Справа № 349/1250/17
Провадження № 2/349/651/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 грудня 2017 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Могили Р.Г.

з участю:

секретарів судового засідання Боянівської Г.М., Матасової Н.М.,

позивачів ОСОБА_1П, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Галичина», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Пуків Агро» про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В серпні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Галичина» (далі - ОСОБА_6 «Охоронна фірма «Галичина»), в якому кожен просив: стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 10 830 грн, 55 660 грн. середньомісячного заробітку за час затримки по виплаті заробітної плати та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2017 року прийнято відмову від позову ОСОБА_5, а провадження в справі щодо нього закрито.

Позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що з 01 вересня по 06 грудня 2015 року вони працювали у ОСОБА_6 «Охоронна фірма «Галичина» на посаді охоронців, зокрема здійснювали охорону полів , які належать ТОВ СП «Пуків Агро», що в с.Пуків Рогатинського району Івано-Франківської області. Їм були видані службові посвідчення, однак трудовий договір з ними не укладався, наказ про прийняття на роботу не видавався, облік робочого часу не вівся, заробітна плата не виплачувалася. Вважають, що оскільки факт перебування у трудових відносинах із ОСОБА_6 «Охоронна фірма «Галичина» встановлений постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року, яка набрала законної сили 30 січня 2017 року, а тому у відповідності до частини 6 статті 235 КЗпП України вони мають право на оплату праці за період 01 вересня по 06 грудня 2015 року у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності (охоронник). А з врахуванням індексу інфляції за 2016-2017 рр. заборгованість по заробітній платі становить для кожного 10 830 грн. Також на підставі ст.117 КЗпП України відповідач має виплатити їм середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який становить 55 660 грн. Окрім цього, відповідно до ст.23 ЦК України вони мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною поведінкою відповідача щодо невиплати їм заробітної плати, яку оцінюють в розмірі 10 000 грн.

Позивачі ОСОБА_1П та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 «Охоронна фірма «Галичина» ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позову. В запереченнях на позов директор ОСОБА_6 «Охоронна фірма «Галичина» ОСОБА_7 вказав, що товариство здійснює господарську діяльність у сфері охорони , яку надає на підставі договору, укладеного із замовником у письмовій формі відповідно до законодавства. В 2015 році договір на охорону полів із ТОВ СП «Пуків Агро» не укладався, що підтверджується листом даного товариства №214 від 01 вересня 2016 року. А судові рішення в адміністративній справі не є належними та допустими доказами у даному спорі, оскільки цими рішеннями не встановлювався факт перебування позивачів у трудових відносинах із ОСОБА_6 «Охоронна фірма «Галичина». Крім цього в 2015 році посвідчення, які були видані позивачам скасовані наказами по підприємству, оскільки не було укладено договору на охорону кукурудзяних полів із ТОВ СП «Пуків Агро». Просив у задоволені позову відмовити повністю.

Співвідповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_4, який ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2017 року був залучений до участі у справі , не з`явився в судове засідання, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку.

Третя особа ТОВ СП «Пуків Агро», яка в порядку ст.35 ЦПК України ухвалою суду була залучена до участі у справі, явку свого представника в судове засідання не забезпечила.

Заслухавши пояснення позивачів, представника ОСОБА_6 «Охоронна фірма «Галичина», показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити повністю з огляду на наступне.

Як передбачено ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Докази мають бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. (ст. 58 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування ( ч.2 ст.59 ЦПК України.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частин 1, 3 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, один із відповідачів ОСОБА_6 «Охоронна фірма «Галичина» є юридичною особою, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Одним із видів діяльності товариства є діяльність приватної охоронної служби. З 09 вересня 2013 року директором товариства призначено ОСОБА_7

Як вбачається із листа ТОВ СП «Пуків Агро» №214 від 01 вересня 2016 року дане товариство не укладало із ОСОБА_6 «Охоронна фірма «Галичина» в 2015 році договорів на охорону полів.

Однак з матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2015 року було укладено договір №81/15 на охорону обєкту постами фізичної охорони між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 та ТОВ СП «Пуків Агро».

Дану обставину підтвердив в судовому засіданні директор ТОВ СП «Пуків Агро» ОСОБА_8, який був допитаний як свідок. Крім цього він ствердив, що з вересня по грудень 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконували трудові обовязки охоронців по охороні полів , що належать ТОВ СП «Пуків Агро».

Аналогічні покази щодо виконання позивачами роботи охоронця дали також свідки: ОСОБА_9, ОСОБА_10 , ОСОБА_11

Однак, будь-яких письмових доказів, які б вказували на існування трудових відносин між сторонами в спірний період на посаді охоронника в матеріалах справи немає.

Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачі звернулись до суду з позовом про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Вимоги про встановлення факту перебування у трудових відносинах із відповідачем позивачі не заявляли.

Посилання позивачів на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року, яка набрала законної сили 30 січня 2017 року , якою встановлено факт їхнього перебування у трудових відносинах із відповідачем ОСОБА_6 «Охоронна фірма «Галичина» є помилковим з огляду на наступне.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року , відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 «Охоронна фірма «Галичина» до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання незаконним Акту №19-04-038/195 від 15 серпня 2016 року, скасування припису №19-04-038/177 від 15 серпня 2016 року та постанови №ТЕ55/1/19-04-038/195 від 02 вересня 2016 року.

Згідно ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

А в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин ( п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України).

Таким чином, позивачами не доведено наявність трудових відносин між ними та належним відповідачем за спірний період в розумінні ст.ст. 21, 24 КЗпП, а саме наявність у взаємозвязку таких обставин, які засвідчують наявність угоди між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Керуючись ст.ст.88, 209,213-215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Галичина», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Пуків Агро» про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р.Г. Могила