Справа № 366/3740/17
Провадження № 2/366/734/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 грудня 2017 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Мартовицької Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванків Київської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просили стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 51581,19 грн. та судові витрати, посилаючись при цьому на те, що відповідно до укладеного 11.10.2011 р. між сторонами кредитного договору № б/н ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.. Підписана відповідачем заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 30.09.2017 р. ОСОБА_2 має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 51581,19 грн.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з*явився, при подачі позову подане також клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованою адресою проживання. Факт реєстрації у с. Варівськ по вул. Стрілецькій, 1 підтверджено отриманою на запит суду інформацією Варівської сільської ради Іванківського району Київської області (вих.02-34/340 від 24.11.2017 року). Направлена йому рекомендована кореспонденція з викликом на 07.12.2017 року повернута з відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.5 ст. 74, ч.3 ст. 76 ЦПК ( в редакції 2004 року) вважається, що судова повістка вручена йому належним чином. Слухання справи відкладено на 19.12.2017 року. Судова повістка з викликом на зазначену дату повернута з відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК вважається, що судова повістка вручена йому належним чином у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність його за адресою проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку. Від відповідача не надійшло відзиву на позов.

У звязку з цим суд, зі згоди позивача, постановляє рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ст. 280-281 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази: копії анкети - заяви позичальника від 11.10.2011 р., довідки про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 55 днів пільгового періоду», витягу з Умов і правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості ОСОБА_2 станом на 30.09.2017 року та інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 кредитного договору № б/н від 11.10.2011 р. відповідач ОСОБА_2 отримав у позивача (ПАТ КБ «ПриватБанк») кредит у розмірі 4400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Договір складається із анкети - заяви клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

Підписана відповідачем заява разом з вказаними документами становлять між банком та клієнтом договір, про що зазначено у заяві з підписом ОСОБА_2

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, підтвердив факт отримання загальної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк».

З наданого банком розрахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_2 порушував умови договору, не сплачував нараховані банком відсотки, не погашав взяту суму кредиту, унаслідок чого у нього станом на 30.09.2017 р. утворилась заборгованість у розмірі 61581,19 грн., яка складається з:

-13885,02 грн. заборгованість за кредитом;

-41563,73 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3200 грн. заборгованість за пенею та комісією;

-500 грн. штраф (фіксована частина);

-2432,44 грн. штраф (процентна складова).

Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась. Тобто, відповідач не спростував докази, надані банком щодо цього факту.

Разом з тим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» штрафу.

У позовній заяві позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача, серед іншого, заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3200 грн., за штрафами: 500 грн. штраф (фіксована частина); 2432,44 грн. штраф (процентна складова).

Суд вважає, що вказана сума штрафу не підлягає стягненню з таких підстав.

При вирішенні питання про стягнення штрафу суд враховує правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15. У вказаній правовій позиції зазначено, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду України, суд вважає, що одночасне стягнення пені та штрафу за порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором було б порушенням вимог ст. 61 Конституції України. А тому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення штрафу в сумі 2932,44 грн.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує свої зобовязання за кредитним договором, укладеним 11.10.2011 р. між сторонами, то з нього на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути заборгованість за вказаним вище договором в розмірі 48648,75 грн., тобто за виключенням суми штрафу, а також сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 526, 530 ч.1, 549, 629, 634 ч. 1 ЦК України, ст. ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 263-265, 273, 281-283, 354,355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за договором № б/н від 11.10.2011 року в сумі 48648,75 грн. (з них: 3885,02 грн. заборгованість за кредитом; 41563,73 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією), а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подачі у тридцяти денний строк з дня складення повного тексту рішення (19.12.2017 року).

Суддя Слободян Н.П.