_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6900/16-ц
Провадження № 2/520/5818/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2017 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна

секретар судового засідання Дідур Ганна Сергіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4, Третя одеська державна нотаріальна контора, про визнання заповітів недійсними, суд, -

встановив:

10.06.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, який неодноразово уточнював та у відповідності до позовної заяви у редакції від 02.11.2016 року, позивач просить визнати недійсним заповіт від 05.04.2006 року за реєстровим № 1927, складений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 від імені ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; та визнати недійсним заповіт від 18.10.2007 року за реєстровим № 7308, зареєстрований приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 від імені ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому позивач посилається на те, що у спадкодавця було відсутнє вільне волевиявлення на укладення заповіту, так як він неодноразово перебував на лікуванні в медичних закладах, внаслідок чого, на думку позивача, не міг керувати своїми діями. У звязку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом.

Ухвалою суду від 03.10.2016 року судом за власною ініціативою витребувано з Третьої одеської державної нотаріальної контори належним чином посвідчену копію спадкової справи № 468/2016, заведеної до майна померлого 13.01.2016 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; витребувано інформацію з спадкового реєстру про наявність заповітів, складених ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в тому числі стосовно заповіту від 18.10.2007 року; витребувано з КУ «ОСОБА_3 обласний медичний центр психічного здоров'я» історію хвороби ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; витребувано з КУ «ОСОБА_3 обласний клінічний медичний центр» історію хвороби ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

01.12.2016 року ухвалою суду за клопотанням сторони позивача будо призначснео судову комплексну посмертну психолого-психіатричну експертизу із залученням лікаря-психіатра та провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 07.02.2017 року провадження у справі відновлено.

Крім того, після надання представником відповідача ОСОБА_6 на виконання клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи документів, ухвалою суду від 18.04.2017 року було призначено комісійну судово-медичну експертизу за участю лікаря психіатра.

Ухвалою суду від 16.11.2017 року провадження у справі відновлено.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав наявні в матеріалах справи письмові заперечення на позовну заяву. Представник вказав, що вважає заявлений позов необґрунтованим та безпідставним, так як спадкодавець не був визнаним недієздатним. Звертає увагу на те, що інший син спадкодавця, та відповідно брат сторін, погоджується із заповітами батька та його не оспорює.

Треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 та представник третьої особи Третьої одеської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, матеріали справи містять заяви про розгляд справи за відсутності представників третіх осіб /а.с. 20, 110/. Так, з листа приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 06.07.2016 року /а.с. 19/ слідує, що заповідач був ознайомлений із ст. ст. 1235, 1241, 1254, 1307 ЦК України, заповідач власноручно підписав цей заповіт, без будь-якого до того примушення, насильства чи погроз, повністю розуміючи значення своїх дій.

Вислухавши учасників справи, які зявилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 13.01.2016 року у віці 78 років помер ОСОБА_5, актовий запис № 442473, що вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 442473, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_3 міського управління юстиції /а.с. 8/.

Судом встановлено, що померлий 13.01.2016 року ОСОБА_5 є батьком сторін, що вбачається із відповідних свідоцтв про народження та не оспорюється сторонами /а.с. 5, 70/.

У ході розгляду справи, судом на виконання ухвали суду від 03.10.2016 року про витребування доказів, отримано та досліджено копію спадкової справи № 468/2016, заведеної до майна померлого 13.01.2016 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 49-84/. Зі спадкової справи вбачається, що 20.05.2016 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_1 /а.с. 50, 60/ та ОСОБА_2, яка звернулася 08.06.2016 року /а.с. 59/.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що ОСОБА_5 05.04.2006 року склав заповіт № 1927 та 18.10.2007 року заповіт № 7308 /а.с. 48/.

Так, згідно заповіту, складеного ОСОБА_5 та посвідченого 05.04.2006 року приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 за реєстровим № 1927, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив розпорядження належні йому квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,055 гектарів, розташовану на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, СТ «Світанок», вул. Уютна, діл. № 1911, надану для ведення садівництва, заповідає ОСОБА_2 /а.с. 67/.

Крім того, спадкова справа містить заповіт, складений ОСОБА_5 та посвідчений 18.10.2007 року приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 за реєстровим № 7308. За яким, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив розпорядження належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_2, заповідає ОСОБА_2 /а.с. 66/.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на положення ч. 3 ст. 203 ЦК України, відповідно до якої, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Положеннями ч. 1 ст. 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Стаття 203 ЦК України передбачає загальні норми, недотримання яких є підставою для визнання нікчемності правочину, і застосовується лише в тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави (норми) для цього. Проте ст. 1257 ЦК України містить норми щодо недійсності заповіту, які є спеціальними нормами, тобто унеможливлюють застосування загальних норм, передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Таким чином, ст. 203 ЦК України передбачає загальні норми, недотримання яких є підставою для визнання нікчемності правочину, і застосовується лише в тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави (норми) для цього.

Таким чином, у ході розгляду справи судом виявлено норми права, на які посилався позивач, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин, а саме ч. 3 ст. 203 ЦК України. Оскільки, ст. 1257 ЦК України містить норми щодо недійсності заповіту, які є спеціальними нормами, тобто унеможливлюють застосування загальних норм, передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Разом із тим, суд зазначає, що спірні правовідносини є спадковими та регламентуються положеннями Главою 85 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом досліджено медичні документи щодо стану здоровя спадкодавця ОСОБА_5 /а.с. 9, 10, 118, 119/та оригінали медичнихкарток на ім'Бульби В.М.

Відповідно до ст. 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обовязковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити:

1) характер і ступінь ушкодження здоровя;

2) психічний стан особи;

3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Так, по справі за заявою сторони позивача судом двічі призначалася судова комплексна посмертна психолого-психіатрична експертиза із залученням лікаря-психіатра. Однак, експертиза у справі не була проведена, у звязку із ненаданням сторонами додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, а також у звязку із несплатою вартості проведення експертизи.

У ході розгляду справи, а саме в судовому засіданні 26.12.2017 року позивач пояснював, що він та його представник були повідомлені про необхідність оплати експертизи починаючи з 24.10.2017 року, та гарантували 09.11.2017 року здійснити оплату в розмірі 2102,60 грн. Окрім того, після повернення справи до суду та поновлення провадження по справі, позивач був повідомлений 04.12.2017 року щодо судового засідання 26.12.2017 року, однак, позивач ще раз просив перенести розгляд справи та виказував, що має намір здійснити оплату вартості проведення експертизи.

Відповідно ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, враховуючи положення ст. 109 ЦПК України, приймаючи до уваги неможливість проведення експертизи через відсутність необхідних документів та несплати вартості експертизи, з часу першого її призначення, а саме 01.12.2016 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав у розумінні ст. 109 ЦПК України для визнання факту, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Тобто, суд відмовляє у визнанні факту не усвідомлення ОСОБА_5 значення своїх дій та/або чи міг керувати ними в момент вчинення правочину заповіту від 05.04.2006 року та заповіту від 18.10.2007 року.

З урахуванням вказаного, приймаючи до уваги відсутність доказів того, що ОСОБА_5 при складанні заповіту від 05.04.2006 року та заповіту від 18.10.2007 року не мав вільного волевиявлення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 40, 203, 239 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4, Третя одеська державна нотаріальна контора, про визнання заповітів недійсними, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено 03.01.2018 року.

Суддя Васильків О. В.