Справа № 180/1704/17
Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Нанічкіної Н.М.
з секретарем Ганоченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Марганець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування будинком АДРЕСА_1, та стягнення з відповідачів судових витрат по справ. Позов обґрунтовано тим, що вона є власником вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину. В її будинку з 1997 року і до цього часу зареєстровані відповідачі, які є її онуками. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично не проживають у будинку вже понад тринадцять років. Відповідачі добровільно знятися з реєстрації не бажають. Формальна реєстрація відповідачів у житловому будинку позбавляє її права на одержання державної допомоги та користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягали й просили його задовольнити. Представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідачі у судове засідання двічі не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило.
З урахуванням положень статті 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.
В ході судового розгляду справи судом встановлені такі обставини.
ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 30 грудня 1992 року (а.с.7).
Згідно із записами в домовій книзі в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: з 03.06.1997 року - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; з 26.09.01 року - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).
Факт реєстрації відповідачів за даною адресою підтверджується також довідками адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 24 жовтня 2017 року (а.с.15, 16).
Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої паспортистом ОСОБА_5 04 жовтня 2017 року, онуки позивачки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - не мешкають в будинку АДРЕСА_1 з 2004 року. Довідку підписано свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.11).
Сукупністю досліджених судом доказів підтверджується, що відповідачі, будучи зареєстрованими, в будинку не проживають.
За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є онуками позивача, не проживають в будинку АДРЕСА_1 більше 13 років і доказів того, що вони відсутні за вказаною адресою з поважних причин, суду не надано.
Реєстрація відповідачів за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування та розпорядження будинком, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені представленими по справі доказами.
Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право на користування будинком АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 гривень з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Н. М. Нанічкіна