Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1115/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м.Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Курти Л.С.

при секретарі Авдєєвої С.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

17.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1М в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитом в сумі 96 842,49 гривень.

На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, відповідно до укладеного договору №б/н від 02.04.2011 року ОСОБА_1М отримала кредит у розмірі 6000, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачеві кредит. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконала, тобто не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2017 утворилася заборгованість у розмірі 96 842,49 гр. ОСОБА_2 складається з наступного: заборгованість за кредитом в розмірі 9780,48 гр.; заборгованість по процентам за користування кредитом 78 777,54 гр, заборгованість за пенею та комісією 3196,73 гр; штрафні санкції в розмірі 500.00 гр.(фіксована частина) та 4587,74 гр. (процентна складова). Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати в розмірі 1600 гр. 00 коп.

В судове засідання 20.12.2017 року представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Разом з цим 17.11.2017 року подав до суду заяву (а.с. 2) в якій повністю підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, розглядати справу за його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково. Зазначила, що сума є занадто великою, особливо занадто нараховаа сума процентів. Також вказала, що має важке матеріальне становище, троє дітей, просила зменшити розмір заборгованості.

Врахувавши думку представника позивача, викладену ним в його письмовій заяві, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що відповідно до підписаної заяви №б/н від 02.04.2011 року ОСОБА_3М отримала кредит у розмірі 6000 гр. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на

суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір був укладений шляхом підписання заяви (а.с.8), який разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.10-33) складає кредитний договір, датою укладання якого є дата підписання позичальником договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі ЦК України): «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти».

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми боргу.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов'язань належним чином не виконував.

У відповідності до статті 526 ЦК України: «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу».

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: «Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів…».

Відповідно до заявленого позову станом на 30.09.2017 року виникла прострочена заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» по поверненню кредиту у загальному розмірі 96842 гр. 49 коп:

- заборгованість за кредитом 9780гр.48 коп..;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 78 777 гр.. 54 коп.;

- заборгованість за пенею та комісією 3196 гр. 73 коп.;

- штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 гр. 00 коп. та штраф (процентна складова) 4587 гр. 74 коп.

Факт наявності заборгованості підтверджуються кредитним договором та розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.5-7).

Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України «Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання».

Згідно з частиною третьої статті 551 ЦК України «Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин,які мають істотне значення».

В той же час суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом.

Суд вважає зменшити розмір заборгованості по процентам за користування кредитом з 78 777 грн. 54 коп. до 9 780 грн. 00 коп., виходячи з наступного.

Відповідно до принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23

рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторінодному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Положеннями ст.ст.6,627 ч.1 ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливістьодна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, нарішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004.

Так, суд вважає зазначити, що у пункті 4.1.Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першоїстатті 8 Конституції Українив Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

З огляду на вказані положення, суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 78 777 грн. 54 коп., які у десятки разів перевищують отриманий кредит, також можуть свідчити про несправедливі умови договору та фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту, а тому суд вважає зменшити його у цій частині до 9 780 грн. 00 коп., а саме до суми заборгованості за кредитом.

При оцінці наслідків порушення зобов'язань відповідача за кредитним договором, застосовуючи принципи добросовістності, розумності і справедливості, враховуючи відсутність чіткого нормативно закріпленого механізму зменшення розміру кредитних зобовязань, суд вважає можливим і необхідним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення суми з 96 842 грн. 49 коп. до 27 844,95 гр.

З огляду на вищевказане суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1М про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково та стягнути з останньої на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 27 844 гр. 95коп.

Крім того, з відповідача відповідно до статті 88 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1600 гр., сплачений ПАТ КБ «Приватбанк» при зверненні з позовом до суду.

Керуючись статями 258-259, 265, 268 ЦПК України, статями 526, 530, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" (МФО 305299, , р/р № 3111) заборгованість у загальному розмірі 27 844,95 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" (МФО 305299, , р/р № 3111) судовий збір в розмірі 1600 гривень

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Курта Л.С.