Справа № 336/4062/17
Провадження № 2/336/2159/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 26 697, 97 грн. за кредитним договором від 17.01.2014 року, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без їх участі до суду не надходило, а тому на підставі статей 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою позивача.

За таких обставин, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

17.01.2014 року ОСОБА_1 подав анкету - заяву публічної пропозиції Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту "Максимум-готівка", що разом з Тарифами, Угодою про використання продуктів банку, що укладаються на підставі цього договору та згідно з умовами, що визначені цим договором, а також будь які інші договори та угоди, що укладаються на підставі цього договору, разом складають єдиний документ - Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі по тексту - кредитний договір від 17.01.2014 року).

За твердженням позивача, на виконання умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на торгові операції та на операції зняття коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань зі сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого у відповідача, станом на 23.05.2017 року, виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 26 697, 97 грн., у тому числі:

- 15 272, 21 грн. - заборгованість за кредитом;

- 54, 40 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам;

- 8 598, 19 грн. - прострочене тіло кредиту;

- 2 779, 29 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 26 697, 97 грн.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 128 Цивільного процесуального кодексу України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до норм статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При укладанні договору, сторони керувались частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача від 17.01.2014 року публічної пропозиції Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту "Максимум-готівка" останній погодився зі змістом публічної пропозиції Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Зміст заяви позичальника та публічної пропозиції Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб свідчить про те, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені главою 71 Цивільного кодексу України.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. Відповідач не надав суду заперечень проти зазначених обставин і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі.

Відповідач (позичальник) свої зобов'язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом, за відсотками. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх спростування повне або часткове. Дані розрахунки виконані у відповідності до умов договору, і оскільки вони не оспорюються відповідачем, то приймаються судом як достовірні.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України про Договір позики, якщо інше не встановлено законодавством і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 4.2.9.2 публічної пропозиції Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб позичальник зобов'язаний сплачувати заборгованість за сумою основного боргу несанкціонованої кредитної заборгованості, що обліковується банком на останній робочий день поточного календарного місяця, не пізніше строку, зазначеного у відповідному додатку до цього договору, що визначає умови користування продуктами банку. Сума заборгованості за несанкціонованою кредитною заборгованістю, що не повернена у зазначений строк, вважається банком простроченою заборгованістю.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надав позивачу кредит. Відповідач не надав суду заперечень проти зазначених обставин і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі.

Згідно з тарифами на видачу та обслуговування картки "Максимум - готівка" для фізичних осіб - нових клієнтів (затверджені протоколом КУАП № 55 від 12.06.2013 року та протоколом ТК № 50 від 22.05.2013 року, з останніми змінами, затвердженими протоколом КУАП № 42 від 19.03.2014 року та протоколом ТК № 64 від 19.03.2014 року) проценти за користування відновлювальною кредитною лінією по торговим операціям і по операціям зняття готівки в термінальних пристроях, які здійснені з використанням картки та проценти за користування несанкціонованою заборгованістю - 24% річних.

Відповідач (позичальник) свої зобов'язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом та відсотками. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх спростування повне або часткове. Дані розрахунки виконані у відповідності до умов Кредитного договору, і оскільки вони не оспорюються позичальником, то приймаються судом як достовірні.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем доказів сплати коштів на користь позивача суду не надано, документів які б підтверджували наявність розбіжностей у сумі взаєморозрахунків, а також таких, які б спростовували здійснений позивачем розрахунок суми боргу, відповідачем суду також не надано, а тому, суд приходить до висновку, що факт наявності заборгованості за кредитним договором від 17.01.2014 року по кредиту в розмірі 15 272, 21 грн., прострочене тіло кредиту у сумі 8 598, 19 грн., суми простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 54,40 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем, в порядку статей 10 та 60 Цивільного процесуального кодексу України не спростований.

Згідно з частиною статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

У відповідності до пункту 4.2.9.3 публічної пропозиції Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у разі прострочення строку погашення заборгованості за несанкціонованою кредитною заборгованістю, зазначеним у пункті 4.2.9.2 договору, банк зупиняє нарахування відсотків за несанкціонованою кредитною заборгованістю на таку прострочену суму та починає нараховувати пеню на суму простроченої несанкціонованої кредитної заборгованості у розмірі, що зазначений й в тарифах до договору, яку держатель зобов'язаний сплатити банку. В день сплати держателем простроченої заборгованості за несанкціонованою кредитною заборгованістю в повному обсязі, банк припиняє нарахування пені.

Згідно з тарифами на видачу та обслуговування картки "Максимум - готівка" для фізичних осіб - нових клієнтів (затверджені протоколом КУАП № 55 від 12.06.2013 року та протоколом ТК № 50 від 22.05.2013 року, з останніми змінами, затвердженими протоколом КУАП № 42 від 19.03.2014 року та протоколом ТК № 64 від 19.03.2014 року) пеня за користування простроченою заборгованістю (від суми простроченої заборгованості становить 24% річних.

Позивачем в якості наслідків порушення зобов'язання у відповідності до кредитного договору від 17.01.2014 року було нараховано пеню на загальну суму 2 779, 29 грн.

Дії ОСОБА_1 є порушенням вимог кредитного договору від 17.01.2014 року, що є підставою для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України, відтак позовні вимоги про стягнення пені на загальну суму 2 779, 29 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись статтями 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, , п/р № 0004) заборгованість за кредитним договором від 17.01.2014 року у сумі 26 697, 97 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 15 272, 21 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 54, 40 грн., прострочене тіло кредиту у сумі 8 598, 19 грн., пені у розмірі 2 779, 29 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, , п/р № 0004) понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1600 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Я.Р.Марко