АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» Родіонова Олексія Петровича

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання поруки припиненою за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 березня 2017 року,

встановила:

ОСОБА_3 у січні 2017 року звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання поруки припиненою.

Зазначав, що публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 вчинено договір поруки 8 квітня 2013 року №71113Р3.

Правочином забезпечено зобов»язання за генеральною угодою між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та товариством з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» від 8 квітня 2013 року №71113N2.

У зв»язку із невиконанням зобов»язання 29 грудня 2015 року публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» здійснено направлення товариству з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» та

Справа №725/161/17 Головуючий у 1-й інстанції Стоцька Л.А.

Провадження №22-ц/794/570/17 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Категорія 19/27

ОСОБА_3 вимоги про дострокову сплату кредиту, процентів та пені.

Вказував, що товариством з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» вимога банку про дострокове виконання зобов»язання отримана 5 січня 2016 року.

Посилаючись на те, що публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов»язання 15 січня 2016 року не пред»явлено вимоги до поручителя, ОСОБА_3 просив визнати поруку припиненою.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 березня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено, постановлено визнати поруку, яка виникла з договору між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 поруки від 8 квітня 2013 року №71113Р3, припиненою.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, суд першої інстанції керувався положеннями ч.4 ст.554 ЦК України та вважав встановленим, що публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до поручителя ОСОБА_3 25 липня 2016 року, тобто зі спливом шести місяців від дня настання строку виконання зобов»язання за генеральною угодою між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та товариством з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» від 8 квітня 2013 року №71113N2 16 січня 2016 року.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції послався на правила ч.2 ст.1050 ЦК України, п.6.3.2 генеральної угоди між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та товариством з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» від 8 квітня 2013 року №71113N2 та зазначив, що вимога банку про дострокове виконання зобов»язання отримана боржником товариством з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» 5 січня 2016 року, дострокова сплата кредиту, процентів та інших платежів мала бути здійснена позичальником протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає наведеним вимогам.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Встановлено, що публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та товариством з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» укладено генеральну угоду від 8 квітня 2013 року №71113N2.

Правочин забезпечений договором між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 поруки від 8 квітня 2013 року №71113Р3.

На підставі ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом першої інстанції встановлено невиконання товариством з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» зобов»язання за генеральною угодою між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та товариством з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» від 8 квітня 2013 року №71113N2 щодо сплати щомісячних платежів з грудня 2015 року.

Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» здійснено направлення товариству з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» та ОСОБА_3 вимоги про дострокову сплату кредиту, процентів та пені 29 грудня 2015 року (т.1 а.с.195).

Правові наслідки порушення зобов»язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України.

Згідно зі частинами 1 та 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За змістом п.7.4 договору між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 поруки від 8 квітня 2013 року №71113Р3 дія договору припиняється після повного виконання основного зобов»язання.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від установлення строку її дії на підставі договору чи закону, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15.

Водночас, Верховний Суд України у правовому висновоку у постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-990цс15 зазначив, оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Товариством з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» вимога банку про дострокове виконання зобов»язання отримана 5 січня 2016 року.

Пунктом 6.3.2 генеральної угоди між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та товариством з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» від 8 квітня 2013 року №71113N2 передбачено, що дострокова сплата кредиту, процентів та інших платежів мала бути здійснена позичальником протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку.

Ураховуючи наведене публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» змінено строк виконання зобов'язання й публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» зобов'язано пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення товариством з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту 16 січня 2016 року.

Разом з тим публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргових сум 25 липня 2016 року, тобто поза межами строку дії поруки.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки.

Відповідно правового висновку Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15 строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зобов»язання за договором між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 поруки від 8 квітня 2013 року №71113N2 припинилося.

Не можна погодитися з доводами публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», на які є посилання в апеляційній скарзі, про обрахування шестимісячного строку звернення до суду з позовом до поручителя від дати порушення ОСОБА_3 встановленого банком строку для виконання грошового зобов»язання 10 лютого 2016 року.

На підставі п.4.1.1 договору між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 поруки від 8 квітня 2013 року №71113N2 кредитор має право вимагати від поручителя задоволення у повному обсязі всіх своїх грошових вимог, що випливають з основного зобов»язання у випадках, якщо позичальник не виконає грошове зобов»язання, передбачене кредитною угодою, протягом двадцяти днів з моменту отримання поручителем письмового повідомлення кредитора про факт такого невиконання.

Відповідно до п.4.1.2 наведеного договору кредитор має право вимагати дострокового виконання основного зобов»язання поручителем та/або позичальником у випадку якщо протягом 20 робочих днів з моменту отримання поручителем письмового повідомлення кредитора про факт невиконання та/або неналежного виконання боржником зобов»язань за кредитною угодою та/або поручителем за цим договором, вони не будуть виконані.

Разом з тим вимога публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до поручителя про задоволення у повному обсязі всіх грошових вимог, що випливають з основного зобов»язання, та дострокового виконання основного зобов»язання не є зміною строку виконання основного зобов»язання відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України.

Аналіз змісту частини другої статті 1050 ЦК України свідчить про те, що зміною строку виконання основного зобов'язання є пред'явлення публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» вимоги про дострокову сплату кредиту, процентів за його користування та пені боржнику.

Таким чином, передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від дати порушення товариством з обмеженою відповідальною «Галс ЛТД» встановленого банком строку для дострокового виконання грошового зобов»язання.

Не заслуговують на увагу посилання публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» під час апеляційного розгляду на рішення Господарського суду Чернівецької області від 11 серпня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Грандвест Лтд» до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання поруки припиненою.

За змістом ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Висновки, яких дійшов Господарський суд Чернівецької області у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Грандвест Лтд» до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання поруки припиненою, щодо виникнення права публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» вимагати дострокового виконання основного зобов»язання поручителем та/або позичальником 2 лютого 2016 року не мають ознак преюдиціальності.

У такому разі рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 березня 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, ч.2 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Половінкіна Н.Ю.

Судді Кулянда М.І.

Одинак О.О.