Провадження №2-з/522/358/17
У Х В А Л А

22 грудня 2017 року суддя Приморський районний суд м. Одеси ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До суду 19.12.2017 року надійшла заява ОСОБА_2, в інтересах якого виступала адвокат ОСОБА_3 ( по ордеру серії ОД №381016), згідно якої просили накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована 08.12.2017 року за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»; заборонити будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії відносно вказаної квартири за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Розглянувши подану заяву, суд вважає, що її необхідно повернути заявнику, виходячи з наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст. 5 ЦПК України (в новій редакції), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України, передбачено, що якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів звязку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Однак, заявник в повній мірі вищезазначені вимоги не виконав.

Так, у заяві не зазначено належні відомості, передбачені п.3, 6, 7 ч.1 ст. 151 ЦПК України (предмет майбутьного позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, який заявник має намір подати; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову); ч.2 ст. 151 ЦПК України (ІПН заявника, не визначено коло осіб, не вказано необхідні про них відомості та предмет позову, який у майбутньому буде подаватись заявником, зазначене у свою чергу унеможливує визначити вірність підсудності даної заяви).

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про повернення заяви заявнику.

Керуючисьст.149-153, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 , в інтересах якого виступала адвокат ОСОБА_3 ( по ордеру серії ОД №381016), про вжиття заходів забезпечення позову до предявлення позову повернути.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Л.В. Домусчі