АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

19 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Саліхова В.В.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року про забезпечення позову (суддя Комаревцева Л.В.) у справі № 753/15313/17 Дарницького районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Садівничий кооператив «Вікторія», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Київської міської ради від 28.12.2010 Обслуговуючому кооперативу «Садівничий кооператив «Вікторія» (далі - ОК «СК «Вікторія», Кооператив) передано у довгострокову оренду на 24 роки земельну ділянку, площею 31,96 га (кадастровий номер НОМЕР_1), для ведення колективного садівництва у мікрорайоні Осокорки Дарницького району м. Києва. Позивачка вказувала, що вона користується земельною ділянкою, площею 6,7 соток, по АДРЕСА_1, яка територіально входить до земельної ділянки, переданої в оренду ОК «СК «Вікторія».

Вказувала на те, що відповідач не є членом Кооперативу, самовільно захопив земельну ділянку, якою користується ОСОБА_2, розпочавши роботи з будівництва.

Позивачка, посилаючись на те, що відповідач протиправно чинить їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, не маючи при цьому будь-яких правових підстав для володіння чи користування даною земельною ділянкою, просила зобов'язати ОСОБА_1 усунути їй перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою шляхом несення збудованого паркану та припинення будівельних робіт; зобов'язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

03 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, яку обґрунтовувала тим, що відповідач самовільно захопив земельну ділянку, яка надана її в користування ОК «СК «Вікторія» та розпочав будівельні роботи з улаштування фундаменту під забудову. Відповідач їй обмежує доступ до земельної ділянки, на ділянці знаходяться сторонні особи, які виконують роботи з будівництва.

Позивачка, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам завозити матеріали, здійснювати будь-які дії спрямовані на будівництво будівель та споруд на земельній ділянці площею 6,7 соток по АДРЕСА_1, яка територіально входить до земельної ділянки, переданої в оренду ОК «СК «Вікторія».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року заяву позивача задоволено та вжито заходи забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали.

В обґрунтування скарги вказував, що постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не перевірив обставини, на які посилається позивач в якості обґрунтування спору між сторонами. Зокрема, суд не пересвідчився в тому чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; не з'ясував обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції не зазначив жодних доказів, на які посилається позивач, та не зазначив результати оцінки доказів з мотивами їх прийняття чи відмови у прийнятті, з яких суд дійшов таких висновків.

Крім цього, посилався на те, що при постановленні ухвали судом не враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року.

Позивачка та її представник ОСОБА_3 - в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили залишити без задоволення, а ухвалу залишити без змін.

Представник третьої особи - Кисіль Д.А. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду та вважає його неправильним, враховуючи наступне.

На час вирішення питання про забезпечення позову суд керувався положеннями ч. 3 ст. 151, ст. 152 ЦПК України (в редакції 2004 року зі змінами), за приписами яких забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд застосовує види забезпечення позову, визначені частиною 1 статті 152 цього Кодексу, зокрема шляхом заборони вчиняти певні дії, та у разі необхідності може застосовувати інші види забезпечення позову.

Так, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивачка просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим особами завозити будь-які матеріали, здійснювати будь-які дії, спрямовані на будівництво будівель і споруд на спірній земельній ділянці.

Таким чином, позивачка в заяві про забезпечення позову фактично просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом припинення будівельних робіт відповідачем.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позовними вимогами ОСОБА_2 в тому числі є припинення будівельних робіт (а.с. 4).

Отже, суд першої інстанції, встановивши відповідачу заборону вчиняти будь-які дії, спрямовані на будівництво будівель і споруд на спірній земельній ділянці, фактично вирішив спір між сторонами в частині вимог про припинення будівельних робіт.

Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті судом першої інстанції є тотожними позовним вимогам.

Крім цього, положеннями діючого законодавства, а саме частиною 10 статті 150 ЦПК України (в редакції 2017 року) передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За наведених обставин, судова колегія приходить до висновку, що питання забезпечення позову судом вирішено з порушенням норм процесуального права.

Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового є порушення норм процесуального права.

Ураховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову необхідно скасувати, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю і ухвалює нове.

Дата виготовлення повного тексту постанови - 22 грудня 2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 150, 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПО С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Садівничий кооператив «Вікторія», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/15313/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11989/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.