Справа № 297/3105/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т.В., з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, перекладача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на рухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Берегівського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на рухоме майно, а саме на 1/3 частку автомобіля ВАЗ-2190, номер кузова XTA219060c0030525, держаний номерний знак НОМЕР_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що під час шлюбу з ОСОБА_3, 19 липня 2012 року позивач придбала за свої особисті кошти, які вона отримала напередодні від продажу ТОВ «АДАМ-ЄВА», учасником якого вона являлася, нежитлових приміщень перукарні. Від продажу вказаних нежитлових приміщень позивач отримала 23 167,86 гривень, а автомобіль купила за 69 990 гривень, тобто лише 2/3 частини спірного автомобіля є спільною сумісною власністю сторін. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24.10.2016 року встановлено, що позивачу належить 2/3 частки спірного автомобіля, у той час як відповідачу лише 1/3 частка. При цьому, відповідач, як він сам визнав і було встановлено вищевказаним судовим рішенням, має свій власний автомобіль, яким він, власне, і користується. Оскільки частка відповідача у спірному автомобілі є незначною і не може бути виділена в натурі, так як такий є неподільним, а спільне володіння і користування ним є неможливим, позивач просить припинити право власності відповідача на 1/3 частку спірного автомобіля, визнавши за позивачем право власності на спірний автомобіль у цілому та стягнувши з неї на користь відповідача вартість 1/3 частки вказаного транспортного засобу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позові, просили їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні даного позову, оскільки позивач не є власником автомобіля, так як рішення Берегівського районного суду від 10.08.2016 року про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля, укладеного між позивачем та ОСОБА_6, скасовано рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24.10.2016 року. Крім того, представник відповідача зазначив, що вартість спірного автомобіля, яку вказав позивач, є заниженою, у звязку з чим заниженою є і сума компенсації, яку позивач бажає відшкодувати відповідачу за його частку в автомобілі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24.10.2016 року, яке набрало законної сили, визнано ідеальні частки у неподільному майні без його реального поділу за ОСОБА_3 в 1/3 частині, а за ОСОБА_1 в 2/3 частинах на легковий автомобіль марки ВАЗ-2190, номер кузова XTA219060c0030525, держаний номерний знак НОМЕР_1, який залишено в спільній частковій власності сторін. Крім того, даним судовим рішенням відмовлено ОСОБА_3 в позові до ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про визнання в цілому права власності на спірний автомобіль, сплаті компенсації за частку в неподільному майні та зобовязанні передати автомобіль (а. с. 7-12).

Твердження відповідача та його представника про те, що ОСОБА_1 не є власником автомобіля суд вважає помилковим, оскільки рішення Берегівського районного суду від 10.08.2016 року, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між позивачем та ОСОБА_6 01 грудня 2015 року, в даній частині залишено без змін рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24.10.2016 року.

З цих підстав ухвалою Берегівського районного суду від 24.03.2017 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду даного позову, яке було мотивована тим, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем (а. с. 52).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За приписами частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що спільне володіння і користування сторонами спірним автомобілем ВАЗ-2190 є неможливим, частка відповідача у спірному автомобілі є незначною і не може бути виділена в натурі, оскільки такий є неподільним. Крім того, судом, зі слів ОСОБА_3, встановлено, що він має інший автомобіль, яким користується, тому припинення його права на частку в спірному автомобілі не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Як вбачається з платіжного доручення № 1 від 15.03.2017 року, позивач ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок суду вартість 1/3 частки спірного автомобіля в розмірі 23330 гривень (а. с. 47).

Твердження представника відповідача про занижену вартість автомобіля, суд до уваги не приймає, оскільки вартість автомобіля, вказана позивачем, в ході розгляду даного спору відповідачем спростована не була. Крім того, з рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24.10.2016 року, яке набрало законної сили, вбачається, що на момент придбання спірного автомобіля, його вартість становила 69990 гривень. Тобто саме таку вартість транспортного засобу вказав сам ОСОБА_3 при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, підставними, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 356, 364, 365 ЦК України, ст. ст. 57-60, 214, 215, 292, 294 ЦПК України,

рішив:

Позов задоволити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку автомобіля марки ВАЗ-2190, номер кузова ХТА219060с0030525, номерний знак НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки ВАЗ-2190, номер кузова ХТА219060с0030525, номерний знак НОМЕР_1, в цілому.

Грошові кошти в розмірі 23330 (двадцять три тисячі триста тридцять) гривень, що внесені ОСОБА_1 як грошова компенсація за частку в неподільному майні на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області згідно платіжного доручення № 1 від 15.03.2017 року, звернути на користь ОСОБА_3.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 27 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд

Суддя ОСОБА_7.