"18" грудня 2017 р. Справа № 363/1831/17
18 грудня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1,
при секретарі Палій Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави
Через систематичне на неналежне виконання умов кредитного договору, 13.01.2015 року, ПАТ «»Креді ОСОБА_2» звернулось до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про вчинення виконавчого напису, в результаті чого, нотаріусом було вчинено виконавчий напис, яким було звернуто стягнення на рухоме майно, автомобіль марки «Toyota Corolla 1.6L», 2013 року випуску, держаний номер НОМЕР_1, номер шасі NMTBB3JE80R007014, який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САР № 013266 від 02.08.2013 року.
В ході примусового виконання виконавчого напису, органами ДВС встановлено, що заставний транспортний засіб «Toyota Corolla 1.6L», 2013 року випуску, держаний номер НОМЕР_1, номер шасі NMTBB3JE80R007014, який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САР № 013266 від 02.08.2013 року було перереєстровано на іншу особу, а саме ОСОБА_3, яка згідно реєстраційної картки транспортного засобу, є власником транспортного засобу марки «Toyota Corolla 1.6L», 2013 року випуску, держаний номер НОМЕР_2 номер шасі NMTBB3JE80R007014. У звязку із тим, що транспортний засіб вже не належить боржнику ОСОБА_6, виконавчий документ було повернуто стягнувачеві без виконання.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_3 до суду не зявлялась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, крім того, про час та місце розгляду справи відповідачку було повідомлено через оголошення у пресі, а саме через газету «Час Київщини» № 48 (291) від 08.12.2017 року, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачки.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Через систематичне на неналежне виконання умов кредитного договору, 13.01.2015 року, ПАТ «»Креді ОСОБА_2» звернулось до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про вчинення виконавчого напису, в результаті чого, нотаріусом було вчинено виконавчий напис, яким було звернуто стягнення на рухоме майно, автомобіль марки «Toyota Corolla 1.6L», 2013 року випуску, держаний номер НОМЕР_1, номер шасі NMTBB3JE80R007014, який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САР № 013266 від 02.08.2013 року (а.с. 26-27).
В ході примусового виконання виконавчого напису, органами ДВС встановлено, що заставний транспортний засіб «Toyota Corolla 1.6L», 2013 року випуску, держаний номер НОМЕР_1, номер шасі NMTBB3JE80R007014, який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САР № 013266 від 02.08.2013 року було перереєстровано на іншу особу, а саме ОСОБА_3, яка згідно реєстраційної картки транспортного засобу, є власником транспортного засобу марки «Toyota Corolla 1.6L», 2013 року випуску, держаний номер НОМЕР_2 номер шасі NMTBB3JE80R007014. У звязку із тим, що транспортний засіб вже не належить боржнику ОСОБА_6, виконавчий документ було повернуто стягнувачеві без виконання (а.с.28-31).
Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст.1 Закону України "Про заставу"та ст.572 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Згідно з ч.1 ст.589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч.1, 2 ст.590 ЦК України).
Відповідно до ст.27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
За змістом ст.23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.
Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
Враховуючи наведене, реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"
Отже, згідно з ч.1 ст.589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набув право звернення стягнення на предмет застави. Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст.25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".
За змістом правових позицій викладених у постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року, згідно з ч.1 ст.589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до ст.27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Отже, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Креді ОСОБА_2» про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача 1600 грн. 00 коп. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.572, 589 ЦК України, ст.ст. , 20, 25-27 ЗУ «Про заставу», ст. ст 9, 12, 23 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст. 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2» задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Київської області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя І.Ю. Котлярова