АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника особи, яка не брала участі у справі, в якій суд вирішив питання про її права та обов'язки, Державного підприємства «СЕТАМ» - Козмінської Маріанни Владиславівни та представника Генеральної прокуратури України за довіреністю Данильченка Павла Юрійовича на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до Генеральної прокуратури України, третя особа: ОСОБА_5, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року заяву представника позивача ПАТ «Креді Агріколь Банк» про забезпечення позову задоволено. Зупинено торги з реалізації арештованого автомобіля ВМW, модель Х6, реєстраційний номер: НОМЕР_1, VINкод: НОМЕР_2, рік випуску 2017 за лотом №247287, що знаходиться в заставі ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник особи, яка не брала участі у справі, в якій суд вирішив питання про її права та обов'язки, ДП «СЕТАМ» - Козмінська М.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права; вказує, що судом обраний неправильний спосіб забезпечення позову, так як у даному випадку потрібно було забезпечувати позов шляхом припинення електронних торгів та зняття арештованого автомобіля з реалізації. Вказує, що судом не були застосовані норми у тому числі п. 11 Порядку реалізації арештованих активів на електронних торгах.

Представник Генеральної прокуратури України за довіреністю Данильченко П.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про забезпечення позову, мотивуючи тим, що суд першої інстанції дав невірну оцінку обставинам справи та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи.

Представник Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, залучене до участі у справі на стадії апеляційного розгляду справи, підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити.

В суді апеляційної інстанції апелянти підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити.

Представник позивача просив апеляційні скарги відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України (в новій редакції), суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

ч. 1 ст. 150 ЦПК України (в новій редакції) встановлено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передачі майна відповідачеві чи виконання щодо нього інших зобов'язань; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається із заявлених позовних вимог, зазначений автомобіль марки ВМW, модель Х6, реєстраційний номер: НОМЕР_1, VIN код: НОМЕР_2, рік випуску: 2017, знаходиться в заставі ПАТ «Креді Агріколь Банк» та є предметом даного спору.

Як встановлено судом, на зазначений автомобіль в межах кримінального провадження було накладено арешт Генеральною прокуратурою України, а 02.11.2017 року ДП «СЕТАМ» його виставлено на реалізацію без врахування тієї обставини, що автомобіль перебуває в заставі у банку та на ньому зберігається обтяження.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Цивільний процесуальний закон не зобовґязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Доводи апеляційної скарги представника Генеральної прокуратури України щодо того, що цим же суддею суду першої інстанції ухвалою від 17.11.2017 року скасовано арешт, в тому числі із спірного автомобіля, є необґрунтованою, оскільки ухвала від 17.11.2017 року винесена в межах кримінального провадження, а тому вона не може бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та закриття провадження в даній справі, так як зупинення продажу арештованого майна в межах цивільної справи має інші правові підстави.

Також колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги представника ДП «СЕТАМ» про те, що суд першої інстанції обрав неправильний спосіб забезпечення позову, так як відповідно до Порядку реалізації арештованих активів на електронних торгах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2017 року за № 719 не передбачено зупинення електронних торгів, а передбачено лише припинення електронних торгів.

Однак, відповідно до ст.. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинення продажуарештованого майна, а тому ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що суддею першої інстанції було дотримано норм процесуального права, а тому колегія суддів залишає ухвалу без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 384 ЦПК України, колегіясуддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участі у справі, в якій суд вирішив питання про її права та обов'язки, Державного підприємства «СЕТАМ», розташованого 01001, м.Київ, вул..Стрілецька, буд.4-6 Код - Козмінської МаріанниВладиславівни та апеляційну скаргу представника Генеральної прокуратури України, розташованої 01011, м.Київ, вул..Різницька, 13/15 за довіреністю Данильченка ПавлаЮрійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2017 року.

Головуючий:

Судді: