Номер провадження: 22-ц/785/2574/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів - Дрішлюка А.І.,Таварткіладзе О.М.,

при секретарі Поліхрановій Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг,

встановила:

19.02.2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що, відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області за відповідачем визнано право власності на 1/2 частини житлового будинку та господарчих будівель, що розташовані по вул. Щербакова, №76 в м. Роздільна, Одеської області. Інша 1/2 належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 06.02.2006 року. Однак відповідач не сплачує витрати за отримані комунальні послуги та спожитий газ, електроенергію та воду, тому він вимушений звернутися до суду.

Зазначає, що ним сплачено за спожитий газ в період з 01.09.2015 року по 21.11.2016 року 7311, 22 грн; за воду та каналізацію за жовтень 2015 лютий 2016 рік 82, 80 грн; за спожиту електроенергію за період з 01.08.2015 року по листопад 2016 року 1213, 88 грн.

Загальна сума складає 8607,9 грн., ? частина з яких складає 4303, 95 грн., яку він просить стягнути з відповідача разом з витратами на сплату судового збору та витратами на отримання правової допомоги (а.с.16).

Представник відповідача позов не визнала.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.07.2014 року за відповідачем ОСОБА_3 визнано право власності на ? частину житлового будинку та господарчих будівель, що розташовані по вул. Щербакова, №76 в м. Роздільна Одеської області (а.с.3).

Інша 1/2 частини житлового будинку та господарчих будівель належить ОСОБА_2 на підставісвідоцтва про право власності від 6.02.2006 року.

За спожитий газ в період з 1.09.2015 року по 21.11.2016 року ОСОБА_2 сплачено 7 311, 22 грн. (а.с.75), за воду та каналізацію за жовтень 2015 - лютий 2016 рік -82, 80 грн.(а.с.5-7), за спожиту електроенергію за період з 1.08.2015 року по листопад 2016 року - 1 213,88 грн.(а.с.76), а всього на загальну суму - 8 607,9 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а тому відсутність укладеного із відповідачкою договору є підставою для відмови у позові.

Проте до такого висновку суд першої інстанції прийшов із порушенням норм матеріального права.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому на якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласниквідповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання, та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язковихплатежів), а також нести відповідальність перед третіми особами зазобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Такі вимоги закону залишені судом першої інстанції поза увагою, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом не встановлено, між ким виникли правовідносини, а тому помилково до правовідносин, що виникли між співвласниками майна, застосовані норми закону, що регулюють відносини між особами, що надають послуги, та споживачами, між якими спір відсутній.

Зважаючи на те, що житловий будинок №76 по вул. Щербакова в м. Роздільна Одеської області належить сторонам на праві спільної власності в рівних частках по ? частині, плату за спожиті комунальні послуги повинні нести сторони також в рівних частках.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, із ухваленням нового про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 плати за спожиті комунальні послуги у розмірі 4 303, 95 грн. (8 607,9 грн. : 2).

При цьому не приймаються до уваги доводи ОСОБА_3 про важкий матеріальний стан, стан здоровя, оскільки за діючим законодавством не передбачені як підстава для звільнення від стягнення коштів, відповідно до ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав і власність зобовязує.

Не приймаються до уваги доводи про те, що у користуванні ОСОБА_3 перебуває кімната меншою площею, порівняно із позивачем, оскільки будинок не поділений в натурі, порядок користування не визначений, відтак слід виходити з рівності часток співвласників.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 є інвалідом другої групи та, відповідно, звільнена від сплати судового збору, судовий збір, сплачений ОСОБА_2 при поданні позову та апеляційної скарги до суду у розмірі 1 157, 52 грн. (551, 20 грн. + 606, 32 грн.) підлягає компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4 303, 95 грн. на відшкодування витрат.

Судові витрати в розмірі 1 157, 52 грн. компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: