Справа №295/2472/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради про внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв'язку з помилкою реєстратора, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із указаним позовом, в якому зазначила, що 10 листопада 2016 року нею та її сином ОСОБА_2 С Л. було подано заяву до Другої житомирської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 6/100 ідеальних частин житлового будинку, що знаходяться за адресою м. Житомир, вул. Лесі Українки, 21/21 та належали померлому ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.1978. Проте постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 від 10.11.2016 року позивачу та її сину відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 6/10 ідеальних частин житлового будинку у звязку із тим, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 4/10 ідеальних частини даного житлового будинку. Позивач вказує у позовній заяві, що 15.11.2016 вона звернулась до начальника КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, з проханням вжити заходів для виправлення помилок та внести відповідні зміни до Державного реєстру прав на нерухоме майно, однак 17.11.2016 року відповідач листом повідомив, що в інвентаризаційній книзі відсутній розрахунок ідеальних частин житлового будинку, а тому надати відповідь чому змінилась ідеальна частка ОСОБА_3 з 6/100 на 4/100 не має можливості. Запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку. З огляду на викладене у позовній заяві ОСОБА_2 просить суд зобов'язати відповідача внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зазначивши правильну адресу будинку: м. Житомир, вул. Лесі Українки, буд. №21/21 та розмір ідеальної частки будинку 6/100 згідно з договором купівлі-продажу від 08.12.1978 № 2-3855.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала свої вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Заперечила проти заміни КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради належним відповідачем Департаментом реєстрації Житомирської міської ради або залучення останнього як співвідповідача. Пояснила свою позицію тим, що була в Департаменті, але там її відправили саме до комунального підприємства, пояснивши це тим, що до 01.01.2013 року реєстр речових прав на нерухоме майно вівся відповідачем, а з 01.01.2013 року реєстраційною службою міського управління юстиції. Крім того позивач погодилась успадкувати 4/100 ід.частин будинку №21/21 по вул. Лесі Українки в м. Житомирі в разі неможливості внесення змін до реєстру. Позивачу невідомо у звязку із чим могла відбутись зміна частки спадкодавця у нерухомому майні з 6/100 на 4/100.

Представник КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради в судовому засіданні заперечувала проти позову ОСОБА_2 В обґрунтування заперечень вказала, що на сьогоднішній день БТІ відключене від реєстру і навіть в разі задоволення позову відповідач не зможе виконати рішення суду. За словами представника, за даними інвентаризаційної справи по вул. Лесі Українки, 21/21 в м. Житомирі розташовані 2 житлових будинки та попередній власник 18/100 ід.частин указаного будинку ОСОБА_6 подарував належні йому 12/100 частин ОСОБА_6, а 6/100 частин, що залишились, - з часом продав ОСОБА_3 В той же час рішенням суду від 15.01.1979 року були змінені частки у нерухомому майні, у тому числі змінилась частка ОСОБА_6 з 18/100 на 13/100. На думку представника, коли в подальшому вносились відомості до Реєстру речових прав на нерухоме майно, то всі частки співвласників будинку по вул. Лесі Українки, 21/21 пропорційно вираховувались працівниками БТІ з тією метою, що б при їх складанні виходило 100/100 частин будинку.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 08.12.1978 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_6 6/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Л.Українки, 21/21 та зареєстрував своє право власності на указану частину домоволодіння у БТІ.

Після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_7 звернулись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 6/100 частин указаного вище житлового будинку, проте завідувачем Другої житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 було відмовлено у видачі заявникам свідоцтва про право на спадщину у звязку із виявленням нотаріусом розбіжностей, а саме: згідно з довідкою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 6/100 ідеальних частин житлового будинку за адресою: Житомир, вул. Лесі Українки, буд. № 21/21. на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, а згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за ОСОБА_3 на підставі того ж договору купівлі-продажу частини житлового будинку зареєстровано право власності на 4/100 ідеальні частини житлового будинку за адресою: м. Житомир, вул. Войкова, 21/21. Зазначена обставина підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2016 за №880/02-31.

Судом також встановлено, що позивач звернулась до начальника КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради із заявою від 15.11.2016, у якій просила вжити заходів для виправлення помилок в зазначенні частин домоволодіння та адреси, за якою розташоване спадкове майно, проте листом від 17.11.2016 відповідач запропонував заявнику вирішити дане питання у судовому порядку, пославшись на відсутність в матеріалах інвентаризаційної справи розрахунку ід.частин житлового будинку за адресою: м. Житомир, вул. Л.Українки, 21/21.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, з подібним проханням позивач зверталась до Департаменту реєстрації Житомирської міської ради та у своєму листі від 13.12.2016 Департамент повідомив ОСОБА_2 про те, що він не є правонаступником субєктів державної реєстрації, які здійснювали дії, повязані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно до 1 травня 2016, а відтак не уповноважений здійснювати будь-які заходи стосовно розгляду заяв щодо діяльності таких субєктів.

