АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4517/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Шумейко О.І.
№ 756/7187/16-ц Доповідач-ЧобітокА.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від17 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року позивач пред»явила в казаний позов до відповідача та зазначала,що з вересня 2015 року з квартири АДРЕСА_2 на протязі всього дня та навіть після 22.00 год. не зникає шум, грохот, галас , а ввечері взагалі таке враження, що в квартирі хтось грає у футбол. Внаслідок порушення тиші у неї стався нервовий зрив і вона вимушена була пройти курс лікування у денному стаціонарі.

Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 2100 грн. 03 коп. - витрати, які вона понесла на придбання ліків та моральну шкоду у розмірі 5000 грн..

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 1069 грн. 88 коп. та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає,що суд, обґрунтовуючи висновок щодо спричинення позивачу матеріальної та моральної шкоди,не навів належних та допустимих доказів,як це передбачено нормами процесуального права і ухвалив рішення на припущеннях.

Вислухавши доповідь судді, пояснення відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2 власником, розташованої над квартирою № 39, квартири АДРЕСА_2 .

Статтею 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачено, що громадяни мають право зокрема і на відшкодування шкоди, завданої їх здоров'ю внаслідок порушення підприємствами, установами, організаціями, громадянами санітарного законодавства.

ОСОБА_3, зазначаючи про те, що у квартирі відповідача проживають орендарі, які порушують порядок тиші з вересня 2015 року на протязі всього дня та навіть після 22:00 години, що вплинуло на стан її здоров»я, в зв»язку з чим вона понесла витрати на лікування та зазнала моральної шкоди, пред»явила даний позов до ОСОБА_2 , як власника квартири, надавши на підтвердження вказаних обставин письмову претензію від 08.04.2016 року на ім»я ОСОБА_2, підписану нею та власниками квартир №№ 55, 54, 31, 23 про те, що «з квартири АДРЕСА_2, виникають різноманітні звуки, щоденний неодноразовий стук по батареях включно по вихідних, таке враження, що тяжкими предметами або м»ячем здійснюється такий стук ( з 06:40 до 22:30), на протязі всього дня і до пізньої ночі, а саме: крики, звуки, які схожі на гру в футбол і т. ін..»; медичну документацію про те, що 11.03.2016 року вона зверталась до лікаря і їй діагностовано підвищення тиску та направлено в денний стаціонар в це же день, а також 01.04.2016 року ; квитанції про оплату медичних послуг та придбання ліків; її особисті записи дат з вказівкою на час порушення тиші; відповіді Подільського управління поліції Головного управління у м. Києві Національної поліціїУкраїни за № 3-383/125/53/05-2016 від 29.02.2016 року та № 3806/125/53-2016 від 03.03.2016 року про те, що вказаним органом розглянуто звернення ОСОБА_3 з приводу порушення тиші сусідами з кв. № 47 і в ході розгляду скарги із мешканцями кв. № 47 проведено профілактичну бесіду попереджувального характеру по суті звернення ОСОБА_3, в ході якої роз»яснено чинне законодавство України; лист Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.02.2016 року про направлення звернення ОСОБА_3 про порушення тиші сусідами з квартири № 47 до Управління поліції Головного управління у м. Києві Національної поліціїУкраїни для розгляду в межах компетенції.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позивачем обставини щодо порушення мешканцями квартири АДРЕСА_2 , власником якої є

відповідач, тиші, підтверджуються претензією від 08.04.2016 року, направленою на ім»я ОСОБА_2, підписаною позивачем та власниками квартир №№ 55, 54, 31, 23, зверненнями позивача до Подільської РДА в м. Києві, Подільського УП ГУ НП у м. Києві із цього приводу, в ході розгляду яких з мешканцями квартири № 47 проведено профілактичну бесіду, врахувавши при встановленні наявності шкоди, між діями відповідача та станом здоров»я позивача, надані останньою медичні документи перелічені вище.

Проте з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки до нього суд прийшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, без належного дослідження доказів наданих сторонами на підтвердження своєї позиції та з»ясування обставин справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 6 від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз»яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи ( п. 2).

Відповідно до ст.. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані:

здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами;

забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами;

вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об'єкти): зокрема і жилих будинків і прибудинкових територіях ( п. 1).

Шум на захищених об'єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об'єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Санітарні норми встановлені у таблиці 1 «Санітарних норм допустимого шуму в приміщеннях житлових і громадських будівель та на території житлової забудови» , затверджених Головним державним санітарним лікарем СРСР ОСОБА_5 від 03.08.1984 № 3077-84 ( діють і на даний час).

Відповідно до вказаних норм, встановлені наступні максимально допустимі рівні шуму:

- житлові кімнати квартир, житлові приміщення будинків відпочинку, пансіонатів, будинків-інтернатів для престарілих та інвалідів, спальні приміщення в дитячих дошкільних установах і школах-інтернатах - в день до 55 децибел (далі - дБ), вночі (з 22:00 до 8:00) - до 45 дБ.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізучи надані позивачем докази у їх сукупності , колегія суддів вважає, що останньою не надано належних та допустимих доказів того, що мешканцями квартири АДРЕСА_2 перевищувалисьрівні шуму, установлені санітарними нормами для відповідного часу доби.

Відповіді Подільського управління поліції Головного управління у м. Києві Національної поліціїУкраїни за № 3-383/125/53/05-2016 від 29.02.2016 року та №3806/125/53-2016 від 03.03.2016 року, колегія суддів не може взяти як доказ вимог позивача , оскільки останніми зафіксовано лише звернення ОСОБА_3з приводу порушення тиші сусідами з кв. № 47 , проте вказаними листами не встановлено факт виявлення діяльністю мешканцями квартири АДРЕСА_2 шуму .

При цьому ні вказані відповіді, ні претензія позивача від 08.04.2016 року з підписами власників квартир АДРЕСА_2 , не містять інформації про перевищення мешканцями квартири № 47 вказаного будинку максимально допустимих рівнів шуму, передбачених санітарними нормами , наведеними вище .

Доказів того, що відповідач та або орендарі, належної відповідачу квартири, притягувались до адміністративної відповідальності за ст.. 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, матеріали справи також не містять.

Тобто, будь-які належні докази на підтвердження неправомірної поведінки мешканців квартири АДРЕСА_2 відсутні.

Крім того, як вже зазначалось вище, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Зазначаючи про те, що неправомірна поведінка мешканців квартири, власником якої є відповідач, вплинула на стан її здоров»я, для поновлення якого нею було понесені витрати, позивач надала медичну документацію про те, що 11.03.2016 року вона зверталась до лікаря і їй діагностовано підвищення тиску та направлено в денний стаціонар в цей же день, а також 01.04.2016 року.

Однак надані позивачем медичні документи лише констатують наявність у неї деяких хронічних вікових захворювань, проте не вказують на те, що вказані захворювання виникли внаслідок неправомірних дій мешканців квартири АДРЕСА_2 та/або відповідача .

Тобто, підстави вважати, що між діями та/або бездіяльністю зазначених осіб і станом здоров»я позивача є безпосередній причинний зв'язок, відсутні.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров»ю.

Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року роз»яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зазначаючи про те, що діями ОСОБА_2 їй завдано моральної шкоди, ОСОБА_3 будь-яких доказів наявності такої шкоди , протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, не надала.

Всі зазначені обставини у їх сукупності свідчать про безпідставність та недоведеність вимог позивача.

Однак на вказане суд першої інстанції уваги не звернув , що призвело до неправильного вирішення даної справи.

Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 з розподілом судових витрат, понесених відповідачем за подачу апеляційної скарги в розмірі 625 грн. 00 коп. відповідно до ст.. 88 ЦПК України.

Керуючи ст.ст.88, 304,307,309,313,314,316 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від17 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове , яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2,третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 625 грн. 00 коп.судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -