Справа № 159/328/17
Провадження № 2/159/329/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

за участю секретаря Клевецької О.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

Вимоги обґрунтовані тим, що 25 січня 2015 року помер батько сторін ОСОБА_5. Позивач не прийняла спадщину після батька у встановлений строк. Вважає, що причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними. Такими причинами є те, що вона є інвалідом третьої групи внаслідок загального захворювання. В липні 2015 року її стан був важким, хворобливим. Вона чекала покращення самопочуття, щоб до 25 липня встигнути подати заяву для прийняття спадщини. Однак, самопочуття лише погіршувалося. 23 липня 2015 року вона звернулась у Волинську обласну клінічну лікарню, щоб пройти курс лікування, однак, місць у стаціонарі не було і вона залишилась у м. Луцьку чекати місця. Проживала у дочки, яка є медиком і надавала їй допомогу. Повернутись додому у м. Ковель не могла через важкий стан здоровя. Змогла потрапити на стаціонарне лікування лише 18 серпня 2015 року і проходила це лікування до 28 серпня 2015 року. У вересні 2015 року мала намір звернутись до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, однак, цьому завадило те, що відповідач через спір щодо спадщини побив її та її чоловіка та після цього погрожував їм, в тому числі підпалом. 28 січня 2016 року подарований їй батьком будинок був підпалений. Зібравши необхідні документи, вона 10 лютого 2016 року звернулась до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Погрози відповідача продовжувалися, вона перенесла стрес, спричинений пожежею, витратилась на ремонт будинку, стан здоровя чоловіка погіршився. Тому, 30 березня 2016 року за її заявою її заява про визначення додаткового строку для прийняття спадщини була залишена без розгляду. Наприкінці червня 2016 року відповідач звернувся до неї з позовом про визнання договорів дарування земельних ділянок, подарованих батьком, недійсними. В цьому позові було відмовлено. Позивач просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після батька.

Відповідач позов не визнав. Вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини неповажними. Просить у позові відмовити.

У позові слід відмовити.

Суб'єктивне право спадкування має характер права, обмеженого в часі, воно існує протягом строків, передбачених для прийняття спадщини, які за своєю правовою природою є строками здійснення права. Пропущення такого строку означає, що суб'єктивне спадкове право не було здійснене у встановлені строки. Якщо спадкоємець не реалізує це право протягом вказаних строків, то право припиняється, але вказаний строк підлягає поновленню в судовому порядку. У цьому випадку захист суб'єктивного права на прийняття спадщини здійснюється в судовому порядку шляхом визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Визначені ст. 1270 ЦК України строки для прийняття спадщини належать до строків здійснення суб'єктивного права спадкування. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Батько сторін ОСОБА_5 помер 25 січня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Отже, строк для прийняття спадщини тривав з 25 січня 2015 року по 25 липня 2015 року.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно виписки № 4612 позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні з 18.08.2015 року по 28.08.2015 року, тобто після того як строк для прийняття спадщини уже закінчився.

Позивач не довела, що у період строку для прийняття спадщини її стан здоровя погіршився настільки, що вона була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини. Медичні документи, які підтверджують таке погіршення відсутні. Показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про таке погіршення суд відхиляє як доказ існування вказаної обставини, оскільки для висновків про хворобливий стан позивача та його ступінь необхідні спеціальні знання та обстеження, їх неможливо визначити лише шляхом спостереження.

Не подані також документи про звернення позивача 23 липня 2015 року у Волинську обласну клінічну лікарню, відсутність у ній на момент звернення місць у стаціонарі, проходження там позивачем у період з 23 липня 2015 року по 18 серпня 2015 року, дати госпіталізації, амбулаторного лікування.

До того ж, позивач не довела існування поважних причин, які заважали їй прийняти спадщину у період з дня відкриття спадщини до липня 2015 року, коли, за її словами, стан її здоровя погіршився. Для прийняття спадщини закон надає шість місяців і поважні причини мають існувати не в кінці цього строку, а протягом переважної його частини, у всякому випадку, більше трьох місяців, на що, зокрема, вказує аналіз норм ст.1276 ЦК України, яка передбачає, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Тобто, вказаний аналіз приводить до висновку, що якщо у спадкоємця існували перешкоди для реалізації права на прийняття спадщини протягом більше, ніж трьох місяців з шестимісячного строку, то існують підстави для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Таких підстав для позивача не існує. Перешкоди, за її словами, виникли лише в кінці строку і навіть існування цих перешкод вона не довела.

Крім цього, позивач 10 лютого 2016 року вже зверталась до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, однак ця заява, 30 березня 2016 року, за її ініціативою, була залишена без розгляду. Якихось вагомих причин для такого кроку вона не навела. Названі нею обставини, які, за її словами, зумовили такий крок, значною мірою залишались і далі (конфлікт з відповідачем, хвороба чоловіка), однак, вони не перешкодили їй знову звернутись до суду з тією ж вимогою.

Догляд за батьком, його поховання, інвалідність позивача, стрес та нервове напруження, зумовлені смертю батька, конфлікт з відповідачем, отримані позивачем та її чоловіком тілесні ушкодження, які віднесені до легких згідно висновків експерта № 193 та № 194, пожежа у житловому будинку позивача, хвороба її чоловіка не могли перешкодити прийняттю спадщини у визначений для цього термін.

Догляд за батьком, його поховання, стрес та нервове напруження, зумовлені смертю батька, не є поважними причинами для пропуску строку для прийняття спадщини. Цей строк достатньо тривалий для того, щоб дія вказаних причин була, як мінімум, істотно послаблена. Інвалідність позивача, конфлікт з відповідачем не перешкодили їй звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а отже, не могли також зашкодити її зверненню з заявою про прийняття спадщини. Тілесні ушкодження отримані позивачем та її чоловіком 11 вересня 2015 року, тобто, після закінчення строку для прийняття спадщини. Пожежа також сталася після закінчення вказаного строку 28 січня 2016 року. Надані позивачем документи про хворобу чоловіка також датовані 2016 роком.

Отже, підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини відсутні і в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

ГОЛОВУЮЧИЙ ПАНАСЮК С.Л.