Справа № 645/2873/17
Провадження № 2/645/1784/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря судового засідання Погрібняк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі ПАТ «Мегабанк») звернулися до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором № 264П/07 про надання овердрафту від 03.04.2007 року, яка виникла станом на 17.05.2017 року в розмірі 2607,47 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 264П/07 про надання овердрафту. Відповідно до п. 1.1. Договору позивач надав відповідачу, який є держателем платіжної картки НСМЕП, в строк з 03.04.2007 року по 02.04.2008 року здійснювати перерахування коштів або отримувати готівку понад залишок коштів на його поточному рахунку № 9, відкритому у позивача в межах встановленої суми ліміту (далі овердрафт). Додатковою угодою № 2 від 25.09.2008 року по Договору було збільшено строк до 24.12.2008 року протягом якого позивач надає право відповідачу здійснювати перерахування коштів або отримувати готівку понад залишок коштів на його поточному рахунку № 9.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором та надав відповідачеві право на отримання готівки понад залишок коштів на його поточному рахунку № 9 в межах встановленої суми ліміту овердрафт в розмірі 3300,00 грн..

Станом на 17.05.2017 року сума залишку заборгованості відповідача за овердрафтом становить 2607,47 грн.. Позивач виконав умови договору, надав кредит, а позичальник порушив умови договору, не повернув кредит у передбачені нормами договору строки. У звязку з цим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Також посилались на те, що згідно п. 8.1 кредитного договору договір набув чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Оскільки договір продовжує діяти до повного виконання боржником зобов'язання, строк позовної давності не пропущений.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, раніше через канцелярію суду надала заяву в якій просила в задоволенні позову відмовити, оскільки право на звернення до суду з позовом закінчилось 24 грудня 2011 року, з позовом до суду Банк звернувся після спливу строку позовної давності. Відповідач наполягав на застосуванні ч. 4 ст. 267 ЦПК України, яка є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 264П/07 про надання овердрафту, за яким позивач надав право відповідачу, який є держателем платіжної картки НСМЕП, в строк з 03.04.2007 року по 02.04.2008 року здійснювати перерахування коштів або отримувати готівку понад залишок коштів на його поточному рахунку № 9, відкритому у позивача в межах встановленої суми ліміту.

Відповідно до додаткової угоди № 2 до договору від 25.09.2008 року, строк договору був змінений до 16 години 24.12.2008 року, а також розмір дебетового сальдо був зменшений до 3300,00 грн..

Відповідно до п.п 3.1, 3.2, 3.3 Договору видача овердрафту здійснюється шляхом надання позивачем права відповідачу здійснювати перерахування коштів або отримання готівки понад залишок коштів на його поточному рахунку. Дебетовий залишок, що виникає на кінець операційного дня на поточному рахунку в результаті здійснення відповідачем перерахування коштів або отримання готівки з поточного рахунку, є заборгованістю за наданим овердрафтом. Погашення (зменшення) заборгованості за овердрафтом здійснюється автоматично при надходженні коштів на поточний рахунок.

Відповідно до п. 4.2.1. Договору (в редакції Додаткової угоди №2 до Договору від 25.09.2008 року) відповідач зобов'язаний здійснити кінцеве погашення заборгованості за овердрафтом у строки до 16.00 години 24.12.2008 року.

Згідно з п. 6.2. додаткової угоди № 2 за прострочку виконання позичальником грошових зобовязань за договором позичальник сплачує кредитодавцю штраф: за несвоєчасне (згідно з п. 4.2.1 Договору) повернення суми заборгованості штраф у розмірі 25% від суми встановленого ліміту овердрафту; за несвоєчасну (згідно з п. 5.3 Договору) сплату процентів за користування овердрафтом штраф у розмірі 10% від суми встановленого ліміту овердрафту.

Відповідно до 7.1. договору у разі непогашення основного боргу за овердрафтом у строк, встановлений п. 4.2.1 договору, несплату процентів за користування овердрафтом, а також у випадку накладення арешту на поточний рахунок, правовідносини сторін за овердрафтом перетворюються у правовідносини за короткостроковим кредитом до встановленого строку дії договору, а позивач переносить заборгованість за овердрафтом та нараховані за користування ним проценти на відповідні рахунки короткострокових (прострочених) кредитів та прострочених нарахованих доходів. З цього моменту позивач не здійснює платежі на суму, що перевищує залишок на рахунку, і розмір короткострокового кредиту визначається як залишок заборгованості за овердрафтом.

В порушення пунктів 4.2.1., 7.1. договору відповідач не здійснив повного погашення заборгованості за овердрафтом перед позивачем у визначений договором строк.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з розрахунків, наданих позивачем, станом на 17.05.2017 року з боку відповідача мається заборгованість за договором про надання овердрафту в розмірі 2607,47 грн. - сума заборгованості за кредитом.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

Загальне поняття зобов'язання та підстави його виникнення містяться у ст.509 ЦК України.

Відповідно до частин 1,2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

За змістом ст.11 ЦК України підставами для виникнення зобов'язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов'язання можуть виникати із договорів, в тому числі, які виникають з кредитних правовідносин.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання, у тому числі за кредитним договором, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до положень договору про надання овердрафту, а також укладених додаткових угод ОСОБА_1 зобов'язалася повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені договором строки. Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного договору ОСОБА_1 була ознайомлена та згодна, про що свідчить її підпис на договорі та укладених угодах.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з розрахунків, наданих позивачем, станом на 17.05.2017 року з боку відповідача мається заборгованість за договором про надання овердрафту в розмірі 2607,47 грн. - сума заборгованості за кредитом.

Як вбачається із матеріалів справи, останній платіж по погашенню заборгованості відповідач здійснив 04.06.2010 року та 25.06.2010 року.

З позовом про стягнення з відповідача заборгованості, яка за розрахунком Банку на 17 травня 2017 року склала 2607,47 грн., позивач звернувся до суду 05 липня 2017 року, тобто більш ніж через сім років - за спливом встановленого законом строку позовної давності. У Додатковій угоді № 2 від 25.09.2008 рокутермін користування кредитом визначений строк до 16.00 години 24.12.2008 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252, 255 ЦК України.

Частина 1 ст. 530 ЦК України щодо строку (терміну) виконання зобов'язання містить загальне правило, згідно якому, якщо в зобов'язанні встановлений строк (в понятті - термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін.

Таке зобов'язання є зобов'язанням з визначеним строком (терміном) його виконання.

Згідно частини 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто з 25 грудня 2008 року.

Що стосується поняття «строк дії договору» та «строк(термін)» виконання зобов'язання (ст.ст. 631, 530 ЦК України), то суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

В силу ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання є договір (кредитний договір).

В договорі про надання овердрафту від 03 квітня 2007 року, а також в додатковій угоді № 2 від 25 вересня 2008 року, які укладені між сторонами, у п. 4.2.1. визначений термін користування кредитом до 16.00 години 24 грудня 2008 року, тобто встановлена дата його виконання, як це передбачено ст. 530 ЦК України, тому зобов'язання за цим договором підлягає виконанню у визначену сторонами дату 24 грудня 2008 року.

Строк в значенні термін (дата) виконання зобов'язання і строк дії договору різні поняття.

В договорі від 03 квітня 2007 року відповідно до ст. 530 ЦК України вказаний момент закінчення виконання зобов'язання - конкретна дата, тому позивач вправі пред'явити свої вимоги, пов'язані з порушенням зобов'язання, протягом строку позовної давності.

Формулювання, яке зазначене у п. 8.1. кредитного договору щодо його дії до повного виконання, призводить до того, що закінчення договору може ніколи не настати.

Договір від 03 квітня 2007 року не може породжувати невизначеність стосовно строку його дії через те, що у даному договорі передбачений момент виконання зобов'язання - конкретний термін, який є закінчення строку дії договору.

З урахуванням викладеного, доводи Банку в цій частині до уваги не приймаються.

Таким чином суд приходить до висновку що право звернення до суду з позовом до відповідача закінчилось 25.12.2011 року, проте до суду з цим позовом банк звернувся 05.07.2017 року, тобто з пропущенням строку позовної давності, на застосуванні якої наполягав відповідач, що в силу вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови в задоволенні позову.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку з пропуском позовної давності.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Отже, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат по сплаті судового збору.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 61, 88, 169, 197, 208-209, 213-215, т218 ЦПК України, ст.ст. 10, 15, 16, 253, 256, 257, 258, 261, 267, 525, 526, 530, 549, 559 ч. 4, 612, 625, 626, 629, 1054, 1055 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя