Справа № 195/1151/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

17.05.2017 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Скрипченко Д.М., при секретарі - Левкович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ спільно нажитого майна до ОСОБА_2.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що воназ відповідачем у справі, ОСОБА_2, знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з 1996 року по травень 2014 року. Інколи останній рік проживання, ОСОБА_2 покидав її з донькою, але не більше як на місяць, а потім повертався. Сторони вели спільне господарство.

За час спільного ведення господарства, сторони побудували дві ферми (свинарники), ангар та замощення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. За цією адресою на ім'я відповідача рішенням Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області п'ятого скликання тридцять третьою сесією №33/Y від 29.01.2010 року було виділено земельну ділянку розміром 0,14968 га, в тому числі для ведення особистого селянського господарства у розмірі 1,3468, на якій побудовано ці ферми (свинарники), ангар та замощення.

Коли сторони вирішили остаточно розійтись, то вони розділили добровільно худобу між собою. Що стосується ферми /свинарників/ , ангару та замощення, це питання до цього часу між сторонами в добровільному порядку не вирішено.

Враховуючи те, що відповідач не дав згоди вкладати певні кошти на виготовлення технічної документації по будівлям ферм (свинарників), ангару та замощення, позивач вимушена самостійно понести ці витрати на складання технічної документації по інвентаризації будівель ферм (свинарники), ангару, замощення та проведення їх оцінки, а це не малі кошти. Всього на проведення оцінки об'єктів ферми (свинарники), ангара, замощення позивач сплатила 800 гривень, за проведення інвентаризації будівель та земельної ділянки нею сплачено 3000 гривень.

На цей час відповідач не бажає взагалі вести з позивачем розмови про мирне вирішення питання про розділ нежитлових приміщень ферм, які були побудовані ними за час їхнього спільного ведення господарства коли вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, а тому позивач вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позов ОСОБА_1 та прохала суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, та прохала суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову, через повну його безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що у позові ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно зі ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ст.15 ЦПК України, яка також кореспондується зі ст.55 Конституції України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового інтересу. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути і припинення правовідношення. При цьому слід зазначити, що в порядку цивільного судочинства підлягають захисту лише порушені, невизнані або оспорювані права.

Як зазначає позивач у своєму позові, вона з відповідачем знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з 1996 року по травень 2014 року. Вони з відповідачем вели спільне господарство. За час спільного ведення господарства, сторони побудували дві ферми (свинарники), ангар та замощення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. За цією адресою на ім'я відповідача рішенням Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області п'ятого скликання тридцять третьою сесією №33/Y від 29.01.2010 року було виділено земельну ділянку розміром 0,14968 га, в тому числі для ведення особистого селянського господарства у розмірі 1,3468, на якій побудовано ці ферми (свинарники), ангар та замощення. Однак, позивачем не підтверджено факт набуття права власності на дані об'єкти нерухомості, що є предметом даного спору.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна та відповіді ТОВ «Томаківське БТІ», що будь-які відомості про реєстрацію прав власності на зазначені об'єкти нерухомості відсутні, тобто право власності на об'єкти нерухомості , а саме: дві ферми /свинарники/ , ангар та замощення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ні за ким із сторін не зареєстровано.

На підставі вищенаведеного, суд вважає даний позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки не підтверджується будь-якими документальними доказами, які б підтверджували, що дійсно сторони набули права на дані об'єкти нерухомостідвох ферм (свинарників), ангар та замощення, що є предметом даного спору.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Тобто на теперішній час ні за позивачем, ні за відповідачем право власності на об'єкти нерухомості - двох ферм (свинарників), ангар та замощення не зареєстровано, а отже, здійснити поділ цього майна неможливо.

Ніяких доказів стосовно належності на праві власності в будь-який період часу спірного майна сторонами, не надано.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається. На ті обставини, які посилається позивач не надано відповідних доказів, не письмових, не фактичних, не підтверджено, що дійсно сторони набули права на дані об'єкти нерухомостіферми (свинарники), ангар та замощення, що є предметом даного спору.

Отже, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні не здобуто доказів того, що відповідачем порушено право позивача, а тому суд приходить до висновку, що представником позивача у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Положенням ст.ст.27-30 ЦПК України передбачено, що засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час укладення договору оренди позивач діяла добровільно, без примусу і тиску, договір підписано власноручно, на пропозиції відповідача отримати орендну плату та переглянути умови укладеного договору позивач не реагує, отримувати орендну плату відмовляється, позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, відповідач порушує умови укладеного договорів оренди систематичною невиплатою орендної плати.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач як на підставу позовних вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки із наданих сторонами доказів та вимог закону, суд приходить до висновку, що представником позивача належними і допустимими доказами не доведено, а тому пред'явлені позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Крім того, статтею 215 ЦПК України передбачено при винесенні рішення вирішення питання судових витрат. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Так як в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про відмову в позові ОСОБА_1, тому правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст.10,11,15,27-30,59-61,88,213-215 ЦПК України ст.ст.57,60,69-71,74 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного суду через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Д. М. Скрипченко