Номер провадження: 22-ц/785/3151/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Станкевича В.А., Цюри Т.В., при секретарі Лопотан В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2016р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зобовязання здійснити перерахунок нарахованих відсотків у звязку з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів»,-

ВСТАНОВИЛА:

26 лютого 2016р. ОСОБА_2 звернувся з позовом, в якому просив суд зобовязати ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок нарахованих відсотків у звязку з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів».

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що 30 січня 2008р. між ним та відповідачем був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/Ф03.14/03, відповідно до умов якого відповідач зобовязався надати йому кредит в розмірі 400000грн. з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 14,5% та з кінцевим строком повернення 29 січня 2018р. Згідно п 1.2. статті 1 Договору кредит він отримав на споживчі потреби.

В забезпечення виконання зобовязань за Договором від 30 січня 2008р. був укладений договір іпотеки від 30 січня 2008р., за умовами якого позивач передав відповідачу в іпотеку нежитлове вбудоване приміщення, загальною площею 77,9кв.м., що знаходиться за адресою: м. Іллічівськ, вул. Паркова, будинок №50/35-Н.

Листом від 07 жовтня 2008р. відповідач повідомив позивача про зміну з 20 жовтня 2008р. відсоткової ставки за договором до 22%, але позивач продовжував сплачувати кредит з процентною ставкою на рівні 14,5%.

ОСОБА_2 також зазначив, що неодноразово звертав увагу банку на незаконність нарахування відсотків за ставкою 22% річних та вимагав від банку здійснити перерахунок усіх нарахувань, але його вимоги залишилися без задоволення.

Позивач стверджував, він належним чином виконував умови Договору, сплачував проценти за користування кредитом, виходячи зі ставки 14,5% річних, та станом на момент подання позову не має заборгованості за тілом кредиту, так як кредит ним погашено достроково відносно строків, зазначених у графіку кредитного договору.

Вважаючи, що дії банку суперечать вимогам чинного законодавства стосовно підвищення процентної ставки, позивач ОСОБА_2 просив суд:

-зобовязати ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок нарахованих відсотків виходячи зі ставки 14,5% річних;

-визнати припиненим договір про надання відновлюваної кредитної лінії №2008/661/Ф03.14/03 від 30 січня 2008р.;

-визнати припиненим договір іпотеки від 30 січня 2008р.;

-зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» вчинити дії з проведення державної реєстрації припинення обтяження на предмет іпотеки по договору іпотеки від 30 січня 2008р.;

-зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» видати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 довідку про погашення ОСОБА_2 кредиту по договору від 30 січня 2008р.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2016р. позов ОСОБА_2 було задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 суми переплати по кредиту у розмірі 3 (три) грн.14 коп.

Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок нарахування відсотків ОСОБА_2 по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/Ф03.14/03 від 30 січня 2008р., виходячи зі ставки 14,5% річних.

Визнано припиненим договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/Ф03.14/03 від 30 січня 2008р. та припиненими правовідносини між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» по договору від 30 січня 2008р. у зв'язку з виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань.

Визнано припиненим договір іпотеки від 30 січня 2008р., припиненими правовідносини між ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк» по договору іпотеки від 30 січня 2008р. та припиненою іпотеку нежитлового приміщення загальною площею 77,9кв.м., яке розташоване за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, вулиця Паркова, будинок №50/35-Н, у зв'язку з припиненням основного зобов'язання.

Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» вчинити дії з проведення державної реєстрації припинення обтяження на предмет іпотеки по договору іпотеки від 30 січня 2008р.

Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» видати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 довідку про погашення ОСОБА_2 кредиту по договору №2008/661/Ф03.14/03 від 30 січня 2008р. та припинення зобов'язань за цим договором (а.с.93-94).

В апеляційній скарзі банк просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням вимог матеріального та процесуального права (а.с.117-119).

Справу розглянуто у відсутності представника банку, який був сповіщений належним чином про слухання справи в апеляційній інстанції, але про причини неявки суд не повідомив, що згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2, адвоката в його інтересах, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Згідно ст. 309 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвалене по справі рішення повністю не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 30 січня 2008р. між ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/Ф03.14/03, відповідно до умов якого відповідач зобовязався надати йому кредит в розмірі 400000грн. з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 14,5% та з кінцевим строком повернення 29.01.2018 року (а.с.7-9).

Згідно п.2.6 Договору у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку, в тому числі внаслідок прийняття компетентними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, тарифного комітету Кредитора, Кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів та комісії, визначених відповідно в п.п.1.1 та 3.3.16 Договору.

Підпунктом 1.1 Договору визначений розмір процентної ставки за користування кредитом та комісій в сукупності 14,5% річних; пункт 3.3.16 в Договорі відсутній (а.с.7, 8).

Таким чином Кредитор має право лише ініціювати зміну розміру процентів річних та комісій, а не змінювати їх розмір в односторонньому порядку.

Порядок зміни розміру процентів та комісій за кредитним договором визначений в п.п.2.13.1, 2.13.2 Договору. Зокрема про намір змінити розмір процентної ставки відповідач зобов'язаний повідомити позивачів не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. Однак між сторонами така угода не була укладена, а тому банк безпідставно здійснював нарахування процентів за кредитним договором у розмірі 22% річних.

Згідно ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору

З урахуванням вищевказаних норм несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Указаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012р. № 6-80цс12 та від 25 вересня 2013р. № 6-80цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст.ст. 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 пропозиції щодо підвищення процентної ставки не прийняв, додаткової угоди не підписував, що підтверджується листами позивача від 05 листопада 2009р., від 06 червня 2011р., від 28 серпня 2013р., та продовжував сплачувати проценти згідно первинних умов договору і одночасно звернувся до банку з листом, в якому висловив незгоду з підвищенням процентної ставки з відповідним обґрунтуванням (а.с.41, 44, 45).

Судова колегія вважає, що відповідно до п.п.2.13.1, 2.13.2 кредитного договору щодо наміру змінити розмір процентної ставки, Банк зобовязаний повідомити позичальника не пізніше ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду.

Тому судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині того, що відповідачем не було додержано законів та інших нормативно-правових актів, якими врегульовані питання умов та порядку зміни відсоткової ставки за договором, оскільки сторонами за кредитним договором не досягнуто згоди у письмовій формі щодо підвищення розміру процентної ставки.

Разом з тим, судова колегія вважає, що у задоволені позову ОСОБА_2 про зобовязання ПАТ «Укрсоцбанк» видати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 довідку про погашення кредиту ОСОБА_2 та припинення зобовязань за цим договором, слід відмовити, оскільки при наявності спору між сторонами Банк не міг надати таку довідку, та у випадку в подальшому не надання такої довідки банком, позивач не позбавлений права звернутися з таким позовом до адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2016р. скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_2 про зобовязання Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» видати довідку про погашення кредиту.

У задоволені позову ОСОБА_2 про зобовязання Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» видати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 довідку про погашення ОСОБА_2 кредиту по договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 2008/661/Ф03.14/03 від 30 січня 2008року та припинення зобовязань за цим договором відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Т.В.Цюра

ОСОБА_6