АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/428/17 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

18 квітня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Шевчук Г. М., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - представника ПАТ Державний

ощадний банк України ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2016 року Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк пред'явив позов до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за Кредитним договором від 08 лютого 2007 року розмірі 26 969,00 доларів США та відсотків у розмірі 75 946,61 грн.

Крім того позивач подав заяву про забезпечення позову в порядку ст.ст. 151-155 ЦПК України.

Ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 лютого 2017 року, якою у задоволенні заяви про забезпечення було відмовлено, скасована ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 07 лютого 2017 року, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2017 року повторно відмовлено у задоволенні заяви ПАТ Державний ощадний банк України про забезпечення позову у вищевказаній справі.

В апеляційний скарзі ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" просить ухвалу суду від 10 березня 2017 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладеній у ній доводи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволені заяви суд виходив з того, що позивач не довів наміру відповідача будь-яким чином відчужити належне йому майно, з метою уникнення виконання рішення суду, що за вказаних умов, тягне необґрунтоване втручання в право власності відповідача до ухвалення судом остаточного рішення у справі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно положень ст. 151 ЦПК України забезпечення позову це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову здійснюється за письмовою заявою особи, яка бере участь у справі. В заяві про забезпечення позову обов'язково зазначається:

а) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме. При цьому заявник виходить з припущення про ймовірність таких дій і не зобов'язаний подавати суду докази;

б) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який, на думку заявника, є найбільш адекватним;

в) інші відомості, потрібні для забезпечення позову (наприклад, якщо заявник просить суд застосувати такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, то в заяві необхідно зазначити, про які саме дії йде мова; місцезнаходження майна; найменування осіб, в яких знаходиться майно відповідача, тощо).

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що відповідач не виконує договірних зобов'язань у наслідок чого допустив заборгованість у розмірі 26969,00 доларів США та пеню у розмірі 75946,61 грн. Враховуючи розмір боргу, а також те, що відповідач залишив без задоволення претензію про сплату боргу, не повідомивши про причини невиконання зобов'язань, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про відмову в забезпеченні позову, суд не врахував та не дав оцінки доводам позивача зазначених у позовній заяві та заяві про забезпечення позову.

Оскільки суд відмовив у задоволенні заяви з порушенням норм процесуального права, тому відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала скасуванню із направленням питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 319 ЦПК України,колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: