АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Москаленко К.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

Оніщука М.І.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Національного банку України,Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Мтір Ессет Менеджмент», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Міністерство Фінансів України, Яковенко Віктор Ігорович, Кабінет Міністрів України, Рада національної безпеки і оборони України, Національний банк України, Приватне акціонерне товариства «Біарс» про визнання договорів недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А

У травні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про визнання договорів недійсними, а саме:

- договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) від 19.12.2016 року, який був укладений ОСОБА_7 та ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент», і котрий був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенком В. І. та зареєстрований в реєстрі під № 812;

- договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) від 19.12.2016 року, який був укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент», і котрий був посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенком В. 1. та зареєстрований в реєстрі під № 807;

- договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) від 19.12.2016 року, який був укладений ОСОБА_5 та ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент», і котрий був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенком В. І. та зареєстрований в реєстрі під № 808;

- договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) від 19.12.2016 року, який був укладений ОСОБА_4 та ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент», і котрий був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенком В. І. та зареєстрований в реєстрі під № 806;

- договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) від 19.12.2016 року, який був укладений ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент», і котрий був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенком В. І. та зареєстрований в реєстрі під № 805;

- договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) від 19.12.2016 року, який був укладений ОСОБА_2 та ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент», і котрий був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенко В. 1. та зареєстрований в реєстрі під №811.

У мотивування вимог посилалося на те, що 18.12.2016 року в ПАТ «КБ «Приватбанк» розпочала діяти тимчасова адміністрація, після початку діяльності якої з 18.12.2016 року, відповідачі не мали права укладати 19.12.2016 року оспорювані договори застави, маючи лише право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за їх Депозитними договорами.

Крім того, оскаржувані договори застави укладені з порушенням публічного порядку.

Зазначав про нікчемність договорів застави на підставі абз. 9 ч. 6 ст. 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до положень якого у разі виявлення зобов'язань банку перед іншими особами, що не обліковувалися за балансовими та/або позабалансовими рахунками банку на момент набуття права власності на акції банку державою, правочини, за якими виникають такі зобов'язання, вважаються нікчемними, а зобов'язання не підлягають виконанню банком. Оскільки вкладники розпорядились своїми вкладом після того, як було прийнято рішення про участь Держави у виведенні банку з ринку, то такі договори є нікчемними.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Національний банк України подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що договори застави, укладені між відповідачами та ТОВ «Мтір Ессет Менеджмент», суперечать приписам законодавства, актам органів державної влади та інтересам держави, і порушують публічний порядок та спрямовані на незаконне заволодіння грошовими коштами, тобто майном держави, яка є єдиним власником ПАТ КБ «Приватбанк».

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Посилається на відсутність права у відповідачів на розпорядження грошовими коштами та укладення договорів застави, оскільки під час дії тимчасової адміністрації у банку, станом на 19.12.2017 року, у відповідачів було лише право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за їх депозитними договорами та вони не мали права розпоряджатися відповідними грошовими коштами.

Договори застави є недійсними, суперечать приписам законодавства, актам органів державної влади та інтересам держави, порушують публічний порядок та спрямовані на незаконне заволодіння грошовими коштами, тобто майном держави, яка є єдиним власником ПАТ КБ «Приватбанк».

Треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерство фінансів України, Рада національної безпеки і оборони України в судове засідання не з"явилися повторно, про час та місце розгляду справи 6.12.2017 року та 20.12.2017 року судом повідомлені, що підтверджується зворотніми повідомлення про вручення поштових відправлень.

Яковенко В.І., ТОВ "Компанія з управління активами "Мтір Ессет Мененджмент", ПАТ "Біарс" звернулися до суду з проханням про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вірно виходив з їх безпідставності та необґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_6 ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 укладено Депозитні договори, а саме:

№ SAMDN2255, № SAMDN9283 з ОСОБА_2;

№ SAMDN3447 з ОСОБА_3;

№ SAMDN0432, № SAMDN4762 з ОСОБА_4;

№ SAMDN8049, № SAMDN2451, № SAMDN20291, № SAMDN9441 з ОСОБА_5;

№ SAMDN6738 з ОСОБА_6

№ SAMDN5116 з ОСОБА_7

18.12.2016 року Радою національної безпеки і оборони України було прийнято Рішення «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки України в економічній сфері та захисту інтересів вкладників».

18.12.2016 року рішенням Правління Національного банку України №498-рш/БТ ПАТ КБ «Приватбанк» віднесений до категорії неплатоспроможних.

18.12.2016 року рішенням Виконавчої Дирекції ФГВФО №2859 розпочато процедуру виведення ПАТ КБ «Приватбанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 19.12.2016 по 18.01.2017 (включно).

18.12.2016 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання забезпечення фінансової стабільності системи» №961, якою прийнято пропозицію Національного банку України щодо участі держави в особі Міністерства фінансів України у виведенні з ринку Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у спосіб, визначений пунктом 5 частини 2 статті 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

19.12.2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 уклали з ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент» Договори застави майнових прав за Депозитними договорами.

Так, за Договором застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному рахунку) від 19.12.2016 року ОСОБА_2 передав в заставу з ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент» майнові права на отримання грошових коштів в повному обсязі за договорами № SAMDN2255, № SAMDN59283, укладеними з ПАТ КБ «Приватбанк»;

За Договором застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному рахунку) від 19.12.2016 ОСОБА_3 передав в заставу з ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент» майнові права на отримання грошових коштів в повному обсязі за договором № 8 SAMDN3447, укладеного з ПАТ КБ «Приватбанк»;

За Договором застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному рахунку) від 19.12.2016 ОСОБА_4 передав в заставу з ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент» майнові права на отримання грошових коштів в повному обсязі за договорами № SAMDN0432, № SAMDN4762, укладеного з ПАТ КБ «Приватбанк»;

За Договором застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному рахунку) від 19.12.2016 ОСОБА_5 передала в заставу з ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент» майнові права на отримання грошових коштів в повному обсязі за договорами № SAMDN8049, № SAMDN2451, № SAMDN0291, № SAMDN9441, укладених з ПАТ КБ «Приватбанк»;

За Договором застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному рахунку) від 19.12.2016 ОСОБА_6 передала в заставу з ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент» майнові права на отримання грошових коштів В повному обсязі за договором № SAMDN6738, укладеного з ПАТ КБ «Приватбанк»;

За Договором застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному рахунку) від 19.12.2016 ОСОБА_7 передала в заставу з ТОВ «Компанія з управління активами «МтірЕссет Менеджмент» майнові права на отримання грошових коштів В повному обсязі за договором № SAMDN5116.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Отже, майнові права можуть бути предметом застави в силу закону.

Предметом оспорюваних Договорів застави є майнові права на отримання грошових коштів за Депозитними договорами, укладеними відповідачами ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 з ПАТ КБ «Приватбанк», що не суперечить ст.576 ЦК України.

Умовами депозитних договорів не передбачено жодних обмежень чи заборон щодо передачі майнових прав на одержання коштів в заставу третій особі.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційних скарг, що з 18.12.2016 року, відповідачі не мали права укладати оспорювані договори застави, виходячи з наступного.

У суді апеляційної інстанції представник позивача підтвердив, що укладені правочини слід визнати недійсним з підстав, передбачених п.1ч.5 ст. 36 та абзацом 9 ч.6 ст. 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статей 203,215 ЦК України.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема ч.5 даної статті передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Проаналізувавши зміст даної статті суд першої інстанції вірно зауважив, що запровадження тимчасової адміністрації не передбачає встановлення заборони щодо передачі прав за депозитним договором в заставу третій особі.

Посилання на порушення частини 6 статті 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є також безпідставними, оскільки відповідно до абзацу 9 зазначеної частини статті у разі виявлення зобов'язань банку перед іншими особами, що не обліковувалися за балансовими та/або позабалансовими рахунками банку на момент набуття права власності на акції банку державою, правочини, за якими виникають такі зобов'язання, вважаються нікчемними, а зобов'язання не підлягають виконанню банком.

Облік застави майнових прав за депозитними договорами клієнтів банку на балансових чи позабалансових рахунках банку жодним нормативним актом не передбачений.

Не грунтуються на законі і посилання апелянтів на те, що договори застави порушують публічний порядок з огляду на таке.

Частинами 1,2 статті 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

На час ухвалення рішення, суд першої інстанції підставно виходив з роз"яснень, викладених у пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» щодо переліку правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів порушення відповідачами публічного порядку та наявності їх вини, яка полягала в намірі порушити публічний порядок при укладенні оспорюваних договорів застави майнових прав.

Крім того, частиною 1 ст. 4 ЦПК України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до частини 1 ст. 15 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У силу ч.1 ст.11 ЦПК України, яка діяла на час ухвалення рішення, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заявляючи вимоги про визнання недійсним правочину, особа має зазначити, які її права порушені укладенням оскаржуваних договорів.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваних договорів застави, ПАТ КБ «Приватбанк» не є стороною зобов'язань за оспорюваними договорами застави, жодних прав та обов'язків для ПАТ КБ «Приватбанк» внаслідок їх укладення не виникло.

З огляду на те, що позивачем не доведено порушення його прав і охоронюваних законом інтересів у зв'язку з укладенням між відповідачами оскаржуваних Договорів застави, тому судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують. Всі ці доводи були предметом дослідження суду першої інстанції.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційні скарги Національного банку України,Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2017 року.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді В.А.Шебуєва

М.І. Оніщук