Справа № 2-114/1999
Провадження № 2-р/591/2/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Грищенко О.В., секретаря Антипенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про розяснення рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 1999 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури м. Суми, прокуратури Сумській області, Сумського ГУ УМВС України в Сумській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 1999 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано дії посадових осіб прокуратури м. Суми по розгляду скарг і заяв ОСОБА_1 такими, що не відповідають вимогам закону. Зобовязано керівництво прокуратури м. Суми вирішити по суті скарги ОСОБА_1 в частині порушень виборчого законодавства і надати йому письмову відповідь. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розяснення рішення суду, в якій вказано про те, що на даний час рішення суду не виконано, і зміст рішення є незрозумілим для нього. Зокрема, просив розяснити:

- чи є Сумська місцева прокуратура Сумської області правонаступником прокуратури міста Суми, яка не виконала судове рішення, і хто повинен виконувати рішення суду;

- чи є порушенням виборчого законодавства по відношенню до ОСОБА_1 те, що його скарга до окружної виборчої комісії, як кандидата в народні депутати України, не розглядалася;

- чи є порушенням виборчого законодавства та чи є відповідним чинному законодавству те, що прокуратура міста Суми повинна визнати порушення виборчого законодавства, яке вчинили посадові і службові особи прокуратури Сумської області;

- чи є порушенням виборчого законодавства направлення прокуратурою міста Суми на розгляд посадових і службових осіб органів МВС на розгляд скарги кандидата в народні депутати України ОСОБА_1, які вчинили протиправні дії проти нього, зокрема, затримання;

- чи має право ОСОБА_1 бути присутнім у Сумській місцевій прокуратурі під час розгляду його скарги про порушення виборчого законодавства та надавати додаткові докази;

- чи є порушенням виборчого законодавства те, що заступник прокурора Сумської області, отримавши скарги від кандидата в народні депутати України та від Центральної виборчої комісії до проведення виборів, не розглянув ці скарги, а через 10 днів після проведення виборів направив ці скарги на розгляд того органу, дії якого оскаржувалися;

- чи є порушенням виборчого законодавства те, що не було зясовано статус заходу, куди направлявся кандидат в народні депутати України, та не був переглянутий відео звіт про його проведення;

- чи відображено у судовому рішенні про розгляд скарги ОСОБА_1 на дії та рішення заступника прокурора Сумської області, враховуючи, що дана скарга була приєднана до матеріалів справи № 2-114/1999.

Просив також встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, яке не виконується протягом багатьох років та реагувати на невиконання Сумською місцевою прокуратурою Сумської області судового рішення окремою ухвалою.

В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву, пояснив, що рішення суду до цього часу не виконано, і його зміст щодо зазначених у його письмовій заяві питань є йому не зрозумілим. Крім того, зазначив, що суд вправі та повинен здійснити контроль за виконанням судового рішення, керуючись ст. 1291 Конституції України як нормою прямої дії та з урахуванням практики ЄСПЛ, викладеної, зокрема, у рішенні Іванов проти України та ін. Вважав, що формою судового контролю у цій справі може бути винесення судом окремої ухвали, оскільки наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення посадовими особами прокуратури Сумської області.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем вимоги.

Представник Сумської місцевої прокуратури Сумської області проти задоволення заяви заперечував, вважав, що його зміст є чітким, зрозумілим та додаткового розяснення не потребує. Пояснив також, що у нього, як представника відповідача, відсутні дані про виконання вказаного судового рішення. Вважав, що Сумська місцева прокуратура Сумської області не є правонаступником прокуратури міста Суми.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, що відповідно до ст. 271 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи, та проаналізувавши доводи учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 1999 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано дії посадових осіб прокуратури м. Суми по розгляду скарг і заяв ОСОБА_1 такими, що не відповідають вимогам закону. Зобовязано керівництво прокуратури м. Суми вирішити по суті скарги ОСОБА_1 в частині порушень виборчого законодавства і надати йому письмову відповідь. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили 04.08.1999 року після його перегляду Сумським обласним судом та залишення в силі. Виконавчий лист на виконання даного судового рішення до органів Державної виконавчої служби з метою його примусового виконання не подавався. Зазначені обставини підтвердив у судовому засіданні позивач ОСОБА_1, що підтверджується також матеріалами справи.

Встановлено також, що рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 1999 року не виконано, і ця обставина не заперечувалася та не спростована будь-якими доказами представником Сумської місцевої прокуратури.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим суд за заявою осіб, які брали участь у справі, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

В рішенні суду наведені норми чинного законодавства, з обґрунтуванням та посиланням на проаналізовані в судовому засіданні докази, на підставі яких суд виніс дане рішення. При цьому судом було встановлено, що прокуратурою м. Суми розглянута лише одна заява ОСОБА_1 з приводу побиття працівниками міліції, всі інші скарги, у тому числі, і про порушення виборчого законодавства, не вирішувалися, і письмова відповідь заявнику не направлялася. В цій частині дії посадових осіб прокуратури м. Суми суд в своєму рішенні визнав такими, що не відповідають вимогам закону, та зобовязав керівництво прокуратури м. Суми вирішити по суті скарги ОСОБА_1 в частині порушень виборчого законодавства і надати йому письмову відповідь. В задоволенні іншої частини вимог рішенням суду було відмовлено, з наведенням мотивів такої відмови.

Як вбачається із заяви позивача та його пояснень в судовому засіданні, зміст рішення йому в цілому зрозумілий, проте із цим змістом він фактично не погоджується та вважає, що заступник прокурора Сумської області, отримавши скарги від кандидата в народні депутати України та від Центральної виборчої комісії до проведення виборів, в порушення вимог чинного законодавства, не розглянув ці скарги, а через 10 днів після проведення виборів направив ці скарги на розгляд того органу, дії якого оскаржувалися.

Суд в своєму рішенні від 15 червня 1999 року з цього приводу висловив свою позицію, навівши відповідні мотиви, та зазначивши, що дії в.о. прокурора Сумської області Вакули М.Ф. узгоджуються з вимогами Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про звернення громадян», наказу Генерального прокурора України п. 5 від 18.03.1997 року «Про організацію роботи із зверненнями громадян в органах прокуратури», Регламенту прокуратури Сумської області.

Тому суд вважає за необхідне зазначити, що суд при ухваленні рішення в зазначеній справі керувався правовими нормами, на які послався в самому рішенні, та ухвалив дане рішення на підставі доказів, які проаналізовані в судовому засіданні та в самому рішенні.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України суд при розясненні судового рішення не вправі змінювати його змісту. Роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Таку позицію висловив Верховний Суд України у постанові Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 4 « Про судове рішення у цивільній справі».

Отже, з урахуванням зазначених вимог закону, суд дійшов висновку про те, що необхідно розяснити рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 1999 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури м. Суми, прокуратури Сумській області, Сумського ГУ УМВС України в Сумській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, в частині, що є незрозумілою щодо його виконання.

Суд вважає за необхідне розяснити, що після проведення реорганізації та змін в структурі органів прокуратури Сумської області замість прокуратури міста Суми, яка існувала на час прийняття рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 1999 року, була створена Сумська місцева прокуратура Сумської області, яка на даний час здійснює в межах, визначених Законом України «Про прокуратуру», повноваження та виконує функції, що раніше здійснювалися прокуратурою міста Суми.

Рішення суду, яке набрало законної сили є обовязковим для виконання, але у даній справі це рішення не виконано, що є порушенням законних прав позивача ОСОБА_1

В той же час суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ч. 6 ст. 10 ЦПК України суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії, якщо доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України. Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання щодо виконання судових рішень у цивільних справах визначені нормами розділу VІ ЦПК України. Відповідно до ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Підставою для виконання субєктом державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань судового рішення, що набрало законної сили, є його примірник в електронній формі, надісланий субєкту державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром судових рішень та Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, затвердженому Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України.

Розділ VII ЦПК України передбачає судовий контроль за виконанням судових рішень.

Із змісту Розділу VII ЦПК України вбачається, що судовий контроль полягає у тому, що до суду мають право звернутися сторони виконавчого провадження із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що позивач не отримував виконавчий лист та не подавав його до органів Державної виконавчої служби, отже, звернення позивача до суду із клопотанням про встановлення судового контролю є передчасним, оскільки чинним процесуальним кодексом визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 431 ЦПК України.

Заявник клопотав перед судом в порядку здійснення судового контролю винести окрему ухвалу та направити її до Генеральної прокуратури України з підстав наявності ознак кримінального правопорушення в діях посадових осіб прокуратури Сумської області.

З приводу вказаного клопотання суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Підстави для винесення окремої ухвали судом визначені ст. 262 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Частиною 11 вказаної норми закону передбачено, що окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк.

Оскільки під час розгляду заяви про розяснення рішення було встановлено, що згідно із його змістом, дії в.о. прокурора Сумської області Вакули М.Ф. узгоджуються з вимогами Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про звернення громадян», наказу Генерального прокурора України п. 5 від 18.03.1997 року «Про організацію роботи із зверненнями громадян в органах прокуратури», Регламенту прокуратури Сумської області, суд в межах розгляду даної заяви не вправі змінювати зміст цього рішення та робити висновки, які б по своїй суті, суперечили самому рішенню суду. На даній стадії судового розгляду, коли рішення суду вже набрало законної сили та перейшло до стадії виконання, суд не вправі встановлювати нові обставини, що не були предметом судового розгляду під час, коли справа розглядалася по суті.

З урахуванням викладеного, на думку суду, відсутні підстави для реагування окремою ухвалою в межах розгляду даної заяви.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що заявник не обмежений у своєму праві звернутися з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення, якщо вважає свої права порушеними, до компетентного правоохоронного органу.

Керуючись ст. 10, 260, 271, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 1999 року у справі за його позовом до прокуратури м. Суми, прокуратури Сумській області, Сумського ГУ УМВС України в Сумській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди.

Розяснити, що після проведення реорганізації та змін в структурі органів прокуратури Сумської області замість прокуратури міста Суми, яка існувала на час прийняття рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 1999 року була створена Сумська місцева прокуратура Сумської області, яка на даний час здійснює в межах, визначених Законом України «Про прокуратуру», повноваження та виконує функції, що раніше здійснювалися прокуратурою міста Суми.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом.

Дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В.Грищенко