АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/923/17 Головуючий 1 інст. - Горбунова Я.М. Справа № 643/8538/16-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: стягнення додаткових
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 16 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 01.09.2007 р. по 23.05.2014 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.05.2014 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із матір'ю.

12 липня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила, та просила стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати на харчування, лікування, купівлю одягу та взуття, розвиток та навчання сина за період з жовтня 2015 року по червень 2016 року в розмірі 60 716,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що на підставі судового рішення від 22.04.2016 р. з ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки щомісяця з усіх видів заробітку, починаючи з 19.02.2016 року і до досягнення сином повноліття.

Син ОСОБА_5 відвідує дитячий садок, заняття з англійської мови, футбольні тренування у футбольному клубі, які необхідно оплачувати. Крім того син має ряд захворювань, які необхідно діагностувати та постійно лікувати, це потребує додаткових фінансових витрат, які вона (позивач) несе самостійно, а відповідач як батько дитини не приймає участі у вихованні та утриманні сина.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 16 листопада 2016 рокупозов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на оздоровлення, лікування та навчання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 35 395 грн.

В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, просить скасувати рішення районного суду в частині стягнення додаткових витрат на навчання та розвиток сина та ухвалити нове, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Вважає, що додаткові витрати, понесені ОСОБА_4 на відвідування сином дитячого садочку «Magic House», в якому він додатково займається грою в шахи та карате, інноваційної студії «ЛКЛУБ», центру навчання та розвитку «Smartik», скелелазний центр «Muraway», зайняття з англійської мови «Helen Doron Английский», футбольні тренування у футбольному клубі для дошкільнят «Футбік», не доведені належними доказами.

Зазначає, що матеріали справи не містять належного доказу укладання цивільно -правової угоди між дитячим садочком та ОСОБА_4, в якій було б визначено яку саме суму слід сплачувати за надання дитячим садочком послуги, з чого така ціна складається, які саме освітні послуги надає дитячий садок.

Вказує, що копія довідки футбольного клубу «Футбік», надана позивачем щодо сплати нею грошових коштів за футбольні тренування сина та копії квитанцій до прибуткових ордерів не відповідають п. 3.3 Положення про ведення касових операцій, тому не є належними доказами оплати ОСОБА_4 вказаних послуг.

Вважає, що суд помилково стягнув з нього всю суму додаткових витрат, оскільки батьки несуть рівні обов'язки щодо утримання дитини.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить відхилити апеляційну скаргу за безпідставністю її доводів, а оскаржуване рішення районного суду залишити без змін.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 та стягуючи додаткові витрати на навчання та розвиток неповнолітнього сина ( в рішенні суду зазначено на оздоровлення, лікування та навчання), суд першої інстанції виходив з того, що позивачем понесені та документально підтверджені грошові витрати лише в частині витрат на навчання, тому вони підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до принципів Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її розвитку, освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2007 року до 23.05.2014 року, мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає із матір'ю, знаходиться на її утриманні.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.04.016 р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки щомісяця з усіх видів заробітку, починаючи з 19.02.2016 року і до досягнення сином повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. Окрім того відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося ОСОБА_3 і в судовому засіданні апеляційного суду останній не працює, не має інших дітей, а також непрацездатних батьків, які б потребували допомоги з його боку.

Мати дитини ОСОБА_4працює на двох роботах, має достатній дохід, документів про наявність у неї будь-яких захворювань, інших утриманців, до суду першої та апеляційної інстанції не надано.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_5 відвідує: додаткові заняття - шахи та карате - у дитячому садку «Magic House»; інноваційну студію «ЛКЛУБ»; центр навчання та розвитку «Smartik», скалолазний центр «Muraway»; заняття з англійської мови в «Helen Doron Английский» два рази на тиждень; тренування у футбольному клубі для дошкільнят «Футбик».

На підтвердження витрат на оплату вищезазначених занять ОСОБА_4 надано: копії квитанцій на загальну суму 26 325 грн. - оплата послуг дитячого садочку «Magic House» копію довідки «Helen Doron Английский» від 08.02.2016 р. - оплата послуг на загальну суму 4 450 грн.; копію договору на суму 4620 грн. - оплата послуг футбольних тренувань у футбольному клубі для дошкільнят «Футбик», а всього на загальну суму 33 190 грн. ( в рішенні районного суду помилково зазначена сума 35 395 грн.).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Таким чином, суд першої інстанції всупереч вищезазначеним нормам права дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_3 витрат на навчання та розвиток дитини в повному обсязі.

Вирішуючи питання про визначення розміру участі відповідача у додаткових витратах на дитину, колегія суддів з урахуванням вищевказаних обставин, що мають істотне значення, а саме: матеріальне становище відповідача, який не працює, однак виплачує аліменти на утримання сина на користь позивача ОСОБА_4, наявність у останній достатнього матеріального забезпечення, вважає достатнім стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 частину понесених нею додаткових витрат, пов'язаних з розвитком здібностей неповнолітнього сина, в розмірі 5000 грн.

В іншій частині рішення Московського районного суду міста Харкова від 16 листопада 2016 року не оскаржується, тому колегією суддів не переглядалось.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального права, що у відповідності до ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення районного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317,319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 16 листопада 2016 року в оскаржуваній частині змінити, зменшивши суму стягнутих додаткових витрат на розвиток та навчання неповнолітнього сина сторін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на розвиток та навчання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду не переглядалось.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: