Провадження номер 2/741/618/17
Єдиний унікальний номер 741/1567/17
РІШЕННЯ

іменем України

12 грудня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним

позовом ОСОБА_2,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним

позовом ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 7/8 частини житлового будинку в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/8 частини житлового будинку в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на 7/8 частини житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 20 листопада 2017 року позивач ОСОБА_2 подав до суду позовну заяву зі зміненими позовними вимогами, у якій просив визнати за ним право власності на 7/8 частини житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, головою двору був його дід ОСОБА_4. Дружина ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким усе своє майно заповідав позивачеві. Позивач спадщину після смерті діда прийняв, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Спадщину також в силу ст. 1241 ЦК України прийняла дочка ОСОБА_2 ОСОБА_3. Позивач отримав у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право спадщину за заповітом на житловий будинок у зв'язку з відсутністю дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Саме тому позивач звернувся до суду та просив судовим рішенням визнати за ним право власності на 7/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. 21 листопада 2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/8 частини житлового будинку в порядку спадкування за законом. Цивільна справа за зустрічним позовом об'єднана в одне провадження із цивільною справою за первісним позовом ОСОБА_2 Свої зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок та житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким усе своє майно заповідав ОСОБА_2 Позивач за зустрічним позовом прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 на підставі ст. 1241 ЦК України, отримала в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на 1/8 частини земельних ділянок. Отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок ОСОБА_3 не має змоги, адже свідоцтво про власність колишнього колгоспного двору є недійсними. Тому ОСОБА_3 просила судовим рішенням визнати за нею право власності на 1/8 частини житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач за первісним позовом, який також є відповідачем за зустрічним позовом, ОСОБА_2 підтримав свої позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та визнати за ним право власності на 7/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4. ОСОБА_2 визнав зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом, яка також є позивачем за зустрічним позовом, ОСОБА_3 підтримала зустрічні позовні вимоги, просила суд їх задовольнити та визнати за нею право власності на 1/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4. ОСОБА_3 визнала позовні вимоги ОСОБА_2

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва на право власності на жилий будинок від 07.06.1989 (а. с. 14) та довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 14-36/133 від 31 жовтня 2017 року (а. с. 11).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз'яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на будинок (а. с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_5 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 56).

Отже, спадкоємство після смерті ОСОБА_5 здійснюється за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_4 був чоловіком померлої ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 9). А, отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5

Із довідки Носівської міської ради Чернігівської області №14-36/126 від 19.10.2017 убачається, що на день смерті ОСОБА_5 з нею проживав та був зареєстрований тільки ОСОБА_4 (а. с. 12).

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 №429/2002 убачається, що спадщину після її смерті прийняв чоловік ОСОБА_4 Він отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) та грошовий вклад. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 47-52).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4 став власником всього спірного будинку, але юридично не оформив свої права на будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті, заповідав ОСОБА_2, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 71-91) та копією заповіту (а. с. 10). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за заповітом. ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є повнолітньою непрацездатною дочкою спадкодавця ОСОБА_2, що підтверджується копіями паспорта (а. с. 38), свідоцтва про народження (а. с. 39), свідоцтва про укладення шлюбу з ОСОБА_6 (а. с. 40). А, отже, вона має право на обов'язкову частку після смерті ОСОБА_2

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 № 450/2011 убачається, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 та непрацездатна дочка померлого ОСОБА_3, яка згідно зі ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку. Крім ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які спадщину не приймали. ОСОБА_2 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/8 частини земельних ділянок. ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частини земельних ділянок (а. с. 58-67).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2001/02-31 від 20 вересня 2017 року (а. с. 21).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 15-17).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку станом на 25.09.2017 складає 53763,00 грн. (а. с. 18).

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 7/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, вартістю 47042,62 грн., який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «в», літньої кухні «Г», веранди до літ. кухні «д», сараю «Е», гаража «Ж», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №6, воріт з хвірткою №7, колодязя «К», загальною площею 63,4 кв. м житловою площею 31,0 кв. м. ринковою вартістю 53763,00 грн.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, вартістю 6720,38 грн., який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «в», літньої кухні «Г», веранди до літ. кухні «д», сараю «Е», гаража «Ж», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №6, воріт з хвірткою №7, колодязя «К», загальною площею 63,4 кв. м житловою площею 31,0 кв. м. ринковою вартістю 53763,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий