Справа № 445/1671/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення невідомої особи, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про про усунення перешкод в користуванні майном та виселення невідомої особи, в обґрунтування якого зазначає, що із відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано у 2015 році. За час шлюбу вони придбали житловий будинок, що розташований за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Княже, вул. Ів. Франка, 22, в якому вони на даний час проживають. Будинком вони користуються спільно, проживають у різних його частинах. Вказує, що відповідач чинить їй перешкоди у проведенні водопостачання до будинку, яким вона незабезпечена. З огляду на відсутність водопостачання, у неї не функціонує система опалення. Окрім цього, відповідач неправомірно встановив камери відеоспостереження на будинку, а також вселив у будинок невідому їй особу, яка постійно з ним проживає. Вважає, що своїми неправомірними діями відповідач чинить їй перешкоди у користуванні будинком, а тому просить заборонити ОСОБА_3 створювати їй перешкоди у проведенні водопостачання до будинку, зобовязати останнього демонтувати камери спостереження, що розташовані біля її вхідних дверей, а також виселити невідому особу, яка проживає в будинку без згоди усіх співвласників, стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просять такі задовольнити, надали пояснення аналогічні доводам позовної заяви. Додатково позивач пояснила, що на території будинку, де вона проживає разом із дітьми, відсутнє належне водопостачання. Вона має доступ до котла, який опалює будинок та до насосу, що качає воду до цього котла, однак відповідач має можливість перекривати воду в трубі, через яку здійснюється подача води, а тому водою вона незабезпечена, відповідно належним чином не працює і система опалення. Вона має намір провести водопостачання до своєї частини будинку із криниці, що розташована поруч, однак відповідач чинить їй у цьому перешкоди. Окрім цього, відповідач самовільно встановив камери відеоспостереження на будинку, згоди на це вона не надавала та не бажає, щоб на її частині будинку здійснювалось відеоспостереження. На даний час відповідач проживає з іншою жінкою, таку вона не знає, згоди на її проживання у будинку вона також не надавала, а тому вважає, що відповідач зобовязаний її виселити та більше у будинок нікого не поселяти без її відома та згоди.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, вважають такий безпідставним, просять в задоволенні вимог відмовити. Відповідачем, за його бажанням, надано покази в якості свідка, в яких він повідомив, що дійсно користується будинком спільно із позивачем. Позивач зайняла в будинку усі повноцінні житлові кімнати, натомість він проживає у переобладнаних нежитлових приміщеннях. Будинок забезпечений тепло та водопостачанням, жодних перешкод у їх користуванні він позивачці не чинить. Перебої у теплопостачанні зумовлені несправністю котла, які на даний час усунуті. Окрім цього, у системі теплопостачання відбувається самовільний витік води, а тому час від часу туди слід докачувати воду, що він і робить. Зазначає, що між сторонами тривають спори щодо поділу житлового будинку, останній на даний час не є розподіленим, порядок користування будинком та прилеглою територію невизначений. Оскільки ОСОБА_1 його постійно провокує на сварки, безпідставно викликає працівників поліції, він встановив чотири камери відеоспостереження по кутах будинку, щоб мати змогу убезпечити себе від безпідставних звинувачень у вчиненні неправомірних дій. Після встановлення камер, позивач припинила вчиняти скандали та провокувати його на конфлікти, оскільки розуміє, що усі її дії будуть зафіксовані і вона буде нести відповідальність за безпідставні виклики поліції. З приводу особи, що проживає разом з ним, вказав, що він розлучений, будинок належить йому, а тому він не зобовязаний отримувати від позивача жодних дозволів на проживання з ним будь-яких осіб, зазначив, що вказана особа проживає з ним тимчасово.

Представник відповідача додатково пояснив, що будинок та земельна ділянка не є спільною сумісною власністю подружжя, спір щодо цього питання між сторонами не вирішено. Позивачем жодним чином не доведено, що їй чиняться перешкоди у проведенні водопостачання та користування будинком, водо та теплопостачанням будинок забезпечений, що засвідчено актом обстеження житлово-побутових умов.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, покази відповідача та пояснення його представника, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Як вбачається із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ №478853, такий було укладено між сторонами 09.02.1989 року.

