АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3806/17 Справа № 178/1819/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Деркач Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Деркач Н.М.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,

при секретарі Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: Криничанська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування якого зазначили, що у 1979 році отримали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про право власності на житло №63 від 18 травня 1999 року вищевказану квартиру ними було приватизовано. Квартира належить їм на праві спільної (сумісної) власності. 12 вересня 1998 року позивачка ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого 23 серпня 2002 року народилася донька ОСОБА_6. Всі вони проживали за вищевказаною адресою. З 16 березня 2001 року ОСОБА_3, з 24 квітня 2002 року ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. 14 жовтня 2003 року відповідач без згоди позивачів власників спірної квартири, самостійно зареєструвався у ній, як чоловік ОСОБА_5, набувши статуса члена сімї. Рішенням Криничанського районного суду від 21 січня 2015 року шлюб між ОСОБА_5 та відповідачем розірвано, у звязку з чим відповідач втратив статус члена сім*ї. З березня 2014 року відповідач фактично з позивачами не проживає, спільного господарства не веде, забрав свої особисті речі, переїхав жити до своїх батьків з новою цивільною дружиною за адресою: АДРЕСА_2. З цього часу перестав користуватися спірним житлом за вищевказаною адресою. Представниками Криничанської селищної ради були складені акти про непроживання ОСОБА_2 за адресою спірної квартири з квітня 2014 року по теперішній час.

На підставі вищенаведених обставин позивачі просили суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом квартирою 7, буд.11, вул.Виконкомівська, смт.Кринички, Криничанського району, Дніпропетровської області; позбавити ОСОБА_2 права користування зазначеним житловим приміщенням; зобовязати Криничанську селищну раду Криничанського району Дніпропетровської області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом квартирою 7, буд.11, вул.Виконкомівська, смт.Кринички, Криничанського району, Дніпропетровської області; позбавлено ОСОБА_2 права користування зазначеним житловим приміщенням внаслідок відсутності понад один рік в порядку ч.2 ст.405 ЦК України; зобовязано Криничанську селищну раду Криничанського району Дніпропетровської області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір та витрати на правову допомогу.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права і невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи,перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1999 року, зареєстрованого в Криничанському бюро технічної інвентаризації за номером 128, квартира №7, яка розташована в будинку №11 по вул.Виконкомівській в смт.Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, належить на праві спільної (сумісної) власності ОСОБА_3, ОСОБА_3 (у шлюбі ОСОБА_5) Т.І., ОСОБА_4 (а.с.7).

12 вересня 1998 року позивачка ОСОБА_5 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, від якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.13).

Згідно актів від 08 грудня 2014 року, 19 жовтня 2015 року, 15 лютого 2016 року, 19 травня 2016 року, 17 серпня 2016 року та 09 листопада 2016 року ОСОБА_2 зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак фактично в ній не проживає з квітня 2014 року (а.с.15, 16, 17, 19, 20, 21).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилалися на те, що ОСОБА_2 з квітня 2014 року по теперішній час не проживає у їхній квартирі, у добровільну порядку знятися з реєстраційного обліку не бажає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ч.2 ст.405 ЦК України та виходив з їх доведеності і обґрунтованості.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року зобовязано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою №7 в будинку № 11 по вул.Виконкомівській в смт.Кринички Криничанського району Дніпропетровської області.

Тобто встановлено факт перешкоджання відповідачу у вільному користуванні квартирою.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Криничанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 08.11.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року закінчено у звязку з його фактичним виконанням.

Однак, постановою начальника Криничанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 24.11.2016 року зазначена вище постанова про закінчення виконавчого провадження скасована.

Наведені вище обставини свідчать про те, що фактично рішення суду про зобовязання позивача ОСОБА_5 не чинити відповідачу перешкоди у користуванні спірною квартирою не виконано, ОСОБА_2 доступ до спірної квартири не надано. Тобто, вирішуючи питання про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною квартирою з підстав не проживання останнього у ній без поважних причин з квітня 2014 року, суд першої інстанції не врахував, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року було встановлено поважність причин не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі у звязку з чиненням йому перешкод з боку ОСОБА_5

У звязку з чим, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову згідно ч.2 ст.405 ЦК України є помилковим, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилання позивачів, як на підставу для задоволення позову, на те, що відповідач зареєструвався у спірній квартирі без їхньої згоди не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому не можуть братися до уваги.

Крім того, не можуть бути підставою для задоволення позову посилання позивачів на те, що у відповідача наявне інше постійне місце проживання, оскільки це не позбавляє його права користування спірною квартирою.

На підставі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Т І. підлягає стягненню в рівних частинах на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 606,32 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: Криничанська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частинах на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 606,33 грн.

Рішенняапеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: Н.М. ОСОБА_7ОСОБА_8ОСОБА_8