Справа № 344/2460/17
Провадження № 2/344/1904/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

17 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення документів та на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення документів та на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що в шлюбі з відповідачем у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишена на проживання з позивачкою. З метою забезпечення належного оздоровлення дитини, відпочинку, а також надання дитині можливості розширення світогляду, духовного, інтелектуального розвитку, позивачка має бажання здійснювати поїздки за кордон з поверненням дитини до постійного місця проживання, оскільки, це буде відповідати інтересам дитини. Однак, на даний час відповідач не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон, не мотивуючи таку відмову жодними аргументами. На її неодноразові звернення з приводу надання такої згоди відповідач не реагує. Вона та її донька є громадянами України, мають постійне місце проживання в Україні, у неї є постійне місце роботи, її батьки теж проживають в Україні, дитина знаходиться на її утриманні, доступ батька до дитини не обмежений. Просила суд надати дозвіл на оформлення проїзних документів та на тимчасовий виїзд доньки за кордон без згоди батька ОСОБА_2 до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення повноліття у супроводі матері ОСОБА_1.

05.04.2017 року представник позивачки подала до суду уточнення до позовної заяви, в якому просила надати ОСОБА_4 дозвіл на виїзд дитини за кордон на період шкільних канікул терміном на 90 днів до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20).

Представник позивачки в судове засідання не з'явилась, 17.05.2017 року подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила (а.с. 32).

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 30,31).

З урахуванням думки позивачки, представника позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2, виданого 04.07.2008 року (а.с. 6).

Згідно копії рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.10.2011 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, малолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 після розірвання шлюбу залишено проживати з матір'ю. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачки "ОСОБА_1" змінено на дошлюбне "ОСОБА_1" (а.с. 7).

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Частиною 2 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини для її виїзду за кордон провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.п. 2, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 5 чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Статтею 7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

На виконання ст.7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україн громадян України» постановою Кабінету Міністрів 31.03.1995 року за № 231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення.

Пунктом 18 Правил зазначено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

В силу дії ч.ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно не надає згоди на виїзд неповнолітньої доньки за кордон, що не відповідає інтересам дитини. Тому такий дозвіл слід надати позивачці.

Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, вищезазначені положення Сімейного кодексу України, досліджені в судовому засіданні дані щодо обох батьків, вік дитини, суд вважає, що право дитини на вільне пересування та виїзд за кордон не може бути обмежене, а виїзд дитини за кордон на строк не більше 90 календарних днів впродовж кожного року в період шкільних канікул не порушує прав ОСОБА_2, як батька дитини та вчиняється матір'ю в інтересах доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На переконання суду виїзд дитини за кордон на строк, який перевищує 90 календарних днів впродовж року, може завадити побаченню батька та дитини в Україні, а також створити перешкоди для виховання дитини, як громадянина в Україні.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України про відсутність права у того з батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини, суд, враховуючи заяву матері про її наміри виїхати з дитиною за кордон особисто, вважає, що позов підлягає до задоволення - надання дозволу дитині на виїзд за кордон на строк, який дозволить дитині належно відпочити та з пізнавальною метою до досягнення дитиною 16-річного віку, однак не позбавить батька права брати належну участь у вихованні дитини.

Що стосується вимоги позивачки про допущення рішення до негайного виконання, то ст. 367 ЦПК України передбачено перелік справ, у яких суд допускає негайне виконання рішення, а саме: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Розглядувана справа до вищевказаного переліку не входить, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково.

На підставі вищенаведеного, відповідно ст. ст. 2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.п.2, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, п.п. 18, 19 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 231 від 31.03.1995 року, ч.ч.1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення документів та на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька - задоволити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1, жительці АДРЕСА_2, на оформлення проїзних документів на малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 для виїзду за кордон до досягнення нею шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - невідомий, зареєстрованого в АДРЕСА_3.

Надати дозвіл малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовий виїзд за кордон до країн ближнього та дальнього зарубіжжя на періоди з 17.05.2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 тривалістю перебування дитини за кордоном не більше 90 календарних днів впродовж кожного року в період шкільних канікул, в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, жительки АДРЕСА_2, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - невідомий, зареєстрованого в АДРЕСА_3.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.