_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1947/17
УХВАЛА

27.11.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесіцивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору дарування недійсним.

Надалі позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації права власності, встановлення факту вступу в спадщину, визнання права власності.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, ціну позову, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтєю 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Позовна заява не відповідає нормам ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 256 ЦПК України, позивачеві слід вточнити свої позовні вимоги, коло осіб, яких позовна заява стосується, суть позовних вимог. Також позивач не зазначив посилання на докази, якими він підтверджує обставини справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з п.п. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.п. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осібза кожну вимогу.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, з урахуванням внесених змін і доповнень від 25 вересня 2015 року, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку з цим, суд повинен перевірити, щоби платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами). Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

У зв'язку з тим, що позивач не вказав ціну позову, неможливо розрахувати судовий збір за подання майнової вимоги, який позивач повинен сплатити.

Також позивачеві слід сплатити судовий збір за 4 немайнові вимоги у розмірі по 640 грн. 00 коп. за кожну.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст. 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Оскільки уточнена позовна заява подана без додержання вимог чинного законодавства, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху.

Керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації права власності, встановлення факту вступу в спадщину, визнання права власності залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків поданої уточненої позовної заяви - п'ять днів з дня отримання копії ухвали, в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Пучкова І. М.