АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1660/14-ц Номер провадження 22-ц/786/904/17Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М. Доповідач ап. інст. Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ГАЛЬОНКІНА С.А., ЛОБОВА О.А.,

за участю секретаря - ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 18 квітня 2008 року Відкрите акціонерне товариство «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» і ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 0146212/2/13868, відповідно до якого надали відповідачу кредит в сумі 60 000 доларів США строком користування до 17 квітня 2028 року зі сплатою 12,5 відсотків річних.

Також зазначило, що ОСОБА_2 зобов'язувався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 03 липня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 77 665,21 доларів США та 13 620,51 грн. пені, з яких: 65 221,51 доларів США заборгованість за кредитом, 12 443,70 доларів США- відсотки, 1 502,50 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 12 118,01 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків.

18 квітня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 014/6212/2/13868/1, відповідно до якого ОСОБА_5 зобов'язувався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов'язань, що випливають із кредитного договору.

За таких обставин, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість по кредитному договору № 014/6212/2/13868 від 18 квітня 2008 року станом на 03 липня 2014 року в сумі 77 665,21 доларів США та 13 620 грн. пені, що за офіційним курсом НБУ становить 932 664,15 грн. і судові витрати в сумі 3 654 грн.

Заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за Кредитним договором з фізичною особою № 014/6212/2/13868 від 18 квітня 2008 року станом на 03 липня 2014 року в сумі 77 665 (сімдесят сім тисяч шістсот шістдесят п'ять) доларів США 21 цент та 13 620 (тринадцять тисяч шістсот двадцять) грн. 51 коп., а саме: кредит в сумі - 65 221 (шістдесят п'ять тисяч двісті двадцять один) доларів США 51 центів, відсотки - 12 443 (дванадцять тисяч чотириста сорок три) доларів США 70 центів, пеня за прострочення сплати кредиту - 1 502 (одна тисяча п'ятсот дві) грн. 50 коп., пеня за прострочення сплати відсотків - 12 118 (дванадцять тисяч сто вісімнадцять) грн. 01 коп. солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» судові витрати в сумі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» судові витрати в сумі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування заочного рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового про відмову у позові.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що 18 квітня 2008 року Відкрите акціонерне товариство «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» і відповідач ОСОБА_2 уклали кредитний договір з фізичною особою № 014/6212/2/13868 відповідно до п.1.1. якого позивач зобов'язувався надати відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 60 000 доларів США зі строком користування до 17 квітня 2028 року та сплатою 12,5 відсотків річних (Т.1 а.с.9-10) .

Позивач надав відповідачу кошти в сумі 60 000 доларів США, перерахувавши їх на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на підставі договору № 032/1604/081 на відкриття та ведення поточного рахунку від 18 квітня 2008 року та видав згідно заяви відповідача на видачу готівки № 6212/132411 від 18 квітня 2008 року, виконавши таким чином свої зобов'язання в повному обсязі(т.1 а.с.26-27).

13 вересня 2011 року додатковою угодою № 2 до кредитного договору № 014/6212/2/13868 від 18 квітня 2008 року (про реструктуризацію кредитної заборгованості) згідно пунктів 1,2 збільшено загальний розмір кредиту за кредитним договором на суму прострочених платежів за відсотками/процентами на 7 778,49 доларів США та подовжено строк користування кредитними коштами до 15 квітня 2033 року ( т. 1 а.с.18-25).

В забезпечення зобов'язань по кредитному договору між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» і ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 014/6212/2/13868/1, відповідно до п. п. 1.2, 3.1 якого ОСОБА_3 зобов'язувався в повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов'язань, що випливають з кредитного договору та всіх додаткових угод і у випадку невиконання або неналежного виконання нею обов'язків зобов'язана в строк не пізніше 10 днів з дати пред'явлення вимоги повернути позивачеві кредит, сплатити проценти за його користування і виконати інші зобов'язання за договором, що ним не було зроблено. (т.1 а.с.46).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що відповідачі порушили умови кредитного договору, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник важається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його в строк, передбачений договором.

Так, 18 квітня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» правонаступником якого є ПАТ « Фідобанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за умовами якого банком надано кредит на суму 60000 доларів США зі строком користування до 17 квітня 2028 року та сплатою 12,5 відсотків річних(т.1а.с.9-10).

Також, 18 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір № 032/1604/081 про відкриття та ведення поточного рахунку. Згідно виписок про рух коштів по поточному рахунку за період з 01 квітня по 3 серпня 2008 року вбачається, що 18.04. 2008 року банк надав в кредит ОСОБА_2 грошові кошти в сумі визначеній кредитним договором( т.1 а.с.26-27).

18 квітня 2008 року між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 014/6212/2/13868/1 відповідно до п. п. 1.2, 3.1 якого ОСОБА_3 зобов'язувався в повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2

За таких обставин банк виконав свої зобов'язання по кредитному договору.

13 вересня 2011 року Додатковою угодою № 2 до Кредитного договору з фізичною особою № 014/6212/2/13868 від 18 квітня 2008 року (про реструктуризацію кредитної заборгованості) згідно пунктів 1,2 збільшено загальний розмір кредиту за кредитним договором на суму прострочених платежів за відсотками/процентами на 7 778,49 доларів США та подовжено строк користування кредитними коштами до 15 квітня 2033 року ( Т. 1 а.с.18-25).

Із виписок по кредиту вбачається, що зобов'язання по кредитному договору не виконується.

Таким чином відповідачі прострочили повернення кредиту та сплату відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050ЦК України встановлено, що в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має вимагати дострокового проведення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно п.5.6 кредитного договору відповідачі зобов'язані достроково повернути кредит, відсотки та інші платежі, що визначені договором у разі невиконання або неналежного виконання відповідачами умов цього договору та/ або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

07.03.2013 року на адресу реєстрації та проживання відповідачів банком направлено лист - вимогу про дострокове виконання зобов`язазння за кредитним договором в тридцяти денний строк, проте відповідачі вищевказану вимогу залишили без відповідного реагування.

Із справи вбачається що заборгованість за кредитним договором станом на 03 липня 2014 року складає 77665 доларів США 21 цент та 13 620 грн. 51 коп., з них: заборгованість за кредитом - 65221 доларів США 51 цент, заборгованість по сплаті відсотків за фактичне користування кредитом - 12443 долара США 70 центів, пеня за прострочення сплати кредиту 1502,50 грн., пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом 12118,01 грн.

Таким чином місцевий суд вірно стягнув заборгованість за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_2 не відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати процесуальні права в виконувати процесуальні обов'язки.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 направлялася судова повістка за адресою місця його проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку(т.1.а.с.128), яка повернута з зазначенням ««Адресат відсутній».

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Крім того, ОСОБА_2 було відомо про розгляд справи, що свідчить про неодноразові клопотання про відкладення справи та оскарження ухвал суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд невірно стягнув з відповідачів заборгованість за кредитним договором в іноземній валюті не відповідають чинному законодавству з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У зв'язку з наведеним слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 16.09.2015 року у справі № 6-190цс15.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Фідобанк» з 25.01.2006 року має відповідну генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій (т.1 а.с. 56-57).

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення боргу в іноземній валюті.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: С. Ю. МАРТЄВ

Судді : С.А. ГАЛЬОНКІН

О.А. ЛОБОВ

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