Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі : головуючого - судді Верніка В.М.
при секретарі : - Маліщук Н.А.,
із участю: - позивача ОСОБА_2,
- представника позивача ОСОБА_3,
- представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Жмеринської міської ради Вінницької області, ОСОБА_9, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчикова Івана Володимировича, Територіального сервісного центру 0545 регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області, ОСОБА_11, про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування,
Представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_5 у судових засіданнях 06.09.2017 року та 09.10.2017 року висловив наступну позицію. Позов не визнав із тих підстав, що дійсно 04.10.2016 року ОСОБА_7 придбав у ОСОБА_6 спірний автомобіль, заплатив кошти, зареєстрував за собою та використовував для власних потреб. Довіреність у ОСОБА_6 була чинна, ОСОБА_7 не знав та не міг знати про те, що автомобіль вибув із володіння власника у будь-який незаконний спосіб, а тому він є добросовісним набувачем та користувачем спірного автомобіля. Обставини знайомства ОСОБА_7 та ОСОБА_6 представнику позивача достеменно не відомі, щодо дозволу ОСОБА_12 на продаж ОСОБА_7 не повинно бути відомо, оскільки дані обставини перевіряються органами, які здійснюють укладення та реєстрацію договору та жодних сумнівів у чинності доручення у ОСОБА_7 не виникло. У подальші судові засідання за належними викликами (а.с.153, 161), не з'явився.
Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, представник відповідача Жмеринської міської ради Вінницької області у судові засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись судом неодноразово, завчасно та у спосіб, передбачений цивільним процесуальним законодавством (а.с.61-62; 66, 68-70, 72, 97, 98, 170-171), заперечень та власної позиції суду не заявили. Представник відповідача Жмеринської міської ради Вінницької області, будучи повідомленою про час, місце розгляду справи (а.с.56, 95, 169) у судові засідання не з'являвся, надав заяву про визнання позову, вирішення справи на розсуд суду та у відсутність представника (а.с.74). Відповідач ОСОБА_9, будучи повідомленою про час, місце розгляду справи (а.с.63, 82, 94, 168), у судові засідання не з'являлась, надала суду заяву про згоду з позовом та розгляд справи без її участі (а.с.83).
Третя особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиков І.В. до суду не з'явився, власної позиції не висловив,
Третя особа ОСОБА_11 за її викликами до суду не з'явилась, власної правової позиції не висловила.
За заявою представника позивача - адвоката Доценка В.В. (а.с.87) судом 02.08.2017 року винесено ухвалу, якою витребувано у територіального сервісного центру 0545 регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області оригінали оспорюваних документів для огляду в судовому засіданні.
Ухвалою суду від 06.09.2017 року за заявою представника позивача ОСОБА_3, що зроблена ним у судовому засіданні, витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.109)
Ухвалою суду від 09.10.2017 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_11 При цьому в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 заперечували загалом щодо участі ОСОБА_16 в справі, оскільки вважали, що обсягом заповітів спадкодавця ОСОБА_12 не охоплено розподілу спірного автомобіля як спадкового майна, а також не вважаючи її спадкоємцем щодо нього за правом представлення після смерті її матері (а.с.152).
Ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 22.12.2017 року, у зв'язку з неявкою відповідачів вирішено проводити заочний розгляд справи, на підставі ст.280-281 ЦПК України, проти чого не заперечили позивач та її представник (а.с.173).
В ході судового розгляду, на підставі пояснень позивача, її представника, представника відповідача, письмових доказів встановлено наступні фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, та докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Позивач ОСОБА_2 є громадянкою України, інвалідом війни другої групи, що встановлено на підставі копії паспорта НОМЕР_7 та посвідчення НОМЕР_8 відповідно (а.с.6-8)
Позивач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_9 та ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Жмеринка, що встановлено на підставі копії свідоцтва про народження НОМЕР_9 та копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 відповідно (а.с.9, 10).
Позивач ОСОБА_2 змінила прізвище з дошлюбного "ОСОБА_2" після реєстрації шлюбу із ОСОБА_17 07.06.1989 року, що встановлено на підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_11 (а.с.11).
За змістом посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В. довіреністю серії НВА №279056 від 20.09.2016 року ОСОБА_12 уповноважив ОСОБА_6 керувати та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_12, виданим Жмеринським МРЕВ УДАІ ГУ МВС України, 08.06.2006 року, автомобілем марки "ВАЗ 211001", номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_13, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12, номерний знак НОМЕР_1. Цією довіреністю довіритель надав право довіреній особі: знімати та ставити на облік в органах ДАІ зазначений автомобіль, продавати його, страхувати, вчиняти інші дії із вказаним майном (а.с.17).
За довідкою голови ОСББ №16 від 05.05.2017 року (а.с.26) ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1.
За відомостями Жмеринської міської ради (а.с.27) ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, знятий з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю.
Відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_14 про ОСОБА_12 та ОСОБА_9 16.02.1993 року розірвали шлюб (а.с.39).
З копії спадкової справи №298/2016, заведеної 05.12.2016 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 (а.с.113-149), вбачається, що 05.12.2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Жмеринської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_12 Окрім позивача 20.02.2017 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_16 10.09.2002 року спадкодавець ОСОБА_12 на випадок своєї смерті залишив заповіти, якими заповів своїй дружині ОСОБА_19 належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, гараж в АДРЕСА_2, садовий будинок НОМЕР_15 в садовому товаристві "Сонячне" (смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області) та легковий автомобіль марки "М-2140", 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_16, а ОСОБА_16, яка згідно свідоцтва серії НОМЕР_17 30.03.2016 року змінила прізвище на "ОСОБА_16", - належний йому житловий будинок з господарськими будівлями, що в АДРЕСА_4, та садовий будинок НОМЕР_18 в садовому товаристві "Сонячне" (смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області). 08.10.2012 року спадкодавець ОСОБА_12 залишив заповіт, яким ОСОБА_16 заповів належну йому 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_4, садовий будинок НОМЕР_15 в садовому товаристві "Сонячне" в смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області; ОСОБА_21 заповів належну йому квартиру АДРЕСА_1, садовий будинок НОМЕР_18 в садовому товаристві "Сонячне" в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, натомість дочку ОСОБА_2 позбавив права спадкування.
Вказані докази суд приймає до уваги та не вбачає підстав для їх відхилення, так як вони зібрані та представлені суду із дотриманням вимог закону.
Відповідно до положень ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); у відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; у ст. 1273 ЦК України закріплене безумовне та беззастережне право спадкоємця на відмову від прийняття спадщини за заповітом чи за законом. Частиною 2 статті 1254 ЦК України визначено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.
Відповідно до ч.1,2 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).
Частинами 1-5 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
Відповідно до ч.1,2 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст.237 ЦК України).
Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч.1,3 ст.244 ЦК України).
Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ч.1 ст.245 ЦК України).
Відповідно до ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином судом встановлено, що від імені батька позивача - ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, видано довіреність від 20.09.2016 року на ім'я ОСОБА_6 на право керування та розпорядження належним йому автомобілем ВАЗ 211001, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_13, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12, номерний знак НОМЕР_1. Відтак, вказана довіреність від імені ОСОБА_12 вже після його смерті була посвідчена та оформлена нотаріусом, тобто коли цивільна правоздатність вказаного довірителя припинилася внаслідок його смерті. Враховуючи те, що видана довіреність, як правочин, порушує публічний порядок, оскільки особа довірителя на час видачі довіреності померла, тобто припинилася її цивільна правоздатність в силу ст.25 ЦК України, що є підставою для нікчемності даного правочину, довіреність підлягає визнанню недійсною а позов в цій частині - задоволенню.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що ці права позивача були порушені відповідачем ОСОБА_6, а тому вони підлягають задоволенню.
Позовні вимоги в частині визнання недійсними договору купівлі-продажу спірного автомобіля від 04.10.2016 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу задоволенню не підлягають, оскільки цей правочин та одержання на його підставі правовстановлюючого документу іншим добросовісним набувачем, яким у спорі є відповідач ОСОБА_7, надалі було вчинено на підставі довіреності, що є недійсною.
При цьому права особи, яка вважає себе спадкоємцем власника майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст.215, 216 ЦК України. Норма ч.1 ст.216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.
У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України, чого у даному конкретному випадку позивачем застосовно не було, а відтак обраний не. наразі спосіб захисту оспорюваних прав в цій частині вимог є невірним.
Такий правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-95цс13.
Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_6 пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.
Позов задоволити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Решту судових витрат віднести на рахунок держави.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайоннй суд.
Суддя Вернік В.М.