Як вбачається із наявної в матеріалах інвентаризаційної справи довідки Житомирського міжміського БТІ від 03.07.1978, копія якої міститься в матеріалах цивільної справи (а.с. 34), ОСОБА_6 станом на дату видачі довідки належали на підставі договору дарування 18/100 частин будинку по вул. Л.Українки, 21/21 в м. Житомирі.

Рішенням Народного суду Богунського району м. Житомира від 15.01.1979 року у справі №2-88 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15К,, ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_17 про зміну розміру ідеальних часток позовні вимоги задоволено та визнано належними на праві особистої власності у домоволодінні №21/21 по вул. Войкова в м. Житомирі за сторонами по справі окремі ід.частини. Зокрема, визнано, що ОСОБА_6 належить 13/100 ід.частин в указаному домоволодінні згідно з розрахунками інвентарбюро (а.с. 38-39).

Отже в ході судового розгляду справи встановлено, що рішенням Народного суду Богунського району м. Житомира від 15.01.1979 року були змінені ід.частки співвласників домоволодіння по вул. Войкова, 21/21 в м. Житомирі, у тому числі й частка ОСОБА_6, частину з якої він до ухвалення рішення по справі, а саме у грудні 1978 року, продав ОСОБА_3, а решту подарував ОСОБА_18 (а.с. 40).

Як слідує з пояснень представника відповідача та підтверджується витягом КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради з реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.03.2012 відповідачем були внесені до указаного реєстру відомості про належність ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.1978 року 4/100 ід.частки у будинку №21/21, що розташований по вул. Войкова в м. Житомирі (а.с. 41-43).

Таким чином в ході судового розгляду справи та огляду окремих матеріалів інвентаризаційної справи судом було встановлено, що на підставі рішення Народного суду Богунського району м. Житомира від 15.01.1979 року були змінені ід.частки співвласників домоволодіння по вул. Войкова, 21/21 в м. Житомирі (назва указаної частини вулиці була змінена на вул. Л.Українки). Потім нові частки були розраховані БТІ і відомості про них з часом були внесені відповідачем до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (по тексту також Закон) державний реєстр речових прав на нерухоме майно (по тексту Державний реєстр прав) являє собою єдину державну інформаційну систему, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

У ч. 1 ст. 13 Закону зазначено, що Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

За змістом ч.ч. 2, 5 ст. 12 указаного Закону відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

У відповідності із положенням ч. 1 ст. 26 Закону у разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону до суб'єктів державної реєстрації прав належать виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, акредитовані суб'єкти.

Порядок проведення державної реєстрації права власності та права користування реєстраторами БТІ шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно був передбачений Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5.

Наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 року № 7/5 був затверджений Порядок ведення Реєстру прав власності на нерухоме майно, за змістом якого реєстраторам БТІ надавались повноваження редагування запису розділу Реєстру прав власності на нерухоме майно шляхом зміні окремих його даних про об'єкт у разі допущення помилки під час внесення до реєстру записів, передбачених Порядком.

Зазначені вище Накази Міністерства юстиції України втратили чинність відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5, яким затверджено чинний на час розгляду справи Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Зазначений у попередньому абзаці Порядок визначав процедуру використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, однак не регулював питання щодо процедури виправлення помилок у записах Реєстру, допущених реєстраторами БТІ.

Таким чином, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини справи, суд приходить до висновку про можливість відмови ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог у звязку із відсутністю підстав для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо адреси та розміру ід.частки будинку по вул. Л.Українки, 21/21 в м. Житомирі, що належала померлому 15.07.2014 ОСОБА_19 Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить із того, що позивач просить зобовязати неналежного відповідача внести зміни до реєстру, ведення або використання якого не належить до компетенції КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради.

На пропозицію суду щодо звернення із клопотанням про заміну відповідача належним відповідачем ОСОБА_2 відповіла відмовою.

Крім того, як встановлено судом, наявність суперечностей у відомостях щодо розміру ід.частки у будинковолодіння по вул. Л.Українки, 21/21, що містились у договорі купівлі-продажу від 08.12.1978 та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, були викликані зміною розміру часток співвласників даного будинковолодіння на підставі рішення Народного суду Богунського району м. Житомира від 15.01.1979 року у справі №2-88, внаслідок чого реєстратором БТІ були внесені відповідні відомості до Реєстру прав власності на нерухоме майно вже з урахуванням рішення суду, яке набрало законної сили.

На переконання суду, позовні вимоги ОСОБА_2 не можуть бути задоволені у звязку із неналежно обраним способом захисту права, згідно зі змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України. Суд вважає, що порушене право позивача на одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого чоловіка може бути захищене шляхом предявлення позову про визнання права власності на зазначене спадкове майно, що належало ОСОБА_19 з урахуванням зміни ід.часток співвласників будинковолодіння по вул. Л.Українки, 21/21 відповідно до рішення Народного суду Богунського району м. Житомира від 15.01.1979 року.

Вирішуючи питання щодо визначення виду судочинства, в порядку якого підлягає розгляду указаний спір, суд керується серед іншого правовим висновком, наведеним Колегією суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові №21-41а16 (826/4858/15) від 14.06.2016.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 58-61, 209, 212-215 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов