Номер провадження: 22-ц/785/5114/17
Номер справи місцевого суду: 495/7315/15-ц
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа - Білгород-Дністровське міськрайонне управління юстиції Одеської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 листопада 2015 року,

встановила:

У жовтні 2016 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеною заявою, у якій просила встановити факт її проживання з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім'єю, але не перебуваючи у шлюбі, з 2009 року по жовтень 2015 року. ОСОБА_4 свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 2009 року по жовтень 2015 року вона та ОСОБА_6 проживали однією сім'єю. Були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, спільний бюджет, вели спільно господарство, разом виховували її малолітню доньку. До державного органу реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію шлюбу вони не зверталися. За час шлюбних відносин вони проживали у належному їй житловому будинку в селі Монаші Білгород-Дністровського району Одеської області, де спільно проводився поточний ремонт, було придбано необхідні будівельні матеріали, меблі та предмети домашнього вжитку.

02 жовтня 2015 року ОСОБА_6 помер. Вона повністю понесла усі витрати на поховання. Заповіт померлий за життя не складав, тому відкрилась спадщина за законом. Вона має право на спадкування за законом у четверту чергу, оскільки відсутні спадкоємці попередніх трьох черг.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 листопада 2015 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2009 року по жовтень 2015 року.

ОСОБА_5, як особа, яка не приймала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права та обов'язки, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви. Посилається на те, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Апелянт та його представник у судовому засіданні підтримали викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Заявниця та заінтересована особа у судове засідання не з'явилися. Судова повістка про виклик ОСОБА_4 у судове засідання, призначене на 10.08.2017 р., повернулася до суду з приміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Судова повістка про виклик ОСОБА_4 у судове засідання, призначене на 26.10.2017 р., повернулася до суду з приміткою пошти «За адресою відсутня». Приймаючи до уваги строки розгляду справи, баланс інтересів учасників процесу в результатах розгляду справи, неналежне виконання з боку ОСОБА_4 обов'язку з отримання на пошті судової повістки, відправленої рекомендованим листом, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності ОСОБА_4.

Заінтересована особа про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки представника не повідомила. Письмових заперечень/пояснень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у розгляді справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 234, 235, 256, 258, 259 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходи щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрацій актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6, не будучи зареєстрованим, проживав у будинку по АДРЕСА_3, разом із заявницею. Вони вели спільне господарство, разом виховували доньку заявниці (а. с. 33 - 34).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд першої інстанції дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 1261, 1268 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 234, 235, 256, 258, 259 ЦПК України) права.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 05.10.2015 р. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Смерть настала у кв. АДРЕСА_2 (а. с. 58 - 59).

Прокуратурою Приморського району м. Одеси від 05.10.2015 р. було видано дозволи на видачу трупа громадянці ОСОБА_4 (а. с. 73) та громадянці ОСОБА_5 (а. с. 74). У виданому ОСОБА_5 дозволі вказується про анулювання дозволу, виданого громадянці ОСОБА_4. Про відміну дозволу, виданого ОСОБА_4, також вказується у листах прокуратури Приморського району м. Одеси від 09.10.2015 р. та 30.10.2015 р. (а. с. 75 - 77). У листі прокуратури Приморського району м. Одеси від 30.10.2015 р. також вказується, що ОСОБА_4 зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1. Труп громадянина ОСОБА_6 було виявлено за адресою реєстрації останнього - АДРЕСА_2, що свідчить про невідповідність даних на підтвердження родинних зв'язків ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

У свідоцтві про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком вказаний - ОСОБА_6, матір'ю - ОСОБА_5 (а. с. 57).

В обмінній картці пологового будинку (а. с. 55), в довідці для призначення і виплати державної допомоги у зв'язку з вагітністю та пологам (а. с. 56) вказується, що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою - квартира АДРЕСА_2.

Відповідно до заяви ОСОБА_5 (а. с. 66), листа Другої Одеської державної нотаріальної контори від 11.04.2017 р. (а. с. 83) була заведена спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6. ОСОБА_5 роз'яснено, що у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Запропоновано останній звернутися до суду для визначення права на спадкування.

Відповідно до довідки ЖБК «Технологічний» від 20.05.2013 р. (а. с. 53), від 19.04.2017 р. (а. с. 84) у квартирі АДРЕСА_2 постійно зареєстровані: - ОСОБА_6 - з 31.01.1990 р., ОСОБА_5 - з 05.04.2013 р., ОСОБА_9 - з 21.03.2017 р.. ОСОБА_5 оплатила квартирну плату, житлово-комунальні послуги (сміття, холодна та гаряча вода) за січень - березень 2017 р. по вищевказаній квартирі (а. с. 85 - 86).

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникли правовідносини спадкування.

Статтями 1261, 1264 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно матеріалів справи встановлено наявність між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спору про право на спадкування майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Згідно із ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Аналогічні роз'яснення містяться у ч. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», з подальшими змінами та доповненнями.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та її задоволення в порядку окремого провадження.

Доводи апелянта про не відповідність висновків суду щодо проживання померлого ОСОБА_6 в с. Монаші Білгород-Дністровського району Одеської області із ОСОБА_4 дійсним обставинам, не встановлення кола спадкоємців, є обґрунтованими.

Доводи та вимоги апелянта про ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заяви не засновані на положеннях ст. ст. 235, 256, 307, 309 ЦПК України, а тому є неспроможними.

Таким чином, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів також приймає до уваги не коректне зазначення у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавленою особою - Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

ОСОБА_4 у заяві вказала, що встановлення факту її проживання однією сім'єю із ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу необхідно для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину (а. с. 2). Білгород-Дністровське міськрайонне управління юстиції Одеської області не є заінтересованою особою по такій справі тому, що воно не визначає правові наслідки юридичного факту, про встановлення якого просить заявниця. У справах такої категорії заінтересованими особами можуть бути інші спадкоємці, відповідна територіальна громада. Суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув, не з'ясував коло осіб, зацікавлених у вирішені справи, не прийняв міри по залученню цих осіб до участі у розгляді справи.

За правилами, передбаченими п. 4 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і постановити ухвалу про залишення заяви без розгляду при порушенні норм процесуального права. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції допустився порушень вищевказаних норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи щодо задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно постановити ухвалу про залишення заяви ОСОБА_4 без розгляду. ОСОБА_4 необхідно роз'яснити, що вона має право подати відповідний позов до суду на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 235, 256, 303, 304, 307, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 листопада 2015 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_4, заінтересована особа - Білгород-Дністровське міськрайонне управління юстиції Одеської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_4, що вона має право подати відповідний позов до суду на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова