Справа № 521/5732/17
Номер провадження 2/521/3374/17
У Х В А Л А

"14" квітня 2017 р. суддя Малиновського районного суду м. Одеси Лічман Л.Г., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Пятої одеської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права на частку спадкового майна, -

В С Т А Н О В И В:

11.04.2017 р. позивач звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, у якій просила суд визнати свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-191 від 16.02.1998 р., видане Пятою одеською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_2 частково недійсним та визнати за нею право на ? частки спадкового майна будинку за адресою: м. Одеса, вул. Вітчизняна, 6 та покласти на відповідача судові витрати.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заяву необхідно залишити без руху, виходячи з наступного.

На виконання вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява не містить ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України щодо зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину слід вказати на наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору, однак сплачена сума судового збору не відповідає дійсній вартості спірного майна.

З метою підтвердження ринкової вартості спірного майна, а саме ? частини житлового будинку, загальною площею 62,1 кв.м., розташованого у м. Одесі по вул. Вітчизняна, 6, позивач до позовної заяви додав висновок про вартість зазначеної частки, виконаний СПД ОСОБА_3 Вартість обєкта оцінки визначено у розмірі 82149,00 грн., що є заниженою за реальну вартість такого майна. Зазначена обставина надає підстави вважати про невідповідність вказаного висновку від 04.04.2017 р. про оцінку спірного майна дійсній його вартості на момент подачі позовної заяви та не може вважатися судом належним та допустимим доказом для визначення ціни позову, а тому й розміру судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплаті підлягає судовий збір у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, немайнового.

Відповідно до ст. 7 Закону України про «Державний бюджет на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до п. п. 12 і 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. № 10 у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Зважаючи на викладене, та приймаючи до уваги той факт, що позовні вимоги ОСОБА_1 містять одну позовну вимогу майнового характеру, та одну немайнового, суд приходить до висновку, що сума сплаченого судового збору не відповідає розміру, встановленому законодавством та визначає його в сумі 640 грн. за позовну вимогу немайнового характеру та 3000 грн. 00 коп. за позовну вимогу майнового характеру, тобто позивачу необхідно доплатити 3000 грн., з врахуванням попередньо сплаченої суми 640 грн.

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визнання права власності та за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спадщини за заповітом недійсною, визнання дійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.04.2017 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.07.2011 р., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено. Предмет позову у даній справі є аналогічним з предметом позову зазначеної вище справи, яку розглянуто, рішення у якій набрало законної сили.

Ч. 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Вказаним рішенням від 27.04.2011 р. встановлено, що позивачкою не надано доказів про фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном житловим будинком 6 по вул. Вітчизняній у м. Одесі, оскільки на день смерті бабусі позивач не була зареєстрована в спадковому будинку , що підтверджується копією домової книги і її поясненнями, що вона була прописана по вул. Гамарника разом з матерю батька, звідки переїхала в отриману батьком квартиру. Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не вчинила жодної дії, що свідчить про прийняття нею спадщини за заповітом, що вважається її відмовою від такої спадщини.

З урахуванням зазначеного позивачу необхідно уточнити підстави звернення до суду з позовом у даній справі.

Отже, подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, -

С У Д Д Я

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Пятої одеської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права на частку спадкового майна, - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків заяви строк - 5 (п'ять) днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що у разі невиконання вищевказаних вимог у встановлений суддею строк заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: ОСОБА_4