Справа № 153/88/17 Провадження № 22-ц/772/966/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 34Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Луценка В.В., Матківської М.В.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

за участю прокурора Клименка Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом першого заступника керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі сектору охорони здоровя Ямпільської районної державної адміністрації, Комунальної установи «Ямпільської центральної районної лікарні» до ОСОБА_2 про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року перший заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області звернувся до суду в інтересах держави в особі сектору охорони здоровя Ямпільської районної державної адміністрації, КУ «Ямпільської центральної районної лікарні» до ОСОБА_2 про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Посилається на те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_3 упродовж 8 днів з 08 лютого 2016 року по 16 лютого 2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі «Ямпільська центральна районна лікарня».

Вартість одного ліжко-дня перебування потерпілого на лікуванні в Комунальній установі «Ямпільська центральна районна лікарня» становила 345,85 грн., загальна вартість лікування за 8 ліжко-днів складає 2766,80 грн., яку прокурор просив стягнути на користь держави в особі Сектору охорони здоровя Ямпільської районної державної адміністрації (районного бюджету) в рахунок відшкодування витрат Комунальної установи «Ямпільська центральна районна лікарня» на лікування потерпілого ОСОБА_3.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави в особі Сектору охорони здоровя Ямпільської районної державної адміністрації (районного бюджету) 2766,80 грн. в рахунок відшкодування витрат Комунальної установи «Ямпільська центральна районна лікарня» на лікування потерпілого ОСОБА_3 від кримінального правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1600 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції скаржник відповідач у справі ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор апеляційну скаргу не визнав та заперечив проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просив рішення залишити без змін.

Представник сектору охорони здоровя Ямпільської районної державної адміністрації та представник комунальної установи «Ямпільська центральна районна лікарня» в судове засідання не зявилися, однак надіслали суду заяви у яких просили розглянути справу у їх відсутність, а тому відповідно до вимог ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін у справі, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення повністю відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого ОСОБА_3, як передбачено ч. 1 ст. 1206 ЦК України, оскільки між діями ОСОБА_2 та перебуванням потерпілого на лікуванні існує причинний зв'язок.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі «Ямпільська центральна районна лікарня» з 08 лютого 2016 року по 16 лютого 2016 року, тобто за час перебування в лікарні потерпілий ОСОБА_3 провів 8 ліжко-днів.

Вартість одного ліжко-дня в Комунальній установі «Ямпільська центральна районна лікарня» складає 345 грн. 40 коп., а загальна вартість перебування у лікарні ОСОБА_3 складає 2766,80 грн. (345,85 грн. х 8 ліжко-днів = 2766,80 грн.), що підтверджується довідкою КУ «Ямпільська ЦРЛ» № 01-4-1599 від 29.12.2016 року (а.с.8).

Як вбачається з довідки КУ «Ямпільська ЦРЛ» № 01-4-21 від 05 січня 2017 року, Комунальна установа «Ямпільська центральна районна лікарня» фінансується з районного бюджету та головним розпорядником коштів на даний час є сектор охорони здоровя Ямпільської районної державної адміністрації (а.с. 9).

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2016 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000034 по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення (а.с. 6-7).

Згідно із ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний звязок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки заклад охорони здоров'я поніс витрати на лікування ОСОБА_3 в розмірі 2766,80 грн., тому суд першої інстанції вірно на підставі ст. ст. 1166, 1206 ЦК України, за наявності ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2016 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що відповідач, як особа, яка вчинила злочин, зобов'язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого ОСОБА_3, яке останньому було надано внаслідок отриманих тілесних ушкоджень в результаті протиправних дій ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито, а тому його не визнано винним у скоєнні злочину і не може бути підставою для відшкодування витрат КУ «Ямпільська ЦРЛ» на лікування потерпілого ОСОБА_3 є необґрунтованими та спростовуються наступним.

Аналіз положень глави 9 КПК України дає підстави для висновку про те, що обвинувачений у кримінальному проваджені звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 129 КПК України).

Таким чином, в усіх інших випадках, у тому числі і у разі, коли потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України), питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах.

Отже закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу обставин, що виключають кримінальне провадження або наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

До нереабілітуючих підстав (тобто тих, які не знімають підозру, але звільняють від кримінальної відповідальності) відносяться такі, які вказані в п. п. 5-7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За загальним правилом для покладення на особу відповідальності за шкоду, завдану неправомірними діями, суду необхідно встановити склад цивільного делікту (правопорушення): неправомірні дії (бездіяльність) особи, шкоду, її розмір, а також причинно-наслідковий звязок між ними.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор надав до справи такі докази як: ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2016 року якою закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення (п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України), тобто з нереабілітуючих обставин; розрахунок вартості лікування потерпілого ОСОБА_3 згідно з довідкою КУ «Ямпільська ЦРЛ» №01-4-1599 від 29.12.2016 року, з якого вбачається, що вартість одного ліжко-дня в Комунальній установі «Ямпільська центральна районна лікарня» складає 345 грн. 40 коп., а загальна вартість перебування у лікарні ОСОБА_3 складає 2766,80 грн. (345,85 грн. х 8 ліжко-днів = 2766,80 грн.).

Зазначеними належними і допустимими доказами підтверджуються також обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме те, що ОСОБА_2 08 лютого 2016 року близько 18 год. під час суперечки умисно завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_3, внаслідок чого останній проходив лікування у Ямпільській центральній районній лікарні упродовж 8 днів з 08 лютого 2016 року по 16 лютого 2016 року і на його лікування закладом охорони здоровя витрачено 2766,80 гривень (345,85 грн. х 8 ліжко-днів).

Як слідує зі змісту ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2016 року, ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення заяви потерпілого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження відносно нього у звязку з відмовою потерпілого від обвинуваченняі просив суд закрити кримінальне провадження відносно нього.

Зазначену ухвалу суду про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, ОСОБА_2 не оскаржив.

Окрім того, відповідач ОСОБА_2 всупереч приписам ч. 2 ст. 1166 ЦК України не довів належними і допустимими доказами те, що шкоду завдано не з його вини. Не доведені також обставини, з якими спеціальна норма закону (ч. 1 ст. 1206 ЦК України) повязує звільнення від цивільної відповідальності особи, внаслідок неправомірних дій якої лікувальний заклад витратив кошти на лікування потерпілого.

Крім цього, судом досліджені матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.02.2016 року за № 0000034 по підозрі ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, які підтверджують обставини завдання ОСОБА_2 08 лютого 2016 року тілесних ушкоджень ОСОБА_3 Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що він по відношенню до ОСОБА_3 діяв в межах необхідної оборони не заслуговують на увагу, оскільки належними та допустимими доказами дані посилання не підтверджені.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого ОСОБА_3, як передбачено ч. 1 ст. 1206 ЦК України, оскільки між діями ОСОБА_2 та перебуванням потерпілого на лікуванні існує причинний зв'язок, відповідають вимогам закону та матеріалам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом: