У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгороді подання старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даним поданням, посилаючись на те, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебуває виконавче провадження № 50434887 про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором № МКА/МЗА від 20.09.2008року в розмірі 280377,22 дол. США, що за курсом 21,91 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.07.2015 року складає 6143064,96 грн., та понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 3654Ю,00 грн. судового збору. 10.03.2016 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано боржнику ОСОБА_1, який отримав таку, про що свідчить його розписка про отримання. 14.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. 04.04.2016 року держаним виконавцем внесено обтяження до державного реєстру обтяжень рухомого майна. В ході виконавчого провадження також проведено ряд виконавчих дій, зокрема щодо встановлення наявності доходів та майна у боржника ОСОБА_1, за результатами яких встановлено, що земельні ділянки та інше майно за боржником не значаться, транспортні засоби за ОСОБА_1 не зареєстровані, пенсію останній не отримує, відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах немає, як ФОП не зареєстрований. 29.06.2017 року державним виконавцем надіслано боржнику ОСОБА_1 виклик, однак, згідно повідомлення поштового зв»язку лист повернуто за закінченням терміну зберігання. 07.07.2017 року стягувач звернувся із заявою про ухилення боржника від виконання рішення суду та встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду. Станом на 07.08.2017 року жодної відповіді від боржника ОСОБА_1 не надходило, сам боржник не з»являється, хоча був належним чином повідомлений про перебування виконавчого документа у ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області, що свідчить про порушення вимог закону та ухилення від виконання рішень суду та інших органів.А тому враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення своєчасного, повного виконання рішення суду просить суд винести ухвалу якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду подання був повідомлений.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконані судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу ДВС. Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Таким чином, вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК України та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження у звязку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішення» означає як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

При цьому особа, яка має невиконані зобовязання не може вважатися винною, поки не буде наведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Оскільки відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, з участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязання, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних відносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

У звязку з цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у т.ч. про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває у заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Однак належних і допустимих доказів на підтвердження факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням з матеріалів справи не вбачається.

А тому на підставі викладеного, враховуючи, що факт свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього не доведено, суд приходить до переконання, що подання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.А. Придачук