АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1080/17 Головуючий 1 інст. Ганенко Т.С.
Справа № 636/253/15-ц Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» квітня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 «ПриватБанк» звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1. В обґрунтування свого позову посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08 липня 2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Зазначив, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто відповідач свої зобовязання не виконав.

У звязку з чим, станом на 30 вересня 2014 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 26340,43 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 16552,06 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 7382,35 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 675,52 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процента складова) 1230,50 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 26340,43 грн. за кредитним договором № б/н від 08 липня 2012 року, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 16552,06 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 7382,35 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 675,52 грн., штрафи 500,00 грн. (фіксована частина), 1230,50 грн. (процентна складова).

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 09 червня 2015 року, в якому ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 27 січня 2017 року виправлено описку, позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 липня 2012 року у сумі 26340,43 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 28 листопада 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі; стягнути з банку судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи; що в матеріалах справи відсутній кредитний договір № б/н від 08 липня 2012 року, на який посилається банк, а також необґрунтований розрахунок суми заборгованості та неустойки; що між ним та банком укладався договір банківського рахунка № НА2ВС7 від 21 грудня 2007 року, що підтверджується копією додаткової угоди № 1 до договору банківського рахунка № НА2ВС7 від 21 грудня 2007 року.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, заочне рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору № б/н від 08 липня 2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В заяві від 08 липня 2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснив, що заява була підписана ОСОБА_1 у 2010 році, однак платіжну картку він отримав тільки 08 липня 2012 року з встановленим кредитним лімітом в розмірі 16000,00 грн. зі строком на 3 роки, (а. с. 180, т. 1).

Із розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором не виконував, тому станом на 30 вересня 2014 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 26340,43 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 16552,06 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 7382,35 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 675,52 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процента складова) 1230,50 грн. Останній платіж ОСОБА_1 здійснив 30 березня 2014 року, але заборгованість за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не сплатив.

До теперішнього часу заборгованість за кредитним договором не погашено.

В суді апеляційної інстанції представник банку підтвердив, що ОСОБА_1 заборгованість за кредитом до теперішнього часу не погасив.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата комісії, штрафів.

За несвоєчасне виконання боргових зобов'язань пунктами 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на час виникнення спірних правовідносин та з якими ОСОБА_1 був згодний, передбачено сплату штрафів (у випадку порушення строків платежів більш ніж на 30 днів 500,00 грн. + 5 % від суми позову) з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь банку підлягають стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема, заборгованість за комісією за користування кредитом та штрафи.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що відсутній кредитний договір № б/н від 08 липня 2012 року, на який посилається банк, а також необґрунтований розрахунок суми заборгованості та неустойки; що між ним та банком укладався договір банківського рахунка № НА2ВС7 від 21 грудня 2007 року, що підтверджується копією додаткової угоди № 1 до договору банківського рахунка № НА2ВС7 від 21 грудня 2007 року, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, які свідчать про те, що мова йде за невиконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитною карткою, яку отримав ОСОБА_1 08 липня 2012 року, якою користувався та останній платіж на яку здійснив 30 березня 2014 року. Інші зобовязання ОСОБА_1 перед банком не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи повно, надавши належну оцінку доказам у справі, дійшов обгрунтованого висновку щодо задоволення позову.

Зазначена апеляційна скарга зведена до посилання на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Даних, які б вказували на наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Питання щодо стягнення судового збору вирішено відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії