печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2017 року Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Батрин О.В.,

при секретарі Павленко В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим Івана Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :
Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. звернулася до суду з поданням, в якому просить постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 з вилученням паспортного документа до виконання ним зобов`язань по зведеному виконавчому провадженню ВП № 53300824, до якого входять виконавчі провадження №№ 52113859, 44019193 з примусового виконання виконавчого листа Ворошиловського районного суду м. Донецька № 255/16307/13-ц від 18.04.2014, виконавчого листа Селидівського міського суду Донецької області № 242/3862/15-ц від 10.08.2016., оскільки боржник не виконує рішення суду та ухиляється від його виконання.

Державний виконавець до судового засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд подання шляхом електронного повідомлення.

Суд розглянув подання у відсутність державного виконавця, оскільки таке подання розглядається негайно відповідно до положень ст. 377-1 ЦПК України.

Інші учасники процесу до судового засідання не викликалися відповідно до положень ст. 377-1 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавчому провадження ВП № 53300824, до якого входять виконавчі провадження №№ 52113859, 44019193 з примусового виконання виконавчого листа Ворошиловського районного суду м. Донецька № 255/16307/13-ц від 18.04.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 950 436,62 доларів США, виконавчого листа Селидівського міського суду Донецької області № 242/3862/15-ц від 10.08.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Камбіо» заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 445 480,28 доларів США.

Проте, боржником вказані рішення суду не виконані.

Судом встановлено, що державним виконавцем було вжито низку дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа суду, як то: накладення арешту на майно боржника, вчинені запити до державних установ з метою виявлення майна, зареєстрованого на праві власності за боржником та його доходів.

Разом з тим, з матеріалів подання (Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) вбачається, що за боржником зареєстроване на праві власності нерухоме майно: 1 / 2 частини квартири в АДРЕСА_1 частини будинку у Київській області, нежитлові приміщення торгівельного комплексу в м. Донецьк, квартира в м. Лисичанськ Луганської області, на котрі накладено арешт.

При цьому нежитлові приміщення знаходяться під іпотекою в банку ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» з метою виконання кредитного договору № 07/403, по якому здійснюється виконавче провадження.

Отже за рахунок вказаного майна можливе часткове задоволення вимог стягувача внаслідок його примусової реалізації.

Проте державний виконавець, не здійснивши відповідних заходів, звернуся з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого провадження обмеження боржника у його конституційному праві праві виїзду за кордон, при цьому, не вказавши з вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон чи без такого.

Крім того, відповідно до розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція), затвердженої наказом Мін`юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін`юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Проте, будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення виконавцем суду не надано.

Дані щодо періодичного виїзду боржника за кордон не є доказом її ухилення від виконання рішення суду, оскільки право на вільне пересування гарантоване Конституцією України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні цього подання слід відмовити за відсутністю для цього підстав, оскільки державним виконавцем не доведений факт ухилення боржника від виконання судового рішення про стягнення заборгованості, не вжито всіх необхідних заходів для його виконання за рахунок майна боржника, а саме по собі обмеження боржника у праві виїзду за кордон порушує її конституційне право на вільне пересування та, саме по собі, не може вплинути на виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в їзду в Україну громадян України», ст. 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :
У задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим Івана Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її отримання.

Суддя О.В.Батрин