Справа №504/3770/15-ц
№2/504/451/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2017 р.

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді Рідник И.Ю.

секретаря Сокурцової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлових приміщень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, яка в ході розгляду справи змінила прізвище на Волкову, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка мешкає в м.Одеса по вул.Костанді, 6-б, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, іден-тифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, про стягнення заборгованості в розмірі 193180.50 (сто девяносто три тисячі сто вісімдесят) грн.50 коп., що виникла за договором оренди нежитлових приміщень від 01.04.2013 року.

Ухвалою суду від 08.10.2015 року провадження у справі відкрито та справа призначена до розгляду.

В підготовчої частині судового засідання представником позивача, ОСОБА_4, була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом: накладення арешту на нерухоме майно відповідача, а саме: квартиру загальною площею 138.0 кв.м., жилою 56.1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та забороною будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного нерухомого майна.

Ухвалою суду від 21.12.2015 року в задоволенні клопотання про накладення арешту на нерухоме майно відповідача, було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.05.2016 року за апеляційною скаргою представника позивача скасована ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.12.2015 року, та розгляд клопотання про застосування заходів забезпечення позову направлено до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 клопотання про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача забороною будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії відносно цього майна підтримав і наполягав на його застосуванні, посилаючись на те, що уразі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Представник відповідача, ОСОБА_5, проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечував, посилаючись на те, що на сьогодні в судах оспорюється договір оренди нежитлових приміщень від 01.04.2013 року, що у разі визнання недійсним цього договору відпадуть підстави для стягнення орендної плати з його довірителя, та просив суд звернути увагу, що за весь цей час будь якого відчуження, належного відповідачу нерухомого майна, проведено не було.

Розглянувши клопотання, вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Згідно ч.1,ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України визначено, що видами забезпечення позову, у тому числі, є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти інші дії.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

З матеріалів справи убачається, що відповідач станом на 21.10.2014 року має борг перед власниками нежилих приміщень, що знаходяться за адресою: м.Одеса, пляж ОСОБА_5, 37, за договором оренди від 01.04.2013 року в сумі, еквівалентної 18000 доларів США від загальної річної суми орендної плати 65000 доларів США, відповідно по 50% від суми заборгованості кожному із Орендодавців. Розмір заборгованості перед позивачем становить суму, еквівалентну 9000 доларів США, що станом на час звернення до суду з позовом складає 193180.50 грн.

Відповідно до абз.1 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

У п.20 постанови № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151,

- 2 -

152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр). Уразі задоволення позову про право на майно, суд на підставі статті 217 ЦПК за заявою особи, яка бере участь у справі, також може вжити заходів для забезпечення виконання рішення.

З матеріалів справи убачається, що між сторонами існує спір відносно сплати боргу за договором оренди нежитлових приміщень, яка становить велику суму. Відомостей щодо початку погашення заборгованості відповідачем позивачу суду не надано.

Застосування заходів забезпечення позову у виді арешт майна відповідача, не позбавляє власника права власності на це майно, а є способом захисту прав позивача на відшкодування шкоди за рахунок арештованого майна у разі задоволення позову.

За таких обставин, суд задовольняє клопотання представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на конкретно визначене нерухоме майно відповідача.

Щодо вимог позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії відносно зазначеного ним нерухомого майна суд зазначає, що вказаний захід забезпечення позову фактично є тотожнім арешту, у звязку з чим вважає, що повторне обтяження належного відповідачу нерухомого майна додатковими заборонами не є необхідним.

Отже, у такому виді забезпечення позову як забороною вчиняти певні дії відносно нерухомого майна, суд відмовляє.

Керуючись ст.ст.154, 209, 293 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання представника позивача ОСОБА_4, задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру загальною площею 138.0 кв.м., житловою 56.1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2, яка праві власності належить ОСОБА_2.

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 5днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя