Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2017 Справа №607/14808/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина - частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,9961 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер НОМЕР_1. Вказане вище будинковолодіння було колгоспним двором, головою якого була ОСОБА_3. Звернувшись в нотконтору з метою оформлення права власності на вказану частину будинку та земельну ділянку позивачу було відмовлено, тому остання просить суд визнати за нею право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та на земельну ділянку площею 0,9961 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надіслав на адресу суду листа про розгляд справи у його відсутності. Проти позовних вимог позивача не заперечує.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 29 листопада 1960 року, виданого Микулинецьким райбюро ЗАГС Тернопільської області, матір'ю ОСОБА_1 є ОСОБА_3.

Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 30 жовтня 1982 року, виданого Петриківською сільською радою Тернопільського районного відділу ЗАГС Тернопільської області, після реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 13 червня 1991 року, виданого Виконавчим комітетом Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, належить колгоспному двору, що складається з 5-ти членів, головою якого є ОСОБА_3.

Згідно заповіту, складеного 27 листопада 1997 року, посвідченого секретарем виконкому Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 належний її на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_1.

Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею ,9961 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер НОМЕР_2, вказана ділянка належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту від 27 січня 2002 року НОМЕР_5.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 17 грудня 2009 року, виданого Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Як слідує із довідки №109 від 21 січня 2014 року, виданої Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 постійно перебувала на реєстраційному обліку до дня смерті в АДРЕСА_1. ОСОБА_1 вступила в управління спадкового майна.

Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори №352/02-14 від 31 січня 2014 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 степанівни. Померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації на житловий будинок.

Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори №5099/02-14 від 02 грудня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 степанівни. Померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 16.12.1993 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність» майно вказаного колгоспного двору не змінилося.

Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

В силу вимог ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. (ст.1268 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.( ч.1 ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи вище наведені обставини, з огляду на той факт що будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 являється колгоспним двором, тому суд вважає, що позов слід задоволити, визнати за ОСОБА_1 право власності на: 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та на земельну ділянку площею 0,9961 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 217, 223 Цивільного процесуального кодексу; ч.1 ст.1218, ч.1 ст.1261, ст.1226, ст.1268, ст.1273 ЦК України, ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 16.12.1993 р.), суд, -

Вирішив :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,9961 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копію рішення надіслати особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич