АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого: судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар Медведчук Н.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №677/2145/16-ц за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2017 року (суддя Боголюбова Л.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначав, що відповідно до положень глави 34 КПК України він подав заяву про перегляд вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року у справі №688/833/14-к. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року за заявою було відкрито провадження у справі. За його клопотанням Апеляційний суд Хмельницької області 07 жовтня 2015 року змінив територіальну підсудність і передав справу для розгляду Старокостянтинівському районному суду Хмельницької області.

19 жовтня 2015 року він звернувся до голови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області із запитом щодо дати надходження матеріалів справи до канцелярії суду. Лист отримано судом 20 жовтня 2015 року. Проте, всупереч вимогам закону посадова особа відповіді на звернення не надала.

18 листопада і 02 грудня 2015 року подав заяви про дотримання строків розгляду справи, які залишені без реагування.

Дії голови Старокостянтинівського районного суду оскаржував у судовому порядку. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року визнано протиправною бездіяльність посадової особи Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в особі голови суду ОСОБА_2, яка полягала у ненаданні відповіді на запит від 19 жовтня 2015 року і зобовязано надати відповідь на цей запит. Судове рішення виконувалося у примусовому порядку. При цьому дії державного виконавця також оскаржувалися до суду.

У звязку з протиправними діями відповідача поніс матеріальні витрати у сумі 8084 грн на проїзд, відрядження, послуги адвоката, залучення третіх осіб, листування із судовими інстанціями. Завдано також моральних страждань внаслідок перенесених переживань і стану психоемоційної напруги, що сприяли зниженню настрою і виникненню нервозності, порушенню сну, виникненню гіпертонічних кризів.

Тому, з урахуванням останніх уточнень ОСОБА_1 просив стягнути на його користь за рахунок коштів державного бюджету збитки у сумі 8084 грн, доплату за приріст індексу споживчих цін у відсотках за період розгляду справи у суді першої інстанції у сумі 3279,57 грн компенсацію за моральну шкоду у сумі 21755 грн.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Державна казначейська служба України, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові у повному обсязі. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. У судовому рішенні не наведено доказів вини Казначейства у спричиненні позивачеві шкоди. Судом не встановлена наявність моральної шкоди, не зазначено у чому саме вона полягає, а також обґрунтування розміру морального відшкодування.

Рішення суду в частині відмови в позові не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав.

Інші учасники справи не зявилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 19 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до голови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області із заявою про повідомлення йому дати надходження до суду для розгляду матеріалів справи за заявою про перегляд вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року.

Звернення отримано судом 20 жовтня 2015 року. Відповідь на звернення не надана.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Правильним і таким, що підтверджується матеріалами справи є висновок суду про заподіяння позивачеві моральної шкоди у звязку з ненаданням головою Старокостянтинівського районного суду відповіді на його звернення від 19 жовтня 2015 року щодо дати надходження матеріалів справи до канцелярії суду, оскільки це призвело до переживань, нервозності, моральних страждань.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року визнано протиправною бездіяльність посадової особи Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в особі голови суду ОСОБА_2, яка полягала у ненаданні відповіді на запит від 19 жовтня 2015 року і зобовязано цю посадову особу надати ОСОБА_1 відповідь на запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Частиною 4 ст 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічні положення були передбачені і ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції (ч. 3 ст. 61).

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України).

Згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У звязку з наведеним не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в цій частині щодо відсутності підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди.

Разом з тим, помилковим є посилання у рішенні суду на неправомірні дії Старокостянтинівського районного суду, які полягають у непризначенні у визначені законом строки розгляду справи, затягуванні розгляду справи, що призвели до заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки законність процесуальних дій (бездіяльності) судді при розгляді конкретної справи не може перевірятися поза передбаченим процесуальним законом порядком.

Відповідно завищеним є і розмір морального відшкодування.

Пленуму Верховного Суду України у п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням характеру заподіяння моральної шкоди, характеру і обєму моральних страждань позивача розмір відшкодування моральної шкоди підлягає зменшенню до 500 грн.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання Державної казначейської служби України на відсутність вини у заподіянні позивачеві моральної шкоди.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади відшкодовується за рахунок держави.

Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Казначейством України операцій з коштами державного бюджету.

Бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України».

Якщо законом передбачено відшкодування шкоди державою (за рахунок держави), то відповідачем у справі має бути також Державна казначейська служба України.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на неправомірні дії відповідача №1, які полягають у непризначенні у визначені законом строки розгляду справи за заявою про перегляд вироку суду, затягуванні розгляду справи, що призвели до заподіяння позивачу моральної шкоди, та зменшити розмір морального відшкодування до 500 грн.

В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2017 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на неправомірні дії відповідача №1, які полягають у непризначенні у визначені законом строки розгляду справи за заявою про перегляд вироку суду, затягуванні розгляду справи, що призвели до заподіяння позивачу моральної шкоди, та зменшити розмір морального відшкодування до 500 грн (пятсот грн).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2017 року.

Головуючий/підпис/ ОСОБА_3

Суддя/підпис/ ОСОБА_4

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай