Справа № 185/2089/17
Провадження № 2/185/2043/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2017 року м. Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря Пожидаєвої Л.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» про захист прав споживачів,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» про захист прав споживачів, обгрунтовуючи свій позов тим, що 06 травня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 395540676, згідно умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 29 000грн. з річною відсотковою ставкою 0,01%, строком на 24 місяця, зі щомісячною платою за кредитом 3,49% від суми кредиту, що становить 1 012,10грн. Згідно наданої відповідачем довідки щомісячні кошти в сумі 1012грн. списано як оплата за управління кредитом, у повідомлені відповідача про погашення простроченої заборгованості зазначено, що існує заборгованість станом на 06 червня 2016 року по оплаті щомісячної комісії 14 335,91грн. Зазначає, що відповідач незаконно нараховує щомісячну комісію за управління кредитом, оскільки ніяких послуг відповідач споживачу не надає, умова кредитного договору про щомісячну плату за управління кредиту є несправедливою, просить визнати таку умову договору недійсною з посиланням на положення ст.ст. 11,18 Закону України « Про захист прав споживачів».
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представником позивача надана заява про розгляд справи за відсутністю позивача та представника, позовні вимоги повністю підтримують та просили їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав суду заперечення на позов, згідно якого позовні вимоги не визнають в повному обсязі, всі умови кредитного договору вважають законними, та таким, що відповідають ЗУ "Про захист прав споживачів", в задоволенні позову просять відмовити.
Суд з урахуванням письмової заяви представника позивача ухвалив: розглянути справу заочно.
Суд розглянув справу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності,суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.
Судом встановлено, що 06 травня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 395540676, згідно умов якого кредитодавець зобов'язується надати кредит Позичальнику в розмірі та умовах, визначених цим договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та внести плату за кредитом.
Згідно п.4 цього кредитного договору надання кредиту за цим договором здійснюється на таких умовах: сума кредиту - 29 000грн., річна відсоткова ставка -0,01%, строк, на який надається кредит - 24 місяця, цілі використання кредиту - без обмежень, порядок повернення кредиту - перерахування на рахунок Позичальника, повернення кредиту - щомісячно за графіком платежів, разова плата за кредитом - 1000грн., щомісячна плата за кредитом - 3,49% від суми кредиту, що становить 1 012,10грн., пеня - 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення.
Згідно п.6 кредитного договору до складу плати за кредитом входить плата за річною відсотковою ставкою, разова плата за кредит та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів, разова плата за кредитом справляється за рахунок наданого кредиту відразу після його надання.
Згідно графіку платежів, що є додатком до кредитного договору від 06 травня 2014 року, визначена сукупна вартість кредиту - 53 293,51грн., в тому числі кредит, що підлягає поверненню 29 000грн., плата за річною відсотковою ставкою 3,11грн., щомісячна плата за кредитом 24 290,40грн., щомісячна плата за кредитом становить - 2 220,57грн., з яких 1208,29грн. частина кредиту, що підлягає поверненню, 0,18грн. - плата за річною ставкою, 1012,10грн. - щомісячна плата за кредит.
Згідно довідці про графік руху коштів по кредиту від 02.09.2014 року, виданій відповідачем, зі сплачених позивачкою щомісячно коштів в сумі 2 2300грн., кошти в сумі 1012,10грн. списані відповідачем у погашення плати за управління кредитом.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно п.1 ст.1 Закону України «України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги, повязані з наданням фінансових послуг у випадках, прямо визначених законом та внесена до відповідного реєстру фінансових установ в установленному законом порядку. До фінансових установ належить, зокрема, інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичним або фізичним особам на визначений строк та під процент. Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості активів.
У відповідності до п. 6 ч. 1 ст.4 Закону України «України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовою послугою вважаються такі послуги як надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Відповідач є фінансовою установою, діяльність якої регулюється Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Згідно ч.4 ст. 12 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа зобов'язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів.
Згідно п.22, п.23 Закону України « Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує продукцію та послуги для особистих потреб.
Відповідно до рішення Конституційного суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 положення п.п.22,23 Закону України « Про захист прав споживачів» узгоджується з положеннями ч.4 ст. 42 Конституції України та з положеннями Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відносини між фінансовими установами та споживачами фінансових послуг даних установ регулюються Законом України « Про захист прав споживачів» як при укладені споживчого кредиту так і на стадії його виконанні.
Згідно абз.3 ч.4 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь- які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.
Відповідно до п.17 Закону України « Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання споживачу певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
За положеннями частини п'ятої статті 11, частин першої, другої, п'ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Саме до цього зводяться правові висновки, що викладені в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року (справа № 6-80цс12), від 25 вересня 2013 року ( справа № 6-80цс13).
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
З аналізу даної правової норми права випливає, що саме проценти є платою за надання основної фінансової послуги - кредитування.
Господарською діяльністю фінансової установи є, зокрема, надання кредиту, що є фінансовою послугою. Обслуговування послуги з надання кредиту не є господарською діяльністю.
Дії відповідача щодо нарахування щомісячної плати за управління кредиту, є такими, що порушують права позивача, як споживача фінансової послуги.
Відповідно до ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів» права споживача вважаються у будь- якому разі порушені, якщо при реалізації продукції будь- яким чином порушено права споживача на свободу вибору продукції, порушено принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач, ціну продукції виражено неналежним чином.
Відповідачем у кредитному договорі та графіку погашення кредиту ціна кредиту, його сукупна вартість, виражена незаконно у вигляді щомісячної плати за управління кредиту, що є комісійною винагородою, відповідач порушив принцип рівності сторін договору, наслідком якого є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.
Встановивши у кредитному договорі комісію за управління кредитом, кредитодавець жодних послуг позичальнику не надав. Видача кредиту та його обслуговування є обов'язком фінансової установи, а не послугою, витрати за яку повинен нести споживач.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що умова кредитного договору про сплату щомісячної плати за управління кредитом є несправедливою та недійсною.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» - задовольнити в повному обсязі.
Визнати недійсною умову кредитного договору № 395540676 від 06 травня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Центр фінансових рішень» щодо сплати щомісячної плати за управління кредитом в розмірі 1012 гривень з моменту укладання договору.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в дохід держави судовий збір в розмірі 640 ( шістсот) гривень.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем у десятиденний строк з моменту отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяті днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А. С. Зінченко