Справа № 310/4386/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді..........ОСОБА_1,

при секретарі…………..ОСОБА_2,

за участю позивачки, представника позивачки ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Територіальної громади в особі Бердянської міської ради Запорізької області, третя особа ОСОБА_5, про визначення часток у майні, що є у спільній сумісній власності, та визнання права власності на 1/7 частину квартири у порядку набувальної давності, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення часток у майні, що є у спільній сумісній власності, та визнання права власності на 1/7 частину квартири у порядку набувальної давності, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1995р. вона є власницею 1/7 частини квартири № 48 в будинку № 97 по Мелітопольскому шосе в м.Бердянську. Крім неї, власниками вказаної квартири також є: ОСОБА_6 її матір 2/7 частини, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 її доньки по 1/7 частині, а також ОСОБА_9 її чоловік 1/7 частини. Також власником ще однієї 1/7 частини даної квартири є співмешканець її матері ОСОБА_10, який 30 серпня 2001 року помер. Крім того позивачка зазначила, що 20.09.2010р. померла її матір ОСОБА_6, після смерті якої вона як спадкоємиця першої черги та яка проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняла спадок. Але до теперішнього часу ніхто не звертався у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10, спадкова справа не заводилась, оскільки спадкоємців у нього не було. У звязку з тим, що вона проживає та проживала в цій квартирі щонайменше з 1999 року (з часу реєстрації місця проживання), будучи співвласницею цієї квартири з 1995 року, не маючи формально родинних відносин з ОСОБА_10, хоча проживала з ним та зі своєю матірю ОСОБА_6 фактично однією сімєю до часу його смерті, тому бажає прийняти у власність спірну частину квартири в порядку набувальної давності.

Позивачка після уточнення заявлених позовних вимог просила суд визначити, що частки у спільній сумісній власності на 2/7 частини квартири № 48 в будинку № 97 по Мелітопольському шосе в м.Бердянську ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в рівних долях по 1/7 частині за кожним, а також визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/7 частину квартири № 48 в будинку № 97 по Мелітопольському шосе в м.Бердянську Запорізької області, яка належала ОСОБА_10, який помер 30 серпня 2001 року.

Позивачка та її представник ОСОБА_3 (довіреність НАС 554566 від 13.01.2016 року та від 14.01.2017р.) в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Третя особа в судове засідання також не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що позивачка є її сусідкою, вони проживають у цьому будинку по Мелітопольському шосе, 97, вже понад 40 років, квартири отримували від заводу. Знає, що матір позивачки ОСОБА_6 проживала зі співмешканцем ОСОБА_10, також там жили діти позивачки ОСОБА_8 та ОСОБА_7, зараз ОСОБА_9 проживає в цій квартирі № 48 зі своїм чоловіком. Матір її померла в 2010 році, а ОСОБА_10 десь у 2001 році.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що позивачку знає років 30. Спочатку в цій квартирі вона жила з матірю, дідусем та бабусею. Потім ОСОБА_11 вийшла заміж, у них народилось дві доньки ОСОБА_8 та ОСОБА_7. ОСОБА_10 це був співмешканець матері позивачки, вони проживали однією сімєю. Зараз в квартирі живе позивачка зі своїм чоловіком, вона там проживала весь час із вселення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що з позивачкою він спілкується десь з 1980 року, вона весь час проживала за адресою: Мелітопольське шосе, 97/48, її матір співмешкала з ОСОБА_10, вони всі проживали як одна сімя.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло від 10 квітня 1995 року (а.с.8) квартира за адресою: Мелітопольське шосеАДРЕСА_1, дійсно належить ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 на праві приватною власності.

Як випливає із змісту статей 355 та 368 ЦК України, правом спільної сумісної власності є право власності двох або більше осіб (співвласників) на майно без визначення часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.

Згідно до частин 1, 2 статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як вбачається зі ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже законом встановлена презумпція рівності часток співвласників спільної сумісної власності.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 липня 1996 року (а.с.9, 43) спадкоємцем майна ОСОБА_14, який помер 19 серпня 1995 року, є дочка ОСОБА_6. Спадкове майно складається з 1/7 частини квартира № 48 за адресою: Мелітопольське шосе, буд.97, в м.Бердянську.

Зі свідоцтва про смерть І-ЖС № 176455 від 01.09.2001р. (а.с.12) вбачається, що 30 серпня 2001 року помер ОСОБА_10.

Згідно Інформаційної довідки № 46089192 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкова справа щодо майна померлого 30 серпня 2001 року ОСОБА_10 не заводилася (а.с.51-53).

20 вересня 2010 року померла ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть 1-ЖС № 184923 а.с.13).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 травня 2011 року, яке набрало законної сили 23.05.2011р., визначено, що ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, належить кожному по 1/7 частині квартири № 48 в будинку № 97 по Мелітопольському шосе в м.Бердянську Запорізької області (а.с.59).

Як пояснили в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 позивачка з часу заселення її сімї в квартиру № 48 за адресою: Мелітопольське шосе, буд.97, в м.Бердянську, до теперішнього часу проживає в ній. Також ці обставини підтверджується довідками ОСББ «МІГ-97» від 01.12.2015р. (а.с. 14, 15), від 12.01.2017р. (а.с.63), від 10.02.2017р. (а.с.86).

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині визначення частки квартири, що належить ОСОБА_10 у спільній сумісній власності, та визнання за позивачкою права власності на цю частку в порядку набувальної давності є обґрунтованими, враховуючи, що вона добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти цією частиною квартири.

Позовні вимоги про визначення частки ОСОБА_6 суд вважає передчасними, оскільки згідно заяви в Бердянську державну нотаріальну контору від 18 січня 2011 року (а.с.64), позивачка ОСОБА_4 підтвердила дійсність своїх намірів щодо подання заяви про прийняття спадщини після матері ОСОБА_6, а саме, на 2/7 частини квартири № 48 в будинку № 97 по Мелітопольському шосе в м.Бердянську Запорізької області, але ніяких доказів того, що їй було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, суду не надала. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визначити, що ОСОБА_10, який помер 30 серпня 2001 року, належала 1/7 частина квартири № 48 в будинку № 97 по Мелітопольському шосе в м.Бердянську Запорізької області.

Визнати за ОСОБА_4 право власності за набувальною давністю на 1/7 частину квартири № 48 в будинку № 97 по Мелітопольському шосе в м.Бердянську Запорізької області, яка належала ОСОБА_10, який помер 30 серпня 2001 року.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_1