Справа № 182/1849/15-ц
Провадження № 2/0182/188/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.05.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „ОСОБА_4 Дніпро - Нікополь про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне.

Їй на праві приватної власності на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії № 582817, виданого відповідно розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 10602-р від 28.12.2005 року, належить земельна ділянка (пай № 74), загальною площею 5,8929 га., що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району. 20.11.2007 року між нею та ТОВ „ОСОБА_4 Дніпро Нікополь було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років. Вважає, що даний договір підлягає розірванню, виходячи з наступного. На протязі всього часу, що був укладений договір оренди, відповідач належним чином своїх зобовязань не виконував: арендну плату в розмірах, встановлених договором, не платить. А платить значно менше з 2010 року по теперішній час. В 2008 році арендну плату відповідач не заплатив зовсім. Зобовязань по оранню, культивації присадибної ділянки за пільговими цінами не виконав, вимагаючи оплати повної вартості послуг. На підставі п.14 договору оренди землі, у разі невнесення орендної плати у строк, визначений цим договором, сплачується пеня в розмірі 2,0 % несплаченої суми 1 642 грн. 10 коп. за кожен день прострочки. Вона пенсіонерка, особа похилого віку і отримання орендної плати за землю є для неї значним доходом до її пенсії. Арендатор навіть не збирається погашати заборгованість за 2007 та 2008 роки і нараховану пеню, на компроміс не йде, своїх вимог не висуває. Будь які листи або звернення відповідач категорично не приймає. По суті, відповідач безкоштовно користується належною їй земельною ділянкою, не даючи їй можливості отримати законні доходи. Тому звернулась до суду для захисту своїх порушених прав і просить стягнути з відповідача орендну плату та грошову компенсацію з урахуванням нарахованої пені 2 % в день за кожен день прострочки з 2007 по 2017 роки в сумі 273 235 грн. А також стягнути з відповідача на її користь всі судові витрати та розірвати договір оренди за грубі порушення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що відповідач користується її землею, а гроші, про які вони домовлялись, платить не в повному обсязі або взагалі не платить. У відомостях на отримання орендної плати стоять не її підписи. Хто ставив підписи за неї, не знає. Підписувала лише ті відомості, де вказано, що вона отримувала пшеницю в червні 2013 року і гроші в сумі 3 668, 99 грн. в серпні 2015 року. Ще підписувала відомості там, де зазначено, що вона отримала гроші в сумі 2 990, 17 грн. за 10.07.2014 року. А всі інші відомості вона не підписувала. В судових дебатах позивачка просила суд лише розірвати договір оренди та стягнути судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі і також просив суд лише розірвати договір оренди за грубі порушення договору в частині несплати та неповної сплати орендної плати та відмову безкоштовного орання земельної ділянки його довірительки та стягнути з відповідача судовий збір, сплачений його довірителькою.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав і також просив суд розірвати договір оренди землі та стягнути судові витрати на користь позивачки.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, згідно наданих ним заперечень, що ТОВ „Агро-Дніпро-Нікополь вважає позовну заяву безпідставною і такою, що суперечить нормам договору та фактичним обставинам. Так, відповідно до укладеного між позивачкою та відповідачем договору № 111 від 20.11.2007 року, ОСОБА_1 (орендодавець) передала в оренду ТОВ „Агро-Дніпро-Нікополь (орендар) належну їй земельну ділянку, площею 5,8929 га., строком на 10 років, а орендар зобовязався у визначенні договором строки вносити орендну плату. Пункт 38 договору передбачає можливість розірвання договору за рішенням суду у разі невиконання однією із сторін обовязків, передбачених договором, і позивачка наполягає саме на такій підставі для припинення договору, посилаючись на порушення відповідачем обовязку по виплаті орендної плати від самого моменту укладення договору, тобто з 2007 року. Доданими до письмових заперечень доказами підтверджується факт виплати ТОВ „Агро-Дніпро-Нікополь орендної плати за період з 2009 року по 2015 рік, які містять особистий підпис ОСОБА_1, що засвідчує отримання нею орендної плати у матеріальній та/або грошовій формі. Вказане спростовує доводи позивачки і не надає підстав для розірвання договору, відповідно до умов п.38 договору, як на тому наполягає ОСОБА_1 За період з 2007 року по 2008 рік на підприємстві не збереглися документи про отримання позивачкою орендної плати, тому довести факт виплати орендної плати за цей період відповідач не може. Однак, вказана обставина не може слугувати підставою для розірвання договору, оскільки, по-перше, пунктом 14 договору передбачені заходи відповідальності орендаря за несвоєчасне внесення орендної плати - орендодавець має право вимагати від орендаря виплати пені. Але ОСОБА_1 свого права на отримання пені не використала і ніяких вимог про виплату пені в позові не заявляла. По-друге, вперше про можливе порушення своїх прав ОСОБА_1 повідомила підприємству вже після подачі позову у заяві від 25.03.2015 року (арк. справи № 20), тобто в межах передбаченого законом трирічного строку позовної давності ОСОБА_1 не використала своє право на захист майнових інтересів і ніяких аргументів щодо поновлення чи продовження цього строку суду не назвала. Заявлені ОСОБА_1 доводи про невиконання відповідачем умов пункту 31 договору в частині оранки та культивації присадибної ділянки за пільговими цінами не відповідають дійсності, адже позивачка ніколи не зверталась до підприємства з проханням про надання вказаних послуг. До того ж позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів про порушення відповідачем умов договору в цій частині, що суперечить нормам статті 60 ЦПК України, оскільки кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Інших доводів чи аргументів на користь можливості розірвання договору в судовому порядку через невиконання орендарем своїх обовязків ОСОБА_1 суду не надала, через що відповідач заявляє про безпідставність позову і просить суд в його задоволенні відмовити.

Вислухавши позивача, представників позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно зі ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.125 ЗК України, право на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.126 ЗК України, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до п.21 ч.3 Договору оренди земельної ділянки, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Згідно із ст.7 Договору оренди земельної ділянки, сторони погоджуються, що спірні питання, які виникають з цього договору, мають вирішуватись за згодою сторін або у судовому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власницею земельної ділянки, площею 5, 8929 га., кадастровим номером -01-002-0418, розташованої на території Дмитрівської сільської ради на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 582817, виданного Нікопольською районною державною адміністрацією (а.с.9-10). 20.11.2007 року між позивачем та ТОВ „ОСОБА_2 Дніпро Нікополь було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який зареєстровано у Нікопольському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 34 від 14.07.2009 року (а.с.5). Земельна ділянка передана орендарю на підставі ОСОБА_2 прийому передачі земельної ділянки (а.с.6). Відповідно до розділу 2 пункту 9 договору оренди земельної ділянки № 111, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 1 642, 10 грн. або в еквіваленті іншою сільськогосподарською продукцією (а.с.4). Згідно з пунктом 5 розділу 1 вказаного договору оренди земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становила 54 736, 76 грн. (а.с.4). Відповідно до розділу 2 договору оренди, строк виплати орендної плати до 01 грудня кожного звітного року. Відповідно до відомостей на видачу пшениці за липень 2009 року (а.с.35), на видачу ячменя за липень 2009 року (а.с.36), на видачу ячменя за липень 2010 року (а.с.37), на видачу пшениці за липень 2010 року (а.с.38), на видачу муки за вересень 2010 року (а.с.39), на видачу соняшникової олії за вересень 2010 року (а.с.40), на видачу пшениці за липень 2011 року (а.с.41), на видачу ячменя за липень 2011 року (а.с.42), на видачу соняшникової олії за вересень 2011 року (а.с.43), на видачу пшениці за липень 2012 року (а.с.44), на видачу соняшникової олії за грудень 2012 року (а.с.45), на видачу муки в 2012 році (а.с.46), на видачу пшениці за червень 2013 року (а.с.47), на видачу соняшникової олії за грудень 2013 року (а.с.48), на видачу муки в 2013 році (а.с.49), на видачу пшениці за липень 2016 року (а.с.130-131), на видачу муки за серпень 2016 року (а.с.132-133), на видачу кукурудзи за жовтень 2016 року (а.с.134-135), на видачу соняшникової олії (а.с.136-137), позивачка отримувала орендну плату сільськогосподарською продукцією. Згідно з видатковим касовим ордером від 10.07.2014 року, позивачка отримала 2 990 грн. 17 коп. від ТОВ «ОСОБА_2 Дніпро Нікополь» за земельний пай (а.с.50). Відповідно до відомості на виплату грошей № 3 за серпень 2015 року, позивачка отримала за оренду паю від відповідача 3 668 грн. 99 коп. (а.с.52). Згідно довідки № 5 від 19.01.2017 року, в 2016 році позивачка повністю одержала суму за оренду земельного паю (яка склала 4 508 грн. 00 коп.) натуроплатою (а.с.138). Доводи позивачки про те, що в деяких відомостях стоять не її підписи, не можуть буду прийняті судом, оскільки спростовуються матеріалами справи. Судом за клопотанням позивачки та її представника (а.с.70-71) 11.04.2016 року була призначена судово почеркознавча експертиза (а.с.75-77), яка була повернута Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз в зв»язку з відмовою позивача сплатити вартість проведення експертизи (а.с.86-87). За таких обставин суд вважає недоведеним факт недоотримання позивачем орендної плати за земельний пай натуроплатою та невиконання ТОВ «ОСОБА_2 Дніпро Нікополь» своїх зобов»язань, визначених договором оренди земельної ділянки № 111, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «ОСОБА_2 Дніпро Нікополь» 20.11.2007 року.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.3-15, 30, 57- 60, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_5