Справа № 464/1275/17 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/783/2806/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Акціонерного товариства «Українська Охоронно-Страхова Компанія» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

В лютому 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом в суд до ОСОБА_3, АТ «Українська Охоронно-Страхова Компанія» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди.

Оскаржуваною ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 рокупозовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Акціонерного товариства «Українська Охоронно-Страхова Компанія» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржила позивач ОСОБА_2, вважає її незаконною, передчасною, оскільки така не відповідає нормам процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що вона пред»явила позов про захист прав споживача та відшкодування моральної шкоди, при цьому звертаючись у Сихівський районний суд м. Львова, покликалася на частини 3 і 5 ст. 110 ЦПК України, якими передбачено, що позови про відшкодування шкоди, завданої іншим ушкодженням здоров»я, а також позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (споживача) або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Не погоджується із висновком суду, що вона не є стороною договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і через це, даний позов не підпадає під дію норм Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки право звернення до суду з позовом про захист прав споживача має будь-який споживач, незалежно від того, вступав він у договірні відносини із продавцем чи ні.

Крім цього, на думку апелянта, її вимога про відшкодування моральної шкоди підпадає під положення частини 3 статті 110 ЦПК України, якою передбачено, що позови про відшкодування шкоди, завданої іншим ушкодженням здоров»я можуть також пред»являтись за місцем проживання чи перебування позивача.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 рокута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що місце проживання відповідача ОСОБА_3 у Львівській області не зареєстроване, місцезнаходження АТ «Українська Охоронно-Страхова Компанія» - м.Київ, вул. Борщагівська, 145, а місце завдання шкоди автодорога Київ-Ковель у Бородянському районі Київської області, тобто поза межами територіальної підсудності Сихівського районного суду м. Львова.

Крім цього, суд вказав, що посилання позивача на п. 5 ст. 110 ЦПК України є необґрунтованим, оскільки за виплатою страхового відшкодування звернулася особа, яка не є стороною договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового поліса), тому даний позов не підпадає під норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України та ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Статтею 30 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Звертаючись в суд з позовом позивач самостійно визначає підставу та предмет позову.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2, звернувшись в суд з позовом про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди, в позовній заяві визначила відповідачем фізичну особу ОСОБА_3 та АТ «Українська Охоронно-Страхова Компанія», при цьому просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь 8000 грн. відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача АТ «Українська Охоронно-Страхова Компанія» суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 22000 грн., яка заподіяна пошкодженням автомобіля у результаті ДТП, яке мало місце 30.09.2014 року.

Стаття 122 ЦПК України визначає порядок відкриття провадження у справі.

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України у Львівській області надано інформацію від 23.02.2017 року щодо зареєстрованого місця проживання, зокрема відповідача ОСОБА_3, який у Львівській області не зареєстрований.

У позовній заяві місцем проживання ОСОБА_3 зазначено с. Микуличі, Бородянського району, Київської області, а місцем знаходження АТ «Українська Охоронно-Страхова Компанія» - м. Київ, вул. Борщагівська, 145.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що має право на захист своїх порушених прав, як споживач, незважаючи на те, що у договірних відносинах з відповідачами не перебуває.

У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

Таким чином, для отримання відповідних пільг, ключовим є встановлення статусу споживача у спірних правовідносинах.

Колегія суддів виходить з того, що Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У ст. 1 цього Закону визначено, що страхувальники це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Тобто цей Закон направлений на захист життя, здоровя та майна третіх осіб.

Відповідно, ЗУ «Про захист прав споживачів», що регулює відносини, які випливають із договорів купівлі-продажу (виконання робіт, надання послуг) та спрямовані на задоволення виключно особистих потреб, безпосередньо не повязаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, не може поширюватися на правовідносини, що випливають із ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто підстави для застосування положень ЗУ «Про захист прав споживачів», відтак і ч. 5 ст. 100 ЦПК України у даних правовідносинах відсутні.

Крім цього, дія Закону України «Про захист прав споживачів», враховуючи предмет регулювання такого, не поширюється і на позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 про стягнення 8000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

При цьому, у позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що моральна шкода полягає у пошкодженні її транспортного засобу, відтак, зважаючи на норми загальної підсудності, а також положення ч. 3 ст. 110 ЦПК України, підстави для розгляду спору в цій частині за правилами альтернативної підсудності, відсутні.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дана справа не підсудна Сихівському районному суду м. Львова.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до положень ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_4