Провадження № 2/201/3175/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 листопада 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2В.) про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2017р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2В.) про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с.№ 4-7).

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач в позовній заяві та в судовому засіданні разом із своїм представником ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 20.10.2017р. - а.с.№50) посилалися на те, що 04.10.2007р. помер ОСОБА_4, якому належав житловий будинок, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська буд. 89. Спадкоємицею померлого була його дружина ОСОБА_5, яка й прийняла спадщину. Після смерті чоловіка ОСОБА_5 дуже хворіла та потребувала стороннього догляду і допомоги, що й надавав їй позивач ОСОБА_1, її сусід Починаючи з серпня 2011р., позивач фактично проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сімєю з ОСОБА_5, та вів з нею спільне господарство до моменту її смерті 18.01.2017р. Позивач займався її похованням за власні кошти. 29.08.2017р. позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2, проте отримав 19.09.2017р. постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 у звязку з відсутністю підтвердження факту родинних відносин із померлою та ненаданням правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Факт спільного проживання позивача із спадкоємицею підтверджується актом від 17.08.2017р. про фактичне місце проживання за підписами сусідів, завірений головою квартального комітету. З огляду на те, що позивач є спадкоємцем четвертої черги, інших спадкоємців померла не мала, то позивач та його представник просили встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5, померлої 18.01.2017р., однією сімєю за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 89 понад пять років до часу відкриття спадщини та визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які складаються з: літ. А-1 житловий будинок загальною площею 26,7 кв.м, житловою площею 13,8 кв.м, літ. а-1 прибудова, літ. а ганок зі сходами, літ. Б сарай, літ. В вбиральня, № 1-4 огорожа, споруди, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 89, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 18.01.2017р.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради в судові засідання по справі, які призначалися на 16.11.2017р. та 30.11.2017р., двічі поспіль не зявився, про дату та час слухання справи кожного разу був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.№ 51, 61), про причини неявки суд не сповістив.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача, який будучи належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, повторно не зявився в судове засідання.

Третя особа Приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_2 в судові засідання по справі, які призначалися на 16.11.2017р. та 30.11.2017р., двічі поспіль не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. № 51, 62). В заяві, що надійшла до суду 29.11.2017р. просила розглянути справу за її відсутності та винести законне рішення (а.с.№ 63).

Таким чином, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника третьої особи.

Враховуючи, що представник відповідача повторно не зявився в судове засідання та заперечень суду не надав, то суд вважає за можливе винести по справі заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 224ЦПК України (глава 8 розділу III ЦПК України).

Суд, ознайомившись із матеріалами справи, з матеріалами двох спадкових справ, вислухав позивача та його представника, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище Мішина) Н.М. перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.07.1956р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке видане 18.07.1956р. п. Лоц-Каменка Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.№ 14).

На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно від 15.05.1957р. ОСОБА_4 була відведена земельна ділянка площею 900кв.м., яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська, 89 (колишня назва вул. Аеродромна, 61б) (а.с.№15-16).

За життя, в 1960році ОСОБА_4 побудував будинок та господарські споруди та відповідно до технічного паспорту, який виготовив 22.12.2016р. ФОП ОСОБА_9, садибний (індивідуальний) житловий будинок, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 89 з господарськими будівлями та спорудами, складається з: літ. А-1 житловий будинок загальною площею 26,7 кв.м, житловою площею 13,8 кв.м, літ. а-1 прибудова, літ. а ганок зі сходами, літ. Б сарай, літ. В вбиральня, літ. № 1-4 огорожа, споруди (а.с.№ 18-22).

В листі КП «ДМБТІ» від 10.10.2017р. № 13749 зазначено, що станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційній справі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Євпаторійська, буд. 89 (колишня адреса: вул. Аеродромна, буд. 61 б) відсутні відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за вищевказаною адресою. Крім того, в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості щодо накладення арештів та заборон на вищезазначене нерухоме майно відсутнє (а.с.№43).

Відповідно до п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 р. № 91 (Порядок № 91), зареєстрованим в Міністерстві юстиції 11.07.2011р. за № 830/19568, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Як зазначено в листі ВССУ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992р. могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992р., на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

З огляду на те, що Виконкомом ОСОБА_10 райради депутатів трудящих 04.05.1997р. ОСОБА_4 було надано в безстрокове користування земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 89 (колишня адреса вул. Аеродромна буд. 61б), а також враховуючи, що садибний (індивідуальний) житловий будинок був побудований в 1960р., а в 1964р. був складений технічний паспорт, з якого вбачається, що загальна та житлова площа будинку не змінилися до моменту виготовлення нового паспорту 22.12.2016р. (а.с.№ 21-22, 44-46), суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 89.

04.10.2007р. ОСОБА_4 помер, що підтверджується копіює свідоцтва про смерть, яке видане відділом реєстрації смерті ОСОБА_10 міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 7937 від 12.10.2007р. (а.с.№ 93).

З матеріалів спадкової справи № 274-08, розпочатої Першою ДДНК 15.03.2008р. вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася лише його дружина ОСОБА_5, яка 15.03.2008р. подала відповідну заяву (а.с. № 92- зворотна сторона). 09.07.2008р. державним нотаріусом Першої ДДНК ОСОБА_11 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала спадкодавцеві ОСОБА_4 (а.с.№ 101 - зворотна сторона).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину за законом (заповітом) на житловий будинок, розташований по вул. Євпаторійській, 89 в м. Дніпро не видавалося (а.с.№ 92-104).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (відмови від частини спадкового майна матеріали спадкової справи не містять) та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадщини, а також приймаючи до уваги, що на момент смерті ОСОБА_5 проживала разом із спадкодавцем, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як зазначили під час судового засідання позивач та його представник, дітей у подружжя ОСОБА_5 не було та після смерті чоловіка, ОСОБА_5 дуже хворіла та потребувала стороннього догляду і допомоги.

Допитані під час судового засідання в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.№ 107-112) підтвердили, що позивач (сусід) після смерті ОСОБА_4 проживав разом із ОСОБА_5, доглядав за нею, купував продукти харчування, ліки, разом з нею відвідував лікарів, а після її смерті ОСОБА_5, повністю взяв на себе витрати по похованню. Кожен із допитаних свідків підтвердив також обставини зазначені в акті від 17.08.2017р., який посвідчений Холмогорським територіальним комітетом, а саме, що з серпня 2011р. позивач проживав разом з ОСОБА_5 та вів з нею спільне господарство до моменту її смерті (а.с.№ 24).

18.01.2017р. ОСОБА_5 померла, про що Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видане 17.05.2017р. свідоцтво про смерть (а.с.№ 69).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, четверту чергу спадкоємців за законом складають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю протягом не менше, ніж п'яти років до часу відкриття спадщини.

В п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на

момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім'ї, тощо.

З матеріалів спадкової справи № 18/2017, розпочатої приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 29.08.2017р. вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернувся лише ОСОБА_1 (а.с.№ 65).

Постановою від 19.09.2017р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, а також відсутністю рішення про встановлення факту проживання спадкоємці однією сімєю зі спадкодавцем не менш, як пять років. Крім того, позивачу розяснена необхідність звернення до суду (а.с.№ 88-89).

Крім того, з постанови приватного нотаріуса вбачається, що ОСОБА_5 15.03.2008р. було складено заповіт на імя ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в рівних частках (а.с. № 79), проте станом на 18.07.2017р. спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подання відповідної заяви у встановлений строк до нотаріуса, відсутні та строк на прийняття спадщини пропущено (а.с.№ 88- зворотна сторона).

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, вислухавши показання свідків та дослідивши матеріали двох спадкових справ після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_14, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вважає за можливе встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яка померла 18.01.2017р., однією сімєю за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 89 понад пять років до часу відкриття спадщини. Крім того, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 18.01.2017р. на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які складаються з: літ. А-1 житловий будинок загальною площею 26,7кв.м, житловою площею 13,8кв.м, літ. а-1 прибудова, літ. а ганок зі сходами, літ. Б сарай, літ. В вбиральня, літ. № 1-4 огорожа, споруди, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 89.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що ані позивач, ані його представник не наполягали на стягненні судового збору з відповідача, суд не находить підстав для розподілу судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», листом ВССУ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст.ст. 1264, 1268 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, ч 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 212, 213, 214, 215, ч. 1 ст. 224, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2В.) про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яка померла 18.01.2017р., однією сімєю за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 89 понад пять років до часу відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 18.01.2017р. на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які складаються з: літ. А-1 житловий будинок загальною площею 26,7кв.м, житловою площею 13,8кв.м, літ. а-1 прибудова, літ. а ганок зі сходами, літ. Б сарай, літ. В вбиральня, літ. № 1-4 огорожа, споруди, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 89.

Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя : Н.В. Ткаченко