Справа № 675/2524/17
Провадження № 2/675/869/2017
У Х В А Л А

18 грудня 2017 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Король О.В., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про визнання права власності на земельну частку (пай) та встановлення меж в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про визнання права власності на земельну частку (пай) та встановлення меж в натурі.

Разом з тим, вказана позовна заява не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу

Відповідно до пунктів 3 та 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04. 2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Так, ОСОБА_1 у поданій позовні заяві вказує, що має право на земельну частку (пай), як член КСП «Дружба» с. Плужне Ізяславського району, проте не зазначає докази, що підтверджують дану обставину (списки членів, протокол зборів робітників, тощо).

Довідка Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 01.11.2017 року №1411 представлена позивачем містить загальну інформацію безвідносну до найменування КСП.

До заяви не надано доказів на підтвердження вартості земельної ділянки (паю), на момент звернення позивача до суду з позовною заявою чи неможливості на момент такого звернення встановити точну ціну позову.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються

Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

Крім того, позивачем не конкретизовані позовні вимоги.

Так, позивач просить визнати за ним право на земельну ділянку (пай) не зазначаючи в якому розмірі та не надаючи підтверджуючого документи про місце її знаходження, тощо.

Позивач також просить поважними причини пропуску строку для звернення до суду, але заявником не зазначено обставин щодо поважності причин пропуску.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України , суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, - залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, терміном 7 (сім) днів з дня отримання ухвали та роз'яснити, що в разі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві

Залишення позовної заяви без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : О.В. Король