Справа № 296/8609/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участю секретаря судового засідання Долецької Ж.С.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради за участі третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового приміщення за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/5 частину квартири №13 за адресою: м. Житомир, вул. Шевченко, 14.

В обґрунтування позову зазначила, що її чоловіку ОСОБА_2 була надана квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва № 47220 про право власності на житло від 14.09.2004 року. На момент отримання свідоцтва в квартирі були зареєстровані усі члени сімї, зокрема, вона, оскільки є його дружиною, дочка ОСОБА_3 ( змінила прізвище в звязку зі вступом у шлюб) та син ОСОБА_4. При цьому, 1/5 частка вказаної квартири на праві власності належала ОСОБА_5, яка була членом їх сімї й прожила з ними до самої смерті 29.05.2005 р. ОСОБА_5 померла. Проте, після її смерті спадщину ніхто не прийняв, а тому вказана частка в обєкті нерухомості на даний час не має власника. Разом з тим, позивачка у вказаній квартирі продовжує проживати, відкрито володіє та користується зазначеним нерухомим майном вже більше 10 років, сплачує комунальні послуги та проводить ремонт, в звязку з чим має право на частку померлої.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити, у подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник Житомирської міської ради в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Треті особи в судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти визнання за позивачем права власності на 1/5 частку квартири померлої ОСОБА_5

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності №47220 від 14.09.2004 року належить ОСОБА_2 та членам його сімї ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 В примітках свідоцтва, ОСОБА_5 зазначена як член сімї в рівних долях (а.с.9).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5210957 від 27.10.2004 року, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках по 1/5 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно довідки виданої КП «ВЖРЕП №16» Житомирської міської ради №914 від 03.10.2017 року, ОСОБА_5 на день смерті (29.05.2005р.) проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 (а.с.12 зв.с.)

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №49785410 від 08.11.2017 року вбачається, що спадкова справа відносно майна померлої ОСОБА_5 не заводилась (а.с.55).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив, що позивач ОСОБА_1 з 2004 року разом з сімєю проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті ОСОБА_5, яка також була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі, позивач продовжила повноцінно використовувати квартиру для проживання.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно, безперервно та відкрито користується нерухомим майном протягом більше 10 років, а відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 208, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності за набувальною давністю на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя О. П. Сингаївський