Вказаний шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14.08.2015 року.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 08.02.1986 року, ОСОБА_3 придбав житловий будинок, що розташований за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Княже.

Як вбачається із свідоцтва на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності, будинок, що розташований за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Княже, вул. Ів. Франка, 22 із господарськими будівлями та дворовими спорудами, належить ОСОБА_3, на підставі рішення виконавчого комітету Княжівської сільської ради Золочівського району від 20.04.1989 року № 109. Свідоцтво про право власності видано 28.03.2012 року.

Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Княже, та призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка передана у приватну власність на підставі рішення виконкому Княжівської сільської ради народних депутатів від 12.02.1997 року № 10.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 24.11.2017 року, що складений представниками Княжівської сільської ради Золочівського району Львівської області, обстежуваний будинок належить на праві особистої власності ОСОБА_3, будинок обладнаний каналізацією, природнім газом, світлом, водопостачанням, котлами на природній газ та тверде паливо, в будинку зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_1, а також їх діти ОСОБА_5 та ОСОБА_5

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За приписами ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд звертає увагу, що на підтвердження свої пояснень, позивачем жодного доказу не представлено.

Покликання позивача та його представника, що спірний житловий будинок є обєктом спільної сумісної власності, що на їх погляд презюмується, суд до уваги не бере, оскільки вказаний факт відповідач та його представник заперечив, спірний будинок та земельну ділянку вважають особистою власністю ОСОБА_3, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами.

Позивачем вказано, що з приводу будинку тривають спори на предмет його реального поділу та визначення порядку користування ним, однак жодних доказів цього також не надано та в матеріалах справи такі відсутні.

Суду відомо про вказаний спір, оскільки такий теж перебуває в провадженні того самого суду, розгляд вказаної справи ще не завершено, рішення у справі не прийнято, справу скеровано для проведення експертиз.

Суд не вправі самостійно та з власної ініціативи брати до уваги пояснення осіб та враховувати докази, що містяться в матеріалах іншої справи, оскільки доказами у справі можуть бути лише ті, що безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Клопотань від сторін чи їх представників щодо огляду в судовому засіданні матеріалів справи щодо реального поділу будинку та земельної ділянки не надходило, в судових засіданнях такі не заявлялись.

Позивач неодноразово наголошував, що з приводу чинення їй відповідачем перешкод у проведені водопостачання, вона зверталась до Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області, окрім цього, факт чинення перешкод у проведенні водопостачання можуть підтвердити свідки.

Однак, вказані обставини залишились позивачем не доведеними. Протягом усього часу розгляду справи клопотань про виклик та допит свідків позивачем та/або її представником не заявлялось, матеріалів перевірок по зверненнях ОСОБА_1 до Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області не представлено, клопотання про їх витребування не заявлялись.

З пояснень сторін судом встановлено, що земельна ділянка набута відповідачем в процесі приватизації, і як вже зазначалось, порядок її користуванням залишається не вирішеним.

Доказів того, що позивач є власником земельної ділянки або її користувачем не надано та в матеріалах справи такі відсутні.

Право земельного сервітуту щодо земельної ділянки не встановлювалось, вимоги з цього приводу позивачем не заявлялись.

Враховуючи, що камери відеоспостереження встановлені відповідачем відкрито, приховане відеоспостереження ним не ведеться, такі встановлені лише ззовні будинку, чинне законодавство не передбачає видачі окремих дозволів власнику будинку на встановлення таких камер в межах його будинковолодіння, а тому суд не вправі зобовязувати демонтовувати такі та не вбачає в цьому порушень прав позивача.

Щодо проживання невідомої особи з відповідачем та зобовязання останнього виселити цю особу із частини будинку, в якій він проживає, позивачем не доведено порушення будь-яких її прав в цій частині, такі вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відтак, суд приходить до висновку, що заявлений позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 15,16 ЦК України, ст. 3, 10, 11, 57, 60, 179, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення невідомої особи відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_6