Справа № 159/2406/17 Головуючий у 1 інстанції: Миронюк М.Г.
Провадження № 22-ц/773/1670/17 Категорія: 47 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Киці С. І.,

з участю:

секретаря Черняк О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області, ухвалене в місті Ковелі Волинської області 14 листопада 2017 року, суддя Миронюк М. Г., повний текст складено 19 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними. Позов мотивовано тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1, що підтверджується витягом від 11.05.2006 р. № 10605215 про реєстрацію права власності на майно. Земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування його житлового будинку, господарських будівель і споруд, до даного часу ним не приватизована. Сусідній будинок НОМЕР_1 належить гр. ОСОБА_2 Між ними з 2009 року триває спір, із-за меж земельних ділянок, оскільки при виготовленні землевпорядної документації відповідач ОСОБА_2 не узгодив з позивачем суміжних меж землекористування і приватизував земельну ділянку дивної форми, яка частково накладається на зазначену в генеральному плані забудови земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку позивача. На підставі викладеного, позивач просить визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_2 від 31.12.2009 р. на право власності на земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_3, виданий Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області на ім'я ОСОБА_2 та держаний акт серії НОМЕР_4 від 31.12.2009 р. на право власності на земельну ділянку, кадастровий № НОМЕР_5, виданий Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області на ім'я ОСОБА_2

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що форма земельної ділянки право власності на яку належить відповідачу, не відповідає формі земельної ділянки на графічному матеріалі генерального плану забудови села Поворськ, а також, що межі земельної ділянки позивача, право власності на яку ним не зареєстроване, накладаються на земельну ділянку відповідача.

В судове засідання в суді апеляційної інстанції особи, що беруть участь у справі не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив, що відповідачу ОСОБА_2 відповідно до державного акту серії НОМЕР_2 від 31.12.2009 р. на право власності на земельну ділянку належить на праві власності земельна ділянка, кадастровий НОМЕР_3, площею 0,2500 га у межах згідно з планом, яка розташована в АДРЕСА_2, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку. Даний державний акт виданий на підставі рішення сесії Поворської сільської Ради № 14/1 від 28.01.1994 року (а.с. 11, 72).

Він же, відповідно до державного акту серії НОМЕР_4 від 31.12.2009 р. на право власності на земельну ділянку, кадастровий № НОМЕР_5 являється власником земельної ділянки площею 0,2900 га у межах згідно з планом, яка розташована в АДРЕСА_3, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства. Даний державний акт виданий на підставі рішення сесії Поворської сільської Ради № 14/1 від 28.01.1994 року та № 35/3 від 08.09.2009 року (а.с. 12, 72, 101).

Позивач ОСОБА_3 згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.05.2006 року є власником 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Рішенням Поворської сільської Ради № 34/16 від 29.01.2013 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 надавалась згода на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд площею 0,25 га в рівних частинах із земель Поворської сільської Рада, яка позивачем не була виготовлена (а.с. 44).

Із заяви ОСОБА_4 від 28.11.1993 року вбачається, що вона просила Поворську сільську Раду передати у приватну власність ділянку площею 0,41 га: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд ділянки площею 0,26 га та 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «біля Міхала» (а.с. 45).

Із заяви ОСОБА_2 від 06.12.1993 року вбачається, що він просив Поворську сільську Раду передати у приватну власність ділянку площею 0,64 га: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд ділянку площею 0,25 га та 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства, а саме: біля «хати» - 0,29 га та в урочищі біля «Міхала» - 0,10 га (а.с. 45).

В позивача відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, якими він фактично користується.

Постановою від 31.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0001429 від 18.15.2015 року встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_1, яка знаходиться біля його житлового будинку в розмірі 0,25 га жодним чином не накладається на земельну ділянку ОСОБА_2, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а земельна ділянка 0,15 га для ведення особистого господарства, якою фактично користується позивач ОСОБА_1, знаходиться в іншій частині населеного пункту, в урочищі «біля Міхала». Цією ж постановою встановлено, що посилання ОСОБА_1 про те, що земельні ділянки, якими користується ОСОБА_2 не відповідають генеральному плану, є безпідставними, оскільки досудове слідство прийшло до висновку, що цей план був погоджений у 1986 році і складений на підставі наявних на той час житлових будинків і при цьому не взято до уваги форму земельних ділянок в натурі, що використовували родини селян (а.с. 16-17).

Отже, судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 фактично користувався своєю земельною ділянкою ще задовго до 1993 року, і мати позивача ОСОБА_4, після смерті якої позивач успадкував житловий будинок, не оспорювала межу земельних ділянок, про що свідчить її заява до Поворської сільської Ради від 28.11.1993 року, в якій вона просила передати у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд земельну ділянку площею 0,25 га та 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «біля Міхала», та яка була задоволена, а позивач успадкувавши житловий будинок батьків в 2006 році, теж не оспорював встановлених меж земельних ділянок, що випливає зі змісту його позовної заяви, де він вказує, що в 2009 році відповідач нібито захопив частину його земельної ділянки, і що спір між сторонами існує з 2009 року, і в цей час відповідач повідомив його про те, що земельні ділянки він приватизував.

Тому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що саме межі земельної ділянки відповідача, право власності на яку оформлено, накладають на земельну ділянку позивача, право власності на яку не оформлено.

Крім того, згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

На підставі наведеного, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач пропустив строк позовної давності, однак відмовив в позові не за пропуском строку позовної давності, а за безпідставністю вимоги.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідач оформив своє право власності на земельні ділянки не погодивши межі з позивачем, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки Постановою КМУ № 844 від 05.08.2009 року, яка діяла на час виготовлення технічної документації відповідачем та отримання ним державних актів на право приватної власності на землю та якою затверджено Порядок безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки (п. 2) передбачено, що для одержання державного акта на право власності на земельну ділянку громадянин або уповноважена ним особа подає сільському, селищному, міському голові або уповноваженій ним особі адресовану територіальному органові Держкомзему заяву про видачу такого акта. Сільські, селищні та міські голови забезпечують організацію прийому таких заяв у кожному населеному пункті. Заява про видачу державного акта на право власності на земельну ділянку подається за місцем розташування земельної ділянки. До заяви додається: копія документа, що посвідчує особу; засвідчена в установленому порядку копія довіреності - для уповноваженої особи; копія документа, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; копія рішення про передачу земельної ділянки у власність, прийнятого органом місцевого самоврядування чи районною держадміністрацією, а також у разі наявності - технічна документація із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку (далі - технічна документація), або проект відведення земельної ділянки, виготовлений та затверджений до 15 серпня 2009 року. Територіальним органам Держкомзему, районним держадміністраціям, органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від громадян надання будь-яких інших документів, крім передбачених цим Порядком.

В матеріалах справи наявна копія технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки ОСОБА_2 (а.с. 77, 78-91, 92-107). Належних та допустимих доказів того, що Поворською сільською радою та/або відповідачем було допущено порушення норм закону, що призвело до порушення прав позивача не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.

Виходячи з вищенаведеного, повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду, вони були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм дана правильна правова оцінка.

Отже, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 03 січня 2018 року.