Провадження №6/760/578/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пішковцій О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа; заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В :

22 листопада 2017 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Пішковцій О.В. звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, до виконання зобов'язань, покладених на неї виконавчим листом №2-1078/12 від 09 жовтня 2012 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 судових витрат на суму 5 820 гривень, номер виконавчого провадження 51669394, та виконавчого листа №2-4820/12 від 22 липня 2013 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_4 судового збору у розмірі 1 102 гривні, номер виконавчого провадження 52425838.

Подання обґрунтовується тим, що державним виконавцем відділу вжито всі заходи, спрямовані на повне та фактичне виконання судового рішення, але рішення залишається невиконаним з вини ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, що призвело до звернення із даним поданням до суду.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За нормою п.18 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення Боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду Боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч.3 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Оцінюючи обґрунтованість поданого клопотання, суд бере до уваги наступні обставини.

18 липня 2016 року старшим державним виконавцем Бердар М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-1078/12 виданого 09 жовтня 2012 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат на суму 5 820 гривень (а.с.4-6).

Копію постанови для виконання та відома направлено сторонам виконавчого провадження №51669394 (а.с.7).

04 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Пішковцій О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-4820/12 виданого 22 липня 2013 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судового збору у розмірі 1 102 гривні (а.с.8-9).

Копію постанови для виконання та відома направлено сторонам виконавчого провадження №52425838 (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що в наданий строк на самостійне виконання боржником рішення суду не виконані.

25 липня 2016 року ураховуючи викладене, керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про стягнення з Боржника виконавчогозбору.

З наявних у справі відповідей щодо реєстрації за Боржником майна або будь-яких рахунків у банках, на які може бути звернуто стягнення, вбачається їх відсутність.

04 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна Боржника та оголошення заборони на його відчуження, копії якої надіслані сторонам виконавчого провадження та до відповідних органів реєстрації (а.с.19-20).

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до ст.ст. 2,5 ,11, 25, 90 Закону України «Про виконавче провадження» з метою повного своєчасного примусового виконання рішення суду виконавцем направлено Боржнику виклик на 19 квітня 2017 року на 15.00 з вимогою з'явитися на прийом до державного виконавця для сплати за вищевказаними виконавчими документами заборгованості, або надати підтверджуючий документ про сплату заборгованості (а.с.21-22), проте Боржник до відділу не з'явилась.

Як зазначено у клопотанні, відповідно до даних наданих виконавцю Стягувачем, Боржник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

З метою перевірки майнового стану Боржника державним виконавцем здійснено вихід по місцю проживання Боржника, АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій, який виявився безрезультатним, так як Боржник двері до помешкання не відчинила, про що складено акт державного виконавця від 11 квітня 2017 року (а.с.23).

Таким чином, державним виконавцем відділу вжито всі заходи, спрямовані на повне та фактичне виконання судових рішень, але вони залишаються невиконаним з вини ОСОБА_2.

За таких обставин можна зробити висновок, що для виконання вказаних рішень судів та задля відновлення прав Стягувачів, порушення яких триває, є допустимим тимчасове обмеження виїзду за межі України Боржника.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що Боржник тривалий час ухиляється від виконання рішень судів, і виконавець обґрунтовано звернувся з поданням про обмеження її у праві виїзду за межі України, оскільки інші заходи впливу виконавця, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виявилися безрезультатними.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з новою редакцією ЦПК України, підставою для обмеження Боржника у праві виїзду за кордон є сама наявність невиконаного ним судового рішення.

Керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Обмежити громадянку України ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань перед ОСОБА_3 щодо погашення заборгованості в розмірі 5 820 згідно з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2012 року у справі №2-1078/12 та до виконання нею своїх зобов'язань перед ОСОБА_4 щодо погашення заборгованості в розмірі 1 102 гривні згідно з рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2012 року у справі №2-4820/12.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: