Головуючий суду 1 інстанції - Карягіна В.А.
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 4084656/15-ц
Провадження № 22ц/782/262/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

головуючого Орлова І.В.,

суддів Кострицького В.В., Луганської В.М.,

за участю: секретаря Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління МВС України в Луганській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 07 березня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

24 листопада 2015 року ухвалою Біловодського районного суду Луганської області прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_2 (далі позивачка) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління МВС України в Луганській області (далі відповідачі). В уточнених вимогах позову в редакції від 09 листопада 2016 року позивачка просила у солідарному порядку стягнути з відповідачів на її користь майнову шкоду в сумі 348.875,00 гривень та компенсацію моральної шкоди в сумі 2.500.000, 00 гривень ( т. 1 а. с. 69, 230-231).

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 07 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення місцевого суду. На думку позивачки, суд першої інстанції зробив помилкові висновки про відсутність підстав для задоволення її позову. Крім того суд не прийняв до уваги показання всіх свідків, що призвело до ухвалення рішення на користь відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 мешкає у селі Городище Біловодського району Луганської області. За місцем проживання позивачка характеризується позитивно, що підтверджується даними характеристики за підписом сільського голови (т.1. а. с. 53).

Відповідач ОСОБА_3 з жовтня 2013 року до листопада 2015 року працював на посаді начальника Біловодського РВ УМВС України в Луганській області. Відповідачка ОСОБА_4 працювала співробітником сектору кадрів Біловодського районного відділу міліції (т. 2. а. с. 10, 11-13).

У квітні 2015 року з території домоволодіння ОСОБА_2 невстановлені особи скоїли крадіжку майна. За даним фактом з 10 квітня 2015 року працівниками слідчого відділення Біловодського відділу поліції ГУНП в Луганській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального порушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України. В рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_2 подавала заяви про ймовірну причетність до організації викрадення її майна громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Станом на 03 березня 2017 року досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не закінчено (т.1 а. с. 104, 107, 139-140, т.2. а. с. 7).

Позивачка є інвалідом 2-ї групи загального захворювання, що підтверджується даними фотокопії довідки МСЕК (т.1 а. с. 52).

Судом першої інстанції з приводу зазначених у позовній заяві обставин були допитані свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15. ОСОБА_16.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд вважає, що висновок місцевого суду про відсутність підстав для застосування до відповідачів цивільно-правової відповідальності за статтею 1166 ЦК України є правильним. Факт скоєння відповідачами протиправного, винного діяння (цивільного правопорушення), пов'язаного із заподіянням громадянці ОСОБА_2 матеріальної шкоди на суму 348.875,00 гривень, матеріалами справи не підтверджується. Наданими доказами, показаннями вищезазначених свідків, наявність елементів складу цивільного правопорушення, зокрема наявність шкоди, позивачка не довела.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода в тому числі полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір компенсації моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тощо.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду про відсутність підстав для стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки наявність такої шкоди позивачка також не довела.

Висновки суду першої інстанції повно та послідовно викладені у мотивувальній частині тексту рішення. Доводи апеляційної скарги правильність вищевказаних висновків не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи. Місцевий суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суд з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог статтей 10, 60 ЦПК України, дійшов правильного й обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права. Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 немає.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 315, 319, 325 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 07 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: