Справа № 366/3062/17
Провадження № 2/366/579/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

(заочне)

8 грудня 2017 р. Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Слободян Н.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача про захист прав споживачів, в якому останній просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість по неповернутих коштах за договором реструктуризації у сумі 472598,71 грн., з них: 252324 грн. неповернута заборгованість, 8109 грн. 3% річних, 73630,23 грн. пеня з розрахунку подвійної ставки НБУ, 39876,79 грн. інфляційні втрати, 98658,69 грн. штраф (пеня), передбачена договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2, та фізична особа - підприємець ОСОБА_4 уклали договір № 1307 від 13 липня 2016 року про виготовлення зведення та встановлення металевої конструкції (МАФ) п.1.1 договору. Згідно п.2.3 сума договору становить 41 5 000 грн. Відповідно до и. 3.1 загальний строк виконання Робіт складає 45 днів.

Актом прийому-передачі металокаркасу недобудованого торгівельного павільйону від 01 березня 2017 року позивачем прийнято частину виконаних робіт Виконавцем на загальну суму 62 675,78 грн., іншу частину сплачених замовником коштів в сумі 252 324,22 грн. Виконавець зобовязався повернути на підставі укладеному в майбутньому. Вони уклали договір від 01 березня 2017 року про реструктуризацію заборгованості за договором № 1307 від 13.07.2016 року.

Проте ФОП ОСОБА_4 і в подальшому не повернув кошти за договором про реструктуризацію заборгованості та не виконав зобовязання по основному договору про виготовлення зведення та встановлення металевої конструкції (МАФ).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 530, 611, 623 ЦК України, ст.ст. 10, 22, 23, гі.9 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач і просив стягнути з відповідача зазначені вище кошти.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Зазначила, що намагались домовитись з відповідачем щодо повернення суми боргу в добровільному порядку, чи з мінімальними гарантіями, в такому випадку зменшили б позовні вимоги, проте, відповідач цим не скористався. Тому підтримують позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання, призначене на 01.12.2017 року та 08.12.2017 року не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлений вчасно, належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні 27.102.17 року відповідач позовні вимоги фактично визнав, проте, зазначив, що він не має доходу, і сплатити ці кошти не може. Буде вживати заходів до їх повернення позивачу. Саме з цією метою судом було оголошено перерву до 01.12.2017 року.

Суд, зі згоди позивача, проводить заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.07.2016 року ОСОБА_2, та фізична особа - підприємець ОСОБА_4 уклали договір № 1307 від 13 липня 2016 року про виготовлення зведення та встановлення металевої конструкції (МАФ) п.1.1 договору. Згідно п.2.3 сума договору становить 415 000 грн. Відповідно до п. 3.1 загальний строк виконання робіт складає 45 днів.

Позивачем було сплачено відповідачу кошти на загальну суму 315 000 гри. (триста п'ятнадцять тисяч), що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру від 13.07.2016 року ( 65000 грн.), 19.07.2016 року (100000 грн.), 09.08.2016 року (120000 грн.) та 10.08.2016 року (30000 грн.), проте відповідачем виконано зобовязання не в повному обсязі.

Актом прийому-передачі металокаркасу недобудованого торгівельного павільйону від 01 березня 2017 року мною прийнято частину виконаних робіт Виконавцем на загальну суму 62 675,78 грн., іншу частину сплачених замовником коштів в сумі 252 324,22 грн. виконавець зобовязався повернути на підставі договору укладеному в майбутньому.

1 березня 2017 року між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за договором № 1307 від 13.07.2016 року. Відповіідно до п.2.1. цього договору боржник ОСОБА_4 зобовязався сплатити кредитору ОСОБА_2 заборгованість у сумі 252324,22 рівними платежами щомісяця до 30 числа по 25200 грн. (останній платіж 25524,22 грн.). Заборгованість мала бути погашена до 30.12.2017 року.

Жодного платежу, передбаченого цим договором відповідач не здійснив, тобто ФОП ОСОБА_4 не повернув кошти за договором про реструктуризацію заборгованості та не виконав зобовязання по основному договору про виготовлення зведення та встановлення металевої конструкції (МАФ).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Законом України "Про захист прав споживачів" установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим, споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків. Таке ж правило міститься у ст. 849 ЦК.

Згідно частинами 2 і 5 ст. 653 ЦК у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у звязку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

У ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Крім того, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Фактично, підписавши договір про реструктуризацію заборгованості у сумі 252324,22 грн. ОСОБА_4 підтвердив домовленість із фізичною особою ОСОБА_2 про новацію боргу, що виник із неналежного виконання зобовязання про виконання робіт, у позикове зобов'язання за правилом ст.1053 ЦК України.

Відповідно ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

З аналізу зазначеної норми, з*ясованих у судовому засіданні обставин вбачається, що борг, початково виник з договору про виконання робіт. Позивач був споживачем послуг, які зобовязався надати відповідач.

Як зазначено вище «за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням». Тобто новація боргу можлива лише між тими ж сторонами, які були сторонами у договорі, який замінюється позиковим зобовязанням.

Згідно ч. ч. 2 - 4 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ч.1 ст. 1051 ЦК України визначено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

В даному випадку у судовому засіданні доведено, а сторонами не оспорюється той факт, що ФОП ОСОБА_5, не виконавши взятих на себе зобовязань з приводу виготовлення, зведення та встановлення металевої конструкції, не повернув коштів, які були йому передачі в рахунок оплати цих послуг в частині невиконаного зобовязання, уклавши договір реструктуризації заборгованості, тобто відбулася новація боргу.

На день розгляду справи борг не погашено, і сума основного боргу становить 252324,22 грн.

Ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що «боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На дату звернення до суду відповідач не вживав ніяких заходів щодо повернення коштів, тому порушення права позивача розраховується, за позовними вимогами, із кінцевого строку виконання робіт до дати звернення до суду. Цей період становить 391 день. Сума заборгованості 252324 грн.

Відповідно, 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача становить 8109 грн. грн. (252324х 3х391 (кількість днів прострочення за взятий позивачем строк з 27.03.2016 року по 22.09.2017 року): 365:100).

Суд погоджується з розрахунком пені та інфляції, викладеним у позовній заяві, відповідач іншого розрахунку не надав, тому стягненню підлягає сума нарахованої пені 73630,23 грн., та витрати від інфляції - 39876,79 грн.

Крім того, згідно п. 6.3 договору від 13.07.2016 року передбачено, що за порушення Виконавцем строків виконання зобовязання, Замовник має право стягнути з Виконавця пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості Робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, що становить 252324*0.001 *391 =98658,69 грн., які позивач також просив стягнути з відповідача.

Загалом на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума заборгованості + 3% річних + пеня з розрахунку подвійної ставки НБУ + інфляційні витрати + штраф (пеня) що передбачена договором а загалом на суму:

252324 + 8109+ 73630,23+ 39876,79 + 98658,69 = 472598,71 грн.

У звязку із задоволенням позовних вимог стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений.

На підставі викладеного, ст.23,530,611,623 ЦК України, ст. 10,22,23 Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість по неповернутих коштах за договором реструктуризації у сумі 472598,71 грн., з них: 252324 грн. неповернута заборгованість, 8109 грн. 3% річних, 73630,23 грн. пеня з розрахунку подвійної ставки НБУ, 39876,79 грн. інфляційні втрати, 98658,69 грн. штраф (пеня), передбачена договором.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 4726 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Іванківським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.П.Слободян