Справа № 464/419/16 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/1613/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2 та представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіакр - Львів» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіакр - Львів», третя особа - ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідною заявою від 21.06.2016 збільшив позовні вимоги та просить стягнути з ОСОБА_6 «Фіакр -Львів» на його користь матеріальну шкоду у розмірі 45 964,72 грн., суму індексації основного боргу у розмірі 4 412,59 грн., три відсотки річних у розмірі 596, 91 грн. та понесені судові витрати у розмірі 551, 20 грн. Обґрунтовує позов тим, що 23.04.2015 року о 15.30 год. на перехресті пр.ОСОБА_7 вул.Угорська у м.Львові третя особа ОСОБА_5, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_6 «Фіакр -Львів», керуючи автобусом "А 09202 Богдан", д.н.з ВС 1890 АА, який належав відповідачу здійснив зіткнення з автомобілем марки «Дачіа Логан», д.н.з ВС 2179 ВО під керуванням позивача. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 30.06.2015 третю особу ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Під час скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 працював у ОСОБА_6 «Фіакр -Львів», а тому відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України обовязок по відшкодуванню шкоди покладено на ОСОБА_6 "Фіакр-Львів", з яким винна у ДТП особа перебувала у трудових відносинах. ОСОБА_8 висновку № 133 від 07.06.2015 експертного автотоварознавчого дослідження розмір відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 95 964,72 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця у ДТП на момент настання дорожньо-транспортної пригоди застрахована у СК "Княжа", тому позивач отримав страхове відшкодування в розмірі ліміту в сумі 50 000,00 грн. Натомість, виплачена сума є значно меншою ніж вартість відновлювального ремонту і недостатньою для повного відшкодування завданої шкоди, тому просить стягнути з ОСОБА_6 «Фіакр -Львів» матеріальну шкоду в розмірі 45 964 грн. 72 коп., яка є різницею між фактичним розміром понесених витрат і страховою виплатою. Крім того, з покликанням на ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_6 "Фіакр-Львів" суму індексації основного боргу в розмірі 4 412, 59 грн., три відсотки річних у розмірі 596, 91 грн. Покликається на акти, висновки, довідки, інші докази, які вважає вичерпними.

РішеннямСихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіакр - Львів», третя особа - ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди задоволено частково.

Вирішено:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіакр-Львів" на користь ОСОБА_4 45 964 (сорок пять тисяч девятсот шістдесят чотири) грн. 72 коп. матеріальної шкоди.

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіакр-Львів" на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

В решті позову відмовлено.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2016 року оскаржив відповідач ОСОБА_6 «Фіакр - Львів», подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що 23 квітня 2015 року о 15 год. 30 хв. на перехресті пр.ОСОБА_7 - вул. Угорська у м.Львові, третя особа ОСОБА_5, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_6 «Фіакр -Львів», керуючи автобусом "А 09202 Богдан", д.н.з ВС 1890 АА, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Дачіа Логан», д.н.з ВС 2179 ВО під керуванням водія ОСОБА_4 Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. ОСОБА_8 полісу серії АС/8060690 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автобус марки «Богдан», модель А09202 д.н. НОМЕР_2 на момент ДТП був застрахований в СК «Княжа». ОСОБА_8 полісу серії АС/8060690 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000, 00 грн. Вказана сума у розмірі 50 000, 00 грн. була сплачена страховою компанією на користь позивача.

Вважає, що відшкодуванню підлягає різниця між вартостю матеріального збитку (реальні збитки) і страховою виплатою, тоді як позивач просить стягнути різницю між вартістю відновлювального ремонту і отриманим страховим відшкодуванням. Окрім того, позивачем не доведено, що при ремонті автомобіля, котрий належить іншій особі, використовувались нові вузли, деталі, комплектуючі частини, що ставить під сумнів визначену вартість як відновлювальних робіт, так і матеріальний збиток згідно проведеного дослідження, яке виконане автотоварознавцем ОСОБА_9

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити частково, а саме, стягнути з ОСОБА_6 «Фіакр - Львів» на користь ОСОБА_4 5803 грн. 57 коп.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з»явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

ОСОБА_8 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

ОСОБА_8 із ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що 23.04.2015 року о 15.30 год. на перехресті пр.ОСОБА_7 - вул.Угорська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса марки "А 09202 Богдан", д.н.з ВС 1890 АА, під керуванням третьої особи ОСОБА_5, та автомобіля марки "Дачіа Логан", д.н.з ВС 2179 ВО, під керуванням позивача ОСОБА_4 Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки "Дачіа Логан", д.н.з ВС 2179 ВО отримав механічні пошкодження.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 30.06.2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.04.2015 року. Постанова набрала законної сили і є преюдиціальною для суду, який розглядає цивільну справу.

Встановлено також, та не оспорюється сторонами, що третя особа ОСОБА_5 на час дорожньо-транспортної пригоди 23.04.2015 перебував з ТОВ «Фіакр - Львів» у трудових відносинах.

ОСОБА_8 серії АС/8060690 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно правова відповідальність водія транспортного засобу "А 09202 Богдан" д.н.з. НОМЕР_2 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди застрахована у СК "Княжа" за полісом АС/8060690, в якому визначений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в сумі 50 000 грн, яка і була виплачена позивачу.

З висновку № 133 експертного автотоварознавчого дослідження від 07 червня 2015 року, складеного судовим експертом ОСОБА_9, вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Дачіа Логан", д.н.з ВС2179ВО становить 95 964,72 грн., вартість матеріального збитку становить 55 803,57 грн., ринкова вартість автомобіля до моменту його пошкодження у ДТП становила 162 160,08 грн. Експертне дослідження проводилося з безпосереднім оглядом ушкодженого транспортного засобу, в присутності позивача, третьої особи, представника ПрАТ "Княжа".

Задовольняючи позов, суд першої інстанції покликався на те, що відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_8 із частинами другою, пятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обовязків.

ОСОБА_8 правова позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 28.04.2015 у справі №6-229цс14, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Порядок визначення розміру матеріальних збитків, завданих пошкодженням колісного транспортного засобу, врегульовано Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року(далі - ОСОБА_10).

ОСОБА_8 з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

За приписами п.п. 8.1. - 8.3.Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, якщо вартість відновлювального ремонту ТЗ не перевищує його ринкову вартість, розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників ТЗ.

Крім того,у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Таким чином, фізичний знос не застосовується, якщо для відновлення пошкодженого ТЗ було використано нові вузли (деталі), взамін знятих з виробництва деталей і зношеність пошкодженого майна застосовується при відшкодуванні збитків.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_8 положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

З акту №11/09/36 від 19.10.2015 року вбачається, що фізична - особа ОСОБА_10 виконав роботи по ремонту автомобіля Дачія Логан відповідно до рахунку №11/09/36 від 11.09.2015 року на загальну суму 98 253,43 грн. ОСОБА_4 прийняв ці роботи, претензій до виконавця немає. Наведене підтверджує те, що позивачем, який володів транспортним засобом на підставі довіреності, проведено відновлювальний ремонт автомобіля на суму 98 253,43 грн.

ОСОБА_8 з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів особа відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15.

В силу вимог ч. 1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Позивач має право на відшкодування встановленого висновком автотоварознавчого дослідження вартості відновлювального ремонту, а не як помилково зазначає відповідач - матеріального збитку, завданого в результаті ДТП. Натомість, доводи представника відповідача про недоведеність позивачем використання саме нових вузлів, деталів, комплектуючих частин не заслуговують на увагу суду, клопотання про призначення експертизи з цих підстав судом першої інстанції вірно було відхилено, оскільки письмовими доказами доведено, що ФОП ОСОБА_10 виконав роботи по ремонту пошкодженого автомобіля (а.с.33), позивач здійснив виконавцю оплату по рахунку через банківську установу (а.с.34), а на час розгляду справи судом у позивача автомобіль відсутній. (термін довіреності на ім"я позивачап сплив 19.08.2016 року а.с.12).

Докази на спростування доводів позивача відповідачем не надані.

Відтак, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення дійшов вірного висновку, що з відповідача, працівник якого був визнаний винним у ДТП, підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі 45 964, 72 грн.

В решті позовних вимог - про стягнення штрафних санкцій у відповідності до положень ст. 625 ЦК України судом першої інстанції відмовлено з тих підстав, що між позивачем та відповідачем не виникли договірні відносини, а тому вимоги про стягнення індексації основного боргу, 3% річних задоволені бути не можуть. Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2016 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіакр - Львів» - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_11