки про передачу ОСОБА_5, яка є однієї із продавців квартири грошових коштів в сумі 8479 доларів США.

Відповідач також зауважує про те, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 № 6-486цс16, яка кореспондується з правовими позиціями ВСУ викладеними у постановах від 14.09.2016 № 6-539цс16, які в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

В судовому засіданні відповідач підтримав заяву про перегляд заочного рішення суду.

Представник позивача заперечив проти скасування заочного рішення.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, оглянувши матеріали, додані до заяви про перегляд заочного рішення суду від 19.04.2017 р., суд дійшов висновку про залишення заяви без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох підстав : відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Про розгляд справи 19.04.2017 р. о 10 год. 30 хв. був належним чином повідомлений представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 02.02.2017 р. Докази про те, що довіреність на ОСОБА_3 була відкликана ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

Докази, на які посилається відповідач : про дійсну вартість спірної квартири, про розписку про отримання грошових коштів від 17.05.2015 відповідачем у сумі 25 000 доларів США як позику для покупки квартири від ОСОБА_4 із терміном їх повернення до 18.05.2018 р., про розписку про передачу ОСОБА_5, яка є однієї із продавців квартири грошових коштів в сумі 8479 доларів США, на переконання суду, не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку квартири і та обставина, що квартира була придбана за позичені кошти не позбавляє ОСОБА_2 права звернутись до суду з окремим позовом про поділ майна подружжя з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_1 частини коштів, які він вважає боргами подружжя та/або зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Відтак, суд не знайшов підстав, визначених ст. 232 ЦПК України, для скасування заочного рішення від 23.11.2016 р.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 19.04.2017р. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя