Головуючий суду 1 інстанції - Акулов Є.М.
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 414/2185/16-ц
Провадження № 22ц/782/212/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:
головуючого Назарової М.В.,
суддів: Орлова І.В., Стахової Н.В.,
за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 01 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

20 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 12.10.2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №LGZ0AN16675550, згідно умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 31659,16 (Долар США) на термін до 10.10.2014 року, а відповідач - повернути кредит та сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 грошові кошти у вказаному розмірі, а відповідач не надає своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 03.11.2016 року має заборгованість у сумі 90120,62 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом 17924,62 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7801,03 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 64394,97 доларів США.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 року з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача була стягнута заборгованість за вищезазначеним кредитним договором станом на 14.08.2012 року у сумі 35049,76 доларів США, з яких 17793,58 доларів США заборгованість за кредитом, 6617,20 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 10638,98 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором.

Сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором визначена Банком у позові як різниця між сумою заборгованості станом на 03.11.2016 року та сумою заборгованості станом на 14.08.2012 року, яка стягнута рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 року. Вказана різниця становить 3514,87 доларівСША і складається з: 131,04 доларів США заборгованості за кредитом, 1183,83 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2200,00 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.11.2016 року складає 89804,93 грн.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 01 березня 2017 року

у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» подало апеляційну скаргу в якій, вважає рішення суду першої інстанції незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 12.10.2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №LGZ0AN16675550, згідно умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 31659,16 доларів США на термін до 10.10.2014 року на придбання автомобіля зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.10.2014 року (а.с. 9-10).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Обставини того, що Банком свої зобов`язання за договором виконані у повному обсязі, ніким не оспорюються.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, станом на 03.11.2016 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №LGZ0AN16675550 становить 90120,62 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом 17924,62 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7801,03 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 64394,97 доларів США (а.с. 5-7).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 року, яке набрало чинності 14.09.2012 року, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача була стягнута заборгованість за вищезазначеним кредитним договором станом на 14.08.2012 року у сумі 35049,76 доларів США, з яких 17793,58 доларів США заборгованість за кредитом, 6617,20 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 10638,98 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором (а.с.4).

Сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь за теперішнім позовом, визначена Банком як різниця між сумою заборгованості станом на 03.11.2016 року та сумою заборгованості станом на 14.08.2012 року, яка стягнута рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 року. Вказана різниця становить 3514,87 доларівСША і складається з 131,04 доларів США заборгованість за кредитом, 1183,83 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2200,00 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.11.2016 року складає 89804,93 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд із застосуванням до спірних правовідносин вимог ст.ст. 253, 257, 267 ЦК України та правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 09 листопада 2016 року у справі №6-2251цс16, дійшов висновку, що пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом шляхом подачі позову про стягнення заборгованості в серпні 2012 року, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов, та застосував до спірних правідносин наслідки спливу строку позовної давності, на застосуванні яких наполягав відповідач, а до суду позивач із теперішнім позовом звернувся лише 20 листопада 2016 року. Крім того, відповідач є військовослужбовцем-контрактником з 29.09.2014 року та має відповідні пільги згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Переглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зауважує наступне.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не звернув уваги на те, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Відмова у задоволенні позову з підстав застосування позовної давності можлива лише у випадку доведеності позову, адже недоведеність позову є самостійною підставою для цього (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Як вбачається з рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 року, Банк скористався цим своїм правом, оскільки заявив вимогу, яка була повністю задоволена, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом станом на 14.08.2012 року у сумі 17793,58 доларів США.

Розрахунком заборгованості за кредитним договором вказана обставина підтверджена, оскільки станом на 12.08.2012 року залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 10256,40 доларів США та залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 7537,18 доларів США у додаванні дорівнює 17793,58 доларів США, які і були стягнуті (а.с. 7).

Таким чином, змінивши строк виконання заборгованості за кредитом, Банк повністю стягнув заборгованість за кредитом (тілом кредиту).

Не заслуговують на увагу пояснення представника позивача в суді апеляційної інстанції, що сума заборгованості за кредитом 131,04 долари США є не тілом кредиту, а страховкою, яку повинен був сплатити відповідач.

Наведене спростовується матеріалами справи, оскільки відповідно до п. 7.1 Кредитного Договору Банк зобов`язується надати Позичальнику ( ОСОБА_1 ) кредитні кошти на строк з 12.10.2007 року по 10.10.2014 року включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 31650,16 доларів США на наступні цілі: 21294,82 дол США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,77 дол США для сплати за реєстрацію Предмету застави і в державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2 на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ №LGZ0AN16675550, договором особистого страхування №LGZ0AN16675550 від 12.10.2007 року до 11.10.2008 у сумі 1214,84 дол США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 638,84 дол США, та в розмірі 8503,88 дол США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди в розмірі 0,00% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору.

Тобто, до загальної суми кредитних коштів вже включено страхові платежі.

Доказів того, що Банком сплачений інший страхований платіж, передбачений кредитним договором, позивачем суду не надано.

Як не заслуговує на увагу твердження представника Банку в суді апеляційної інстанції, що позивач не змінював строк виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки це спростовується розрахунком заборгованості.

Крім того, предмет застави - автомобіль Great Wall, модель Safe, 2006 року випуску, був переданий відповідачем ОСОБА_1 . Банку для подальшої реалізації 24.09.2009 року, що також визнано представником Банку в суді апеляційної інстанції і відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

За таких обставин, коли заставний автомобіль переданий відповідачем Банку 24.09.2009 року, реалізований, і кошти від його реалізації зараховані в рахунок погашення заборгованості 28.07.2011 року, попереднім рішенням суду стягнуто заборгованість за кредитом станом на 14.08.2012 року, відсутні докази внесення позивачем передбачених договором страхових платежів, то немає підстав для задоволення позову Банку в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 131,04 доларів США.

Отже, в цій частині слід відмовити позивачу у задоволенні його позову за необґрунтованістю.

Що стосується вимог про стягнення 1183,83 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом і пені 2200,00 доларів США за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, то колегія суддів зауважує, що відповідно до висновку, зробленого Верховним Судом України 25 травня 2016 року у справі № 6-157цс16, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відомостей про виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 року немає, і як свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем, останній платіж від боржника ОСОБА_1 28.07.2011 року є зарахування коштів від продажу автомобіля.

Відповідно до довідки Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату від 13.04.2017 року №136 старший сержант ОСОБА_1 відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30 вересня 2014 року №45 призваний на військову службу за контрактом під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату з 30 вересня 2014 року (а.с. 133).

Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по даний час.

Загальна позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України встановлена тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність тривалістю в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З урахуванням наведеного слід дійти висновку про розповсюдження вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на відповідача ОСОБА_1 як призвану на військову службу за контрактом під час мобілізації, в особливий період та ненарахування їй заборгованості по відсоткам за користування кредитом, починаючи з 30 вересня 2014 року, та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Що ж до періоду в межах строку позовної давності з 20 листопада 2013 року до часу мобілізації відповідача 30 вересня 2014 року, то за цей час проценти за користування кредитом підлягають стягненню, і ця сума згідно наданого позивачем розрахунку становить: 7801,03 дол США (станом на 19.11.2013 року) 7785,69 дол САШ (станом на 03.11.2016 року) = 15,34 дол США, що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.11.2016 року складає 391,94 грн.

Оскільки неправильне застосування судом зазначених норм матеріального права у справі, яка переглядається, а також невідповідність висновків суду обставинам справи призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України ухвалене у справі судове рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про частково задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача: заборгованості за процентами за користування кредитом 391,94 грн.

Вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом та пені не підлягають задоволенню через їх необґрунтованість.

Одночасно відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 391,94 грн. х 2893,80 грн. (1378,00+1515,80) : 89804,93 грн.=12,63 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів
в и р і ш и л а:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 01 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №LGZ0AN16675550 від 12 жовтня 2007 року у сумі 391,94 грн., судові витрати у сумі 12,63 грн.
Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий
Судді: