Справа № 755/725/17
"10" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гончарука В.П.
за участі секретаря Краснової І.В
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний центр зайнятості міста Києва про розірвання трудового договору та зобов'язання вчинити дії,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 третя особа: Дніпровський районний центр зайнятості міста Києва про розірвання трудового договору та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.05.2002 року між ним та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір №5 між працівником і фізичною особою на виконання певної роботи, а саме здійснення обов'язки продавця з заробітною платою 140 грн. на місяць.
Договір було зареєстровано в Дніпровському районному центрі зайнятості м. Києва 07.05.2002 року за № 2074.
В 2003 році трудові відносини між сторонами було припинено.
В листопаді місяці 2016 року після звільнення з ДП ,,Тетра Пак Україна" звернувшись до Святошинського районного центру зайнятості м. Києва з метою стати на облік до служби зайнятості та отримати статус безробітного позивачу було відмовлено, оскільки трудовий договір між ним та ФОП ОСОБА_2 розірвано не було.
Встановити місце знаходження відповідача не вбачається можливим.
Позивач в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином в зв»язку з чим, згідно до вимог с. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи : Дніпровського районного центру зайнятості міста Києва в судове засідання не з'явився. Надали суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.05.2002 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено трудовий договір №5 ,,Між працівником і фізичною особою" на виконання певної роботи, а саме здійснення обов'язків продавця з заробітною платою 140 грн. на місяць.
Договір було зареєстровано в Дніпровському районному центрі зайнятості м. Києва 07.05.2002 року за № 2074. З 2003 року трудові відносини між сторонами було припинено.
Відповідно до листа Дніпровського районного центру зайнятості м. Києва трудовий договір № 2074 з реєстрації не знято.
Згідно п.1 договору він є безстроковим, що укладався на невизначений строк.
Відповідно до п.7 договору передбачено, що при вирішенні питань, не передбачених даним договором, сторони керуються загальними нормами законодавства про працю України.
Відповідно до п.10 договору спори з виконання умов трудового договору розглядаються районним судом.
Відповідно до ст.23 ч.1 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк: на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Ст.38 КЗпП України передбачене право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник також має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Згідно з Наказом Міністерства парці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.
Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, у разі припинення строку дії трудового договору достроково, у трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення, з посиланням на відповідні статті КзПП України, про що сторони сповіщають Державну службу зайнятості, яка реєструвала договір. Згідно із п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, фізичні особи, при звільненні найманого працівника, роблять у трудовій книжці запис: «Звільнений з роботи (далі зазначається підстава звільнення з посиланням на відповідні статті КЗпП України)», при цьому у графі 4 зазначається дата зняття трудового договору з реєстрації державною службою зайнятості: «Трудовий договір(номер) знято з реєстрації(дата)»; внесені фізичною особою до трудової книжки дані підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, який зареєстрував трудовий договір і засвідчуються його печаткою.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до відповідача в частині розірвання трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрованого 07.05. 2002 року за №2074 у Дніпровському районному центрі зайнятості м. Києва на підставі ст. 38 КЗпП України, є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.
Вимоги позивача щодо зняття з державної реєстрації трудового договору № 2074 укладеного між позивачем та ОСОБА_2 суд вважає, такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки Дніпровський районний центр зайнятості м. Києва є третьою особою, а не відповідачем по справі. Підставою для зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази, взявши до уваги, що встановити місце знаходження відповідача не вбачається можливим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний центр зайнятості міста Києва про розірвання трудового договору та зобов'язання вчинити дії підлягають до задоволення частково.
Крім того, відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 23,36, 38, КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зі змінами та доповненнями, п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників,в ред. Наказу Мінпраці та соцполітики №748/2354/5 від 08.11.2013 року, ст.ст.5, 10, 11, 110, 212, 213, 214, 215, 218, 224-227 ЦПК України,-
Позовні вимогиОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний центр зайнятості міста Києва про розірвання трудового договору та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.
Трудовий договір, укладений 01.05.2002 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, зареєстрований Дніпровським районним центром зайнятості м.Києва 07.05.2002 року за № 2074 - розірвати.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.