Справа № 191/3785/17
Провадження № 2/191/1630/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Матіяш С.К.

за участю секретаря - Шевченко А.Г.

згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

25.10.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем 12.02.1999 року зареєстровано шлюб, про що Золотолинською сільською радою Костопільського району Рівненської області, зроблено відповідний актовий запис №2 та видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось. На протязі п'яти останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки. Вважає, що сім'я розпалась остаточно. У зв'язку із викладеним, просить суд розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явилась, але до початку його проведення надала суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, а позов задовольнити.

Відповідач до початку проведення судового засідання надав суду заяву про визнання заявлених вимог та розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши у судовому засіданні надані позивачем письмові докази встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 12.02.1999 року підтверджується копією свідоцтва про шлюб, Серії НОМЕР_3 виданого Золотолинською сільською радою Костопільського району Рівненської області, про що 12.02.1999 року складено відповідний актовий запис №2(а.с.6).

Від шлюбу сторони мають дитину дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4, виданого 16.03.2000 року, відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне (а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сім'ї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце.

Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що подружжя фактично шлюбні відносини припинило, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані.

При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 61 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейногокодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Майське Синельниківського району Дніпропетровської області та ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Золотолин Костопільського району Рівненської області, зареєстрований 12 лютого 1999 року Золотолинською сільською радою Костопільського району Рівненської області про що 12.02.1999 року складено відповідний актовий запис №2.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачу ОСОБА_1 залишити - «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Золотолин Костопільського району Рівненської області, ІПН:НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Майське Синельниківського району Дніпропетровської області, ІПН:НОМЕР_2, судові витрати за подання позову у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до Державного органу реєстрації актів цивільного стану.

Суддя: С. К. Матіяш