Провадження №2-з/760/317/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ КОМПАНІ», Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного Управління юстиції у м. Києві, старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишного Артема Володимировича, ОСОБА_4, треті особи: Державне підприємство «СЕТАМ», Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК», про визнання недійсним та скасування звіту про оцінку майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання недійсним та скасування звіту про оцінку майна.

Ухвалою від 09.11.2017 у справі за вказаним позовом ОСОБА_1 відкрито провадження.

Одночасно з позовною заявою представника позивача ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, у якій серед іншого просить, зупинити реалізацію арештованого майна в межах виконавчого провадження №50869978, заборонити Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчиняти будь-які дії, пов'язані з передачею на торги та реалізацією автомобіля марки RENAULT DOKKER, номер кузова НОМЕР_1, днз : НОМЕР_2, заборонити ДП «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії, пов'язані з організацією та проведенням електронних торгів щодо продажу вказаного автомобіля.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову у такий спосіб зазначає, що невжиття вказаних заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі.

З урахуванням ч. 1 статті 153 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, судом не викликалися та не повідомлялися про розгляд заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з цим, обставини, наведені у заяві про забезпечення позову, не свідчать про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у разі не вжиття заходів забезпечення про які йдеться.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суддя приходить до висновку, що підстави для застосування заходів забезпечення позову необґрунтовані, у зв'язку з чим вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи, викладене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лазаренко В.В.