У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_5 аліменти на її користь на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку і доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що 20 вересня 2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого 08 грудня 2011 року народився син.

Після фактично припинених шлюбних відносин дитина проживає з нею.

Посилаючись на те, що участі у вихованні сина, який знаходиться на її утриманні, відповідач не приймає, матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає, просила позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 20 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 180-182, 184 СК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що відповідач, будучи батьком малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, свого обов'язку з його утримання не виконує, належної допомоги добровільно не надає, маючи таку можливість, так як працює й має регулярний дохід. Визначаючи розмір аліментів та встановлюючи їх у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, суди врахували матеріальне становище та дохід платника аліментів, що узгоджується зі ст. 182 СК України, роз'ясненнями, наданими судам у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Доводи касаційної скарги про завищений розмір стягнутих аліментів є безпідставними й такими, що направленні на переоцінку доказів і фактичним обставинам справи, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик