Справа № 310/3697/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

18 грудня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Димовій Л.В., за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву органа опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на наступні обставини. Позивач зазначив, що відповідач має малолітнього сина- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Батько дитини, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

ОСОБА_3, веде асоціальний спосіб життя, офіційно ніде не працює, схильна до протиправних вчинків, ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно свого малолітнього сина, не піклується про його фізичний, духовний, моральний розвиток.

ОСОБА_2 з 01.09.2012 року навчається у ЗОШ№ 2. До навчального закладу його привела мати, ОСОБА_3, яка була разом з ним лише вересень та жовтень. Відповідно до інформації ЗОШ№2 від 19.10.2016 №353 в цей період ОСОБА_2 був дуже тривожним, вдома ним ніхто не займався. У листопаді 2012 року до класовода підійшла бабуся ОСОБА_2- ОСОБА_6, яка просила не віддавати онука матері, оскільки вона погано впливає на нього, веде аморальний спосіб життя. Також ОСОБА_7 повідомила, що виховує онука з народження. З 20.11.2014 року по 08.11.2016 року ОСОБА_2, перебував в службі у справах дітей на первинному обліку дітей, які залишилися без піклування батьків, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, оскільки батько дитини, ОСОБА_5, помер, а матері- ОСОБА_3, у листопаді 2014 року слідчим суддею Бердянського міськрайонного суду Запорізької області було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з 19.08.2014 року.

В подальшому Бердянським міськрайонним судом Запорізької області ОСОБА_3 неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання її під вартою, а ухвалою від 20.11.2015 року тримання під вартою в Вільнянській УВП УДПтС України в Запорізькій області (№11) було змінено на цілодобовий арешт за місцем постійного мешкання строком на два місяці. Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.10.2016 ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст.307, ч.2. ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, але, у зв'язку з тим, що були подані апеляційні скарги, матеріали провадження направлено до апеляційного суду і на теперішній час не повернуто, вирок вважається таким, що не набрав законної сили.

В той час, коли ОСОБА_3 перебувала під вартою, її син ОСОБА_8 знаходився спочатку під опікою бабусі, ОСОБА_7, а після її смерті, під опікою рідного дядька, ОСОБА_9

Позивач вказав, що ОСОБА_2 був спокійним, врівноваженим, спрямованим на взаємодію з дорослими, мав добрі відносини з однолітками, толерантно відносився до оточуючих, мав середній рівень мотивації до навчання та адекватну самооцінку. Стан його емоційно-вольової сфери був позитивний, дитина почувала себе комфортно, відчувала турботу та увагу, поведінкові реакції були в нормі.

Після повернення відповідача, поведінка та емоційний стан ОСОБА_7 значно погіршились. Так, в інформації ЗОШ №2 від 10.10.2016 №333 зазначено, що учень 5-А класу ОСОБА_2 став дуже знервованим та неврівноваженим, він власноруч псує свої речі, а звинувачує у цьому однолітків, і під час бесіди з психологом ОСОБА_7 визнавав, що робить це, щоб привернути увагу матері. До відома ОСОБА_3 було доведено, що її дитина потребує індивідуальної психологічної підтримки, зокрема, допомоги з боку психолога "Клініки дружньої до молоді", але вона відмовилась від пропозиції. Адміністрація ЗОШ №2 вважає, що тривожний стан хлопця йде з сім'ї, в якій ОСОБА_7 не затишно. В психологічній характеристиці учня ОСОБА_7, що він став неспокійний, метушливий. У хлопця виявлено підвищення агресивності та тривожності, почали виникати думки щодо суїциду.

Відповідно до інформації навчального закладу від 14.11.2016 №394, після того, як у житті ОСОБА_10 з'явилась мати, хлопець дуже змінився. Він став знервованим, став провокувати однокласників на конфлікти, а коли йому це не вдавалось, то застосовував фізичну силу. ОСОБА_7 знаходив будь-який привід, аби не йти до школи, а коли приходив, то перебував у збудженому стані. Сама ОСОБА_3) при спілкуванні з сином використовує нецензурну лексику, чим подає хлопцю поганий приклад. На вихідних ОСОБА_10 наданий сам собі та проводить час у сумнівний компанії, в якій веде себе зухвало, порушуючи громадський порядок.

16.11.2016 р. службою у справах дітей малолітнього ОСОБА_2 було взято на облік, як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах, у зв'язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків. Протягом 2016-2017 навчального року до служби постійно надходила інформація ЗОШ №2 щодо тривожного стану ОСОБА_10 та його деструктивної поведінки, вказувалось на деградацію особистості. Адміністрацією школи ОСОБА_10 був неодноразово помічений у жебракуванні. Позивач вказав, що відповідач не була налаштована на співпрацю з педагогами, погрожувала класному керівнику, забороняла ОСОБА_10 ходити не тільки до шкільного психолога, але й будь до якого іншого.

Спеціалісти служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді також неодноразово спілкувалися з ОСОБА_3 з приводу виконання нею батьківські обов'язків, відвідували її сім'ю за адресою проживання АДРЕСА_2.

До Бердянського відділу ГУНП в Запорізькій області направлялося подання про притягнення її до адміністративної відповідальності, але відповідач для себе ніяких висновків не зробила, свого ставлення до дитини не змінила.

ОСОБА_3 продовжує ухилятись від виконанням батьківських обов'язків, не слідкує за тим в чому син йде до школи, що він їсть. ОСОБА_7 приходить до школи голодний, брудний, неохайний, без підручників, зошитів та іншого учнівського приладдя, не виявляє зацікавленості до навчання, вимушений жебракувати, щоб заробити собі на їжу. Після переїзду ОСОБА_3 разом з сином за адресою: АДРЕСА_1, ситуація в її сім'ї ще більше погіршилась. З квітня 2017 року по теперішній час з'ясувати умови проживання дитини за цією адресою не вдається ні адміністрації школи, ні спеціалістам служби у справах дітей, оскільки ОСОБА_3 уникає спілкування, на запрошення до служби не з'являється, доступу до житла, щоб оцінити умови проживання малолітнього, не надає.

Таким чином, навчальний заклад неодноразово наголошував на тому, що ОСОБА_3 син не потрібен. Вона не контролює його поведінку, не реагує на пропуски ним шкільних занять, дитина занедбана та перебуває у небезпеці. Позивач вказав, що 19.05.2017 р. медичною сестрою ЗОШ №2 ОСОБА_10 було надано першу медичну допомогу, оскільки на тулубі у дитини було виявлено подряпану шкіру, а стопа правої ноги мала синій колір та набрякла. Мати відмовилась забрати сина зі школи, тому додому ОСОБА_10 доставлено шкільним психологом та фахівцем Бердянського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. ОСОБА_3 було наголошено, що дитині терміново потрібно до лікарні, але вона це проігнорувала. У понеділок 22.05.2017 р. ОСОБА_10 із хворою ногою прийшов до школи на другий урок та повідомив, що лікаря він з матір'ю не відвідував через відсутність в сім'ї грошей. Шкільною медичною сестрою знову було оброблено хлопцю ногу та, побачивши, що рана гниє, було прийнято рішення викликати швидку допомогу, на що матір дитини відреагувала дуже агресивно. Лікарі швидкої допомоги надали ОСОБА_10 медичну допомогу та доставили до травмпункту. ОСОБА_3 знову намагалась проігнорувати запрошення до лікарні та приїхала тільки після погроз викликати поліцію та соціальні служби. Вона разом зі співмешканцем кричала на сина та звинувачувала його. Лікар рекомендував матері обов'язково звернутися до хірурга з приводу травмування ОСОБА_10, на що ОСОБА_3, на що матір не відреагувала.

Позивач вказав, що такое ставлення ОСОБА_3 до стану здоров'я дитини стало нормою. Плановий медичний огляд за 2016-2017 навчальний рік не пройдено, через що ОСОБА_10 не атестований з фізкультури, хлопець декілька місяців не митий та ходить у брудному одязі, крім цього, ОСОБА_3 не турбується де і з ким перебуває її син, залишає хлопця на сторонніх осіб.

30.03.2017 до Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від громадянки ОСОБА_11, яка повідомила, що в неї вже три доби проживає малолітній ОСОБА_10, 2006р.н., матір якого зловживає алкогольними напоями та не бере участі у вихованні дитини. З її слів, вона тричі: 27.03.2017 р., 28.03.2017 р. та 29.03.2017 р. зустрічала малолітнього голодного та брудного в районі ТЦ "Дельмар", телефонувала його матері, але ОСОБА_3 говорила, що дитина їй не потрібна. У зв'язку з цим, вона залишала хлопця ночувати у себе. За даним фактом співробітниками Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області відносно громадянки ОСОБА_3 був складений адміністративний протокол.

Представник позивача - органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позовній заяві у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухав представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є матір»ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 01.09.2012 року навчається у Бердянській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2.

Судом встановлено, що з 20.11.2014 року по 08.11.2016 року ОСОБА_2, перебував в службі у справах дітей на первинному обліку дітей, які залишилися без піклування батьків, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, оскільки батько дитини, ОСОБА_5, помер, а матері- ОСОБА_3, у листопаді 2014 року слідчим суддею Бердянського міськрайонного суду Запорізької області було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з 19.08.2014 року та в подальшому Бердянським міськрайонним судом Запорізької області ОСОБА_3 неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання її під вартою, а ухвалою від 20.11.2015 року тримання під вартою в Вільнянській УВП УДПтС України в Запорізькій області (№11) було змінено на цілодобовий арешт за місцем постійного мешкання строком на два місяці. Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.10.2016 ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст.307, ч.2. ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, але, у зв'язку з тим, що були подані апеляційні скарги, матеріали провадження направлено до апеляційного суду і на теперішній час не повернуто, вирок вважається таким, що не набрав законної сили.

В ході судового розгляду встановлено, що в той час, коли ОСОБА_3 перебувала під вартою, її син ОСОБА_8 знаходився під опікою бабусі, ОСОБА_7, а після її смерті, під опікою рідного дядька, ОСОБА_9 та на той час ОСОБА_2 був спокійним, врівноваженим, спрямованим на взаємодію з дорослими, мав добрі відносини з однолітками, толерантно відносився до оточуючих, мав середній рівень мотивації до навчання та адекватну самооцінку. Стан його емоційно-вольової сфери був позитивний, дитина почувала себе комфортно, відчувала турботу та увагу, поведінкові реакції були в нормі, а після повернення відповідача поведінка та емоційний стан ОСОБА_7 значно погіршились.

Відповідно до інформації Бердянської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 від 10.10.2016 року за №333 , учень 5-А класу ОСОБА_2 став дуже знервованим та неврівноваженим, він власноруч псує свої речі, а звинувачує у цьому однолітків, і під час бесіди з психологом ОСОБА_7 визнавав, що робить це, щоб привернути увагу матері. До відома ОСОБА_3 було доведено, що її дитина потребує індивідуальної психологічної підтримки, зокрема, допомоги з боку психолога "Клініки дружньої до молоді", але вона відмовилась від пропозиції. Адміністрація ЗОШ №2 вважає, що тривожний стан хлопця йде з сім'ї, в якій ОСОБА_7 не затишно. В психологічній характеристиці учня ОСОБА_7, що він став неспокійний, метушливий. У хлопця виявлено підвищення агресивності та тривожності, почали виникати думки щодо суїциду.

Відповідно до інформації Бердянської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 від 14.11.2016 року за №394, після того, як у житті ОСОБА_10 з'явилась мати, він став знервованим, став провокувати однокласників на конфлікти, а коли йому це не вдавалось, то застосовував фізичну силу. ОСОБА_7 знаходив будь-який привід, аби не йти до школи, а коли приходив, то перебував у збудженому стані. Сама ОСОБА_3) при спілкуванні з сином використовує нецензурну лексику, чим подає хлопцю поганий приклад. На вихідних ОСОБА_10 наданий сам собі та проводить час у сумнівний компанії, в якій веде себе зухвало, порушуючи громадський порядок.

Встановлено, що 16.11.2016 р. службою у справах дітей малолітнього ОСОБА_2 було взято на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах, у зв'язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків. Протягом 2016-2017 навчального року до служби постійно надходила інформація ЗОШ №2 щодо тривожного стану ОСОБА_10 та його деструктивної поведінки, вказувалось на деградацію особистості. Адміністрацією школи ОСОБА_10 був неодноразово помічений у жебракуванні, а відповідач не була налаштована на співпрацю з педагогами, погрожувала класному керівнику, забороняла ОСОБА_2 ходити не тільки до шкільного психолога, але й будь до якого іншого.

Встановлено, що ОСОБА_3 продовжує ухилятись від виконанням батьківських обов'язків, не слідкує за тим в чому син йде до школи, що він їсть. ОСОБА_7 приходить до школи голодний, брудний, неохайний, без підручників, зошитів та іншого учнівського приладдя, не виявляє зацікавленості до навчання, вимушений жебракувати, щоб заробити собі на їжу.

Разом з тим встановлено, що 19.05.2017 р. медичною сестрою ЗОШ №2 ОСОБА_10 було надано першу медичну допомогу, оскільки на тулубі у дитини було виявлено подряпану шкіру, а стопа правої ноги мала синій колір та набрякла. Мати відмовилась забрати сина зі школи, тому додому ОСОБА_10 доставлено шкільним психологом та фахівцем Бердянського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. ОСОБА_3 було наголошено, що дитині терміново потрібно до лікарні, але вона це проігнорувала.

22.05.2017 р. ОСОБА_2 із хворою ногою прийшов до школи на другий урок та повідомив, що лікаря він з матір'ю не відвідував через відсутність в сім'ї грошей. Шкільною медичною сестрою знову було оброблено ногу та, побачивши, що рана гниє, було прийнято рішення викликати швидку допомогу, на що відповідач відреагувала дуже агресивно. Лікарі швидкої допомоги надали ОСОБА_10 медичну допомогу та доставили до травмпункту. ОСОБА_3 знову намагалась проігнорувати запрошення до лікарні та приїхала тільки після погроз викликати поліцію та соціальні служби. Вона разом зі співмешканцем кричала на сина та звинувачувала його. Лікар рекомендував матері обов'язково звернутися до хірурга з приводу травмування ОСОБА_10, на що ОСОБА_3, на що матір не відреагувала.

В ході судового розгляду встановлено, що 30.03.2017 до Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від громадянки ОСОБА_11, яка повідомила, що в неї вже три доби проживає малолітній ОСОБА_10, 2006р.н., матір якого зловживає алкогольними напоями та не бере участі у вихованні дитини. З її слів, вона тричі: 27.03.2017 р., 28.03.2017 р. та 29.03.2017 р. зустрічала малолітнього голодного та брудного в районі ТЦ "Дельмар", телефонувала його матері, але ОСОБА_3 говорила, що дитина їй не потрібна. У зв'язку з цим, вона залишала хлопця ночувати у себе. За даним фактом співробітниками Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області відносно громадянки ОСОБА_3 був складений адміністративний протокол.

Всі вищевикладені обставини справи суду підтвердили також і свідки, допитані в ході судового розгляду.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та задоволення позову.

На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 18 На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву органа опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити.

Позбавити громадянку України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Передати малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1 на утримання малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, починаючи стягнення з 21.06.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь його майбутнього законного представника.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3200 (три тисячі двісті гривень), 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суддя: