Справа № 382/1504/16-ц Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/2229/17 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 46 20.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Журби С.О.,

При секретарі - Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в Яготинський районний суд Київської області з позовом, який з врахуванням уточнень та збільшення позовних вимог мотивував тим, що він володіє на праві спільної сумісної власності, земельною ділянкою по АДРЕСА_1. Суміжними земельними ділянками, що розташовані по АДРЕСА_2 володіє ОСОБА_2

Декілька років тому, ОСОБА_2 розмістила чотири клітки для утримання кролів на межі спільних з ним суміжних земельних ділянок впритул до паркану, що виступає в якості межі між земельними ділянками його та відповідача.

Таке розташування вказаних кліток на той час ніяким чином не порушувало його прав, так як він разом з сім»єю проживав у старому будинку, що був значно віддалений від цих кліток. Після побудови нового будинку, вказані клітки опинилися в значній близькості до вікон, належного йому будинку, і запах від утримання кролів став проникати до будинку через відчинені вікна.

Наприкінці червня 2016 року відбулася розмова з відповідачем з проханням перенести вказані клітки, в яких вона утримує кролів в інше місце, віддалене від вікон будинку, так як розмір земельних ділянок, що знаходяться у її власності дозволяє здійснити переміщення вказаних кліток. На його пропозицію, відповідач погодилася, зауваживши, що для цього їй необхідний час та допомога чоловіка, так як клітки самостійно перемістити вона не може.

На прикінці липня, на запитання щодо переміщення кліток, так як запах від утримання кролів, враховуючи спеку, не дозволяє відчинити вікна у будинку для провітрювання, ОСОБА_2 вказала що клітки з кролями вона переносити нікуди не буде, так як немає куди і на її думку, вона не порушила жодних норм чинного законодавства, так як, на її особисте переконання, від кліток до стіни його будинку є відстань 15 м. і це дозволяє їй розташовувати клітки для утримання кролів саме у цьому місці.

Така поведінка відповідача порушує його права, як суміжного землекористувача, що полягає в наступному:

Так, фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов»язані дотримуватися норм і правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей.

Відповідно до п. 3.24 ДБН 360-92, господарські будівлі для у тримання худоби, інших тварин і птиці допускаються у селищах міського типу, а також у міських районах садибного житлового будівництва, де згідно з нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування та державного нагляду дозволено їх утримання. Розташування цих будівель на присадибних ділянках слід виконувати відповідно до місцевих правил забудови для сільських населених пунктів.

Згідно п. 3.35 ДБН 360-92, сараї для домашньої худоби, кроликів, нутрій, лисиць і птиці треба розміщувати на відстані від житлових будинків відповідно до протипожежних і санітарних норм: одинокі або подвійні - не менше 15 м., групові до 8 блоків - не менше 25 м., від 8 до 30 блоків - не менше 50 м. від найближчого будинку і не більше 150 м. від найвіддаленішого, більше 30 блоків - за межами житлової забудови. Відстань від сараїв до джерел питного водопостачання повинна бути не менше 20 м.

За таких обставин, ОСОБА_3 прсив суд зобов»зати ОСОБА_2 перемістити кролячі клітки, розташовані на належних їй земельних ділянках по АДРЕСА_2 на 25 м. від житлового будинку по АДРЕСА_1.

Зобов»зати ОСОБА_2 перемістити кролячі клітки, розташовані на належних їй земельних ділянках по АДРЕСА_2 на 25 м. від літньої кухні, що розташована по АДРЕСА_1.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року позовні вимги ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року, ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року є необґрунтованим, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, судом неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 володіє на праві спільної сумісної власності, земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_1. Суміжними земельними ділянками, що розташовані по АДРЕСА_2 володіє ОСОБА_2

Декілька років тому, відповідач розмістила чотири клітки для утримання кролів на межі спільних з позивачем суміжних ділянок впритул до паркану, що виступає в якості межі між земельними ділянками позивача та відповідача.

Таке розташування вказаних кліток на той час ніяким чином не порушувало прав позивача, так як позивач разом з сім»єю проживав у старому будинку, що був значно віддалений від цих кліток. Після побудови нового будинку, вказані клітки опинилися в значній близькості до вікон, належного йому будинку, і запах від утримання кролів став проникати до будинку через відчинені вікна.

Наприкінці червня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відбулася розмова щодо перенесення відповідачем вказаних кліток, в яких вона утримує кролів в інше місце, віддалене від вікон будинку, так як розмір земельних ділянок, що знаходяться у власності ОСОБА_2 дозволяє здійснити переміщення вказаних кліток. Відповідач погодилася перенести клітки в інше місце, зауваживши, що для цього їй необхідний час та допомога чоловіка, так як клітки самостійно перемістити не може.

Наприкінці липня, на запитання щодо переміщення кліток, так як запах від утримання кролів, враховуючи спеку, не дозволяє позивачу відчинити вікна у будинку для провітрювання, відповідач вказала що клітки з кролями вона переносити нікуди не буде, так як немає куди і на її думку, вона не порушила жодних норм чинного законодавства, так як, на її особисте переконання, від кліток до стіни будинку позивача є відстань у 15 м., і це дозволяє їй розташовувати клітки для утримання кролів саме у цьому місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Стаття 152 ЗК України, дає право землекористувачу вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці права не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об»єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об»єктів зобов»язані дотримувати вимог санітарного законодавства. Планування і забудова населених пунктів, курортів, повинна передусім передбачати створення найбільш сприятливих умов для життя, а також для збереження і зміцнення здоров»я громадян.

Відповідно до п. 3.24 ДБН 360-92, господарські будівлі для утримання худоби, інших тварин і птиці допускаються у селищах міського типу, а також у міських районах садибного житлового будівництва, де згідно з нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування та державного нагляду дозволено їх утримання. Розташування цих будівель на присадибних ділянках слід виконувати відповідно до місцевих правил забудови для сільських населених пунктів.

В п. 3.35 ДБН 360-92 вказано, що сараї для домашньої худоби, кроликів, нутрій, лисиць і птиці треба розміщувати на відстані від житлових будинків відповідно до протипожежних і санітарних норм: одинокі або подвійні - не менше 15 м., групові до 8 блоків - не менше 25 м., від 8 до 30 блоків - не менше 50 м. від найближчого будинку і не більше 150 м. від найвіддаленішого, більше 30 блоків - за межами житлової забудови. Відстань від сараїв до джерел питного водопостачання повинна бути не менше 20 м.

Ключовою обставиною для побудови господарських споруд (кліток, сараїв тощо) є саме їх цільове призначення - для домашньої худоби, кроликів, нутрій, лисиць і птиці тощо. За умов побудови господарських споруд із таким призначенням дотримання державних будівельних норм, протипожежних і санітарних норм в частині їх відстані до житлових будинків є обов»язковим. Водночас за умови, що певний об»єкт є окремою будівлею, спорудою чи іншим джерелом забруднення або вигребом, відповідно і дотримання державних будівельних норм в частині відстані від житлових будинків, артсвердловин та колодязів, також є обов'язковим.

Окрім вказаних вище вимог щодо відстані господарських споруд (кліток, сараїв тощо) існують вимоги щодо розташування об»єктів відносно межі земельної ділянки.

Так, відповідно до п. 3.25 ДБН 360-92, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати на менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок

Таким чином, розміщення впритул до земельної ділянки позивача 4 (чотирьох) самостійних об»єктів, що розміщені один біля одного групою, а отже, підлягають до визначення «групові», які є господарськими спорудами з самостійним джерелом забруднення, впливає на порушення прав позивача на безпечне для життя і здоров»я довкілля.

Згідно «Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000», затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року за № 207, споруди - це будівельні системи, пов»язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що клітки для утримання кролів є господарськими спорудами, так як являють собою конструкції, що виготовлені з пиломатеріалів (дощок, брусів, щитів тощо), металевої сітки та вкриті гумовим покрівельним матеріалом без влаштування фундаменту, і які розміщені на земельній ділянці та поєднані з землею дерев'яними опорами та використовуються у побутовому призначенні для утримання кролів. Враховуючи особливості утримання кролів, конструкція споруди для їх утримання має певний вигляд , клітки встановлюються з кріпленням їх до землі шляхом розміщення кліток на дерев'яних опорах та облаштування над ними навісу і тому на такі споруди повинні розповсюджуватися норми ДБН 60-92, зокрема п. 3.25 та п. 3.35.

Відповідно до листа сектору містобудування. Архітектури та житлово- комунального господарства Яготинської районної державної адміністрації Київської області від 20 січня 2017 року за № 1 про надання інформації на запит адвоката ОСОБА_5 щодо відповідності місця розташування вимогам державних будівельних норм, господарських будівель та споруд до житлового будинку, сектор містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Яготинської районної державної адміністрації Київської області вказав на те, що клітка для утримання свійських тварин (кролів), що виконана без улаштування фундаменту та поєднана із земельною ділянкою дерев'яними стовпами, виготовлена з дощок, металевої сітки та вкрита гумовим покрівельним матеріалом відноситься до тимчасових господарських споруд з цільовим призначенням для утримання свійських тварин (кролів), на улаштування та розміщення яких поширюються вимоги будівельних, протипожежних та санітарних норм та правил, розміщення чотирьох кліток для утримання свійських тварин (кролів), як тимчасових господарських споруд з цільовим призначенням для утримання свійських тварин одна повз одну - являється груповим розміщенням, тимчасові господарські споруди з цільовим призначенням для утримання свійських тварин (кролів), відповідно до ДБН 360-92*, треба розміщувати на відстані від житлових будинків або літніх кухонь - одинокі та подвійні - не менше 15 м., групові до 8 блоків - не менше 25 м.

Дані будівельні норми дійсні на всій території України станом на 01 січня 2017 року.

Згідно топографічно-геодезичної зйомки земельних ділянок по АДРЕСА_3 (власник ОСОБА_4), АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_2) та АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_5) - житловий будинок ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) розташований від межі земельної ділянки ОСОБА_2 на відстані 14,84 м. Кролячі клітки ОСОБА_2 на даний час розташовані на земельній ділянці відповідачки на відстані 20,47 м. від житлового будинку ОСОБА_3

За таких обставин, Яготинський районний суд Київської області прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_2 розмістила групу з 4 кролячих кліток впритул до межі земельних ділянок, позивача, що є порушенням п. 3.25 ДБН 360-92 та на відстані, значно менше 25 м. до будівель, що знаходяться на суміжних земельних ділянках, що також є порушенням п. 3.35 ДБН 360-92 та ухвалив у справі рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Так як Яготинський районний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: