УХВАЛА

іменем україни

10 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 9 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 29 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 12 558,27 доларів США терміном до 27 вересня 2013 року, а останній зобов'язався його повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що передбачені цим договором. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника 29 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого ОСОБА_4 поручився перед кредитором за виконання зобов'язань ОСОБА_3 за основним договором.

Оскільки позичальник та поручитель належним чином не виконували взяті на себе зобов'язання, утворилась заборгованість, яка станом на 21 травня 2015 року становила 27 176,70 доларів США, що складається із: заборгованості за кредитом - 6 357,47 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 19 513,66 доларів США, штрафів: 12,01 доларів США штраф (фіксована частина) та 1 293,56 доларів США штраф (процентна складова).

З урахуванням зазначеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у солідарному порядку заборгованість у розмірі 27 176,70 доларів США, що еквівалентна 565 547 грн 13 коп.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 9 березня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 29 вересня 2008 року у розмірі 7 663,04 доларів США та 187 648 грн 18 коп., з яких: за тілом кредиту - 6 357,47 доларів США та штрафні санкції - 1 305,57 доларів США, що еквівалентно 203 048 грн 57 коп., пеня - 187 648 грн 18 коп.

У задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судоми норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_4 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Отже, рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_3 не оскаржується, тому в силу ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що банк пропустив строк позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції виходив із того, що договором поруки строк не встановлено, строк виконання основного зобов'язання - 27 вересня 2013 року, тому строк пред'явлення вимог до поручителя спливав після шести місяців - 27 березня 2014 року, а банк пред'явив вимоги до поручителя у серпні 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що 29 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_3 надано кредит у розмірі 9 772,12 доларів США для придбання автомобіля ВАЗ 21114-130-51, 2008 року випуску, який є також предметом застави, та оплати перших страхових платежів за договорами страхування. Крім того, з метою виконання зобов'язань передбачених договором ОСОБА_3 відкрито кредитну лінію у розмірі 2 786,15 доларів США для сплати чергових страхових платежів.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника 29 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого ОСОБА_4 поручився перед кредитором за виконання зобов'язань ОСОБА_3 за основним договором.

Також установлено, що 25 січня 2011 року на погашення заборгованості за договором було вилучено автомобіль, який надалі був реалізований та отримані внаслідок реалізації кошти 3 січня 2014 року перераховано на рахунок банку у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. У серпні 2015 року банк пред'явив даний позов.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Згідно з п. 12 договору поруки порука за цим договором припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України на зазначене вище уваги не звернув, не врахував, що договором поруки передбачено строк дії поруки та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку до поручителя. Тобто суд не встановив, коли розпочався строк виконання основного зобов'язання і лише через 5 років припиняється порука.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування в цій частині із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 9 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта