У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Українська залізнична швидкісна компанія» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Київської області від 21 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 26 червня 2015 року на залізничному вокзалі станції «Баришівка» у с. Баришівка Київської області за участю швидкісного пасажирського потягу № 723 Hyundai Rotem, сполученням Харків-Київ, під керуванням машиніста ОСОБА_6, який перебував у трудових відносинах з державним підприємством «Українська залізнична швидкісна компанія» (далі -ДП «Українська залізнична швидкісна компанія», стався нещасний випадок, у результаті якого загинув її син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою слідчого відділу Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 18 лютого 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27 червня 2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрито у зв'язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 276 КПК України, так як смерть ОСОБА_7 настала внаслідок нещасного випадку.

Зазначала, що через загибель близької людини їй завдано майнової шкоди у розмірі 16 979 грн 66 коп., яка складається з 800 грн - за послуги моргу, 2 280 грн - за придбання труни, хреста, вінків та інших атрибутів, 10 500 грн - за організацію поминального обіду, 3 399 грн 66 коп. - витрат за перебування чоловіка на лікуванні через отриману звістку про смерть сина, 14 500 грн - за придбання надгробного пам'ятника.

Посилаючись на вищевикладені обставини та з урахуванням уточнень просила стягнути з ДП «Українська залізнична швидкісна компанія», яке є власником джерела підвищеної відповідальності, на її користь 31 479 грн 66 коп. майнової шкоди та 1 млн грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» на користь ОСОБА_4 16 979 грн 66 коп. майнової шкоди та 1 млн грн на відшкодування моральної шкоди.

Додатковим рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17 січня 2017 року стягнуто з ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» на користь ОСОБА_4 14 500 грн за придбання надгробного пам'ятника.

Рішенням апеляційного суду Київської області віл 21 березня 2017 року рішення Баришівського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» на користь ОСОБА_4 2 275 грн у рахунок відшкодування витрат на поховання та 10 тис. грн моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Суд апеляційної інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням норм ст. 1187 ЦК України дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої моральної шкоди, суд апеляційної інстанції врахував те, що вина відповідача у настанні смерті ОСОБА_7 відсутня, що в діях потерпілого мала місце груба необережність, яка сприяла виникненню моральної шкоди - перебування в стані алкогольного сп'яніння та порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, що та з урахуванням вимог розумності і справедливості правильно стягнув з відповідача на користь позивачки у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, висновки суду щодо розміру моральної шкоди, зокрема про те, що цей розмір судом занижений, не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Зменшуючи розмір матеріальної шкоди, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що витрати, понесені на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення інших витрат, зокрема за послуги моргу, за перебування чоловіка позивачки на лікуванні, суд правильно виходив із того, що такі витрати не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик