АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа 641/4823/16-ц Головуючий 1 інстанції Григорєв Б.П.
Провадження № 22ц/790/4703/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 червня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 23 жовтня 2011 року за борговою розпискою відповідачка отримала в борг від ОСОБА_3 5 000 доларів США зі строком повернення до 31 грудня 2014 року, проте свої зобовязання не виконала. 28 листопада 2015 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги за вищевказаною розпискою, він набув прав нового кредитора щодо зобовязання ОСОБА_1 На неодноразові звернення до відповідачки про добровільне повернення суми боргу остання не реагує. За час користування позикою ОСОБА_1 сплатила лише 4000 доларів США, що підтверджується отриманим від ОСОБА_3 листом від 26.05.2016 року.

У звязку з цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з відповідачки: основний борг згідно боргової розписки від 23.10.2011 року в розмірі 111 843,73 грн. (еквівалент 4245,29 доларів); проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1749,07 грн. (еквівалент 66,39 доларів США); 3 % річних від простроченої суми в розмірі 257,39 грн. (еквівалент 9,77 доларів США) та 3 % річних від прострочених сум сплати за проценти в розмірі 0,53 грн. (еквівалент 0,02 долара США), зменшивши загальну суму стягнення на 1000,00 грн., тобто всього стягнути 112 850,72 грн., а також судові витрати.

Відповідачка в судове засідання не з?явилась, належним чином та своєчасно повідомлялась про час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомила.

Представником третьої особи суду надані пояснення, що дійсно ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 договір про відступлення прав. ОСОБА_1 повернула ОСОБА_3 борг на загальну суму 4 000 доларів США, які він передав ОСОБА_2

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12 червня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 розмір основної заборгованості у сумі 26 124,76 грн., проценти за користування грошовими коштами 76 053 грн.87 коп., 3 % річних з простроченої суми - 3078,80 грн., всього 105 257,43 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1054,04 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно дост. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заст. 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ч.1ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За ч.2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 23.10.2011 року взяла в борг у ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 5000 доларів США на строк до 31.12.2014 року, про що власноручно написала розписку.

В матеріалах справи знаходяться копії розписок про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_1 вищезазначених сум грошових коштів (а.с. 74-77).

Вказана вище розписка містить всі необхідні умови договору позики, а саме: сторони зобов'язання, суму позики, строк виконання зобов'язання, підпис позичальника.

Крім того, ця розписка є одночасно документом, який посвідчує факт передання позикодавцем визначеної суми коштів.

Отже, надана позивачем розписка підтверджує той факт, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору позики та що цей договір між ними було укладено.

28.11.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір про відступлення прав, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 прийняв право вимоги до боржника ОСОБА_1 в обсязі та на умовах, що існують на час укладення цього договору. ОСОБА_2 отримав право вимагати від боржника повернення боргу в розмірі 5000,00 доларів США.

Згідно акту прийому-передачі документів ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 оригінал розписки без номеру від 23.10.2011 року, яка видана ОСОБА_3 ОСОБА_1

ОСОБА_2 17.05.2016 року направив ОСОБА_1 повідомлення про заміну кредитора та вимогу про розрахунок. Направлення повідомлення підтверджується описом вкладення поштового відправлення від 17.05.2016 року. Відомості щодо отримання ОСОБА_1 зазначеного повідомлення відсутні.

ОСОБА_3 26.05.2016 року на запит ОСОБА_2 було надано повідомлення, що в зв*язку з укладеним між ними договором відступлення прав від 28.11.2015 року від ОСОБА_1 було отримано 4000,00 доларів США в рахунок часткового погашення нею боргу в розмірі 5000,00 доларів США, які були отримані від нього в борг 23.10.2011 року. Грошові кошти були отримані ним від ОСОБА_1 наступним чином: 20.01.2016 року 1000,00 доларів США, 21.03.2016 року 2000,00 доларів США, 19.04.2016 року 800,00 доларів США, 29.04.2016 року 200,00 доларів США. В подальшому ці гроші були передані ОСОБА_3 ОСОБА_2.

Згідно ч.1ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Заст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу..

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

В судовому засіданні встановлено, що позичальником було повернуто 4000 доларів США боргу, на що вказує сам позивач, тобто, відповідачем порушено умови договору щодо повернення суми позичених коштів - 5000 доларів США у встановлений договором строк - до 29.04.2016 року.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позичальником борг було повністю сплачено, суду не надано.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку стосовно того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишок боргу за договором позики в сумі 1000 доларів США.

Відповідно дост.536 ЦК Україниза користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За положеннямист.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Проценти, визначені статями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно дост. 625 ЦК, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки розмір процентів за користування грошовими коштами у договорі позики не був визначений, то згідно нормст.1048 ЦК України він визначається на рівні облікової ставки НБУ, яка становить: з 23.10.2011 року до 13.08.2013 року 7,75 % річних, 13.08.2013 року до 14.04.2014 року 6,50 % річних, з 15.04.2014 до 16.07.2014 року- 9,50 % річних, з 17.07.2014 року 12,5 % річних, з 13.11.2014 року -14,0 % річних, з 06.02.2015 року-19,5 % річних, з 04.03.2015 року 30% річних, з 28.08.2015 року 27 % річних, з 25.09.2015 року 22 % річних, з 30.10.2015 року 22 % річних, з 18.12.2015 року 22% річних, з 22.04.2016 року -19 % річних.

Проценти за користування грошовими коштами з суми в розмірі 5000 доларів США за період з 23.10.2011 року по 19.01.2016 року включно складають 2555,47 доларів США.

Відповідачка 20.01.2016 року повернула 1000,00 доларів США таким чином заборгованість згідно розписки стала складати 4000 доларів США, за період з 20.01.2016 року по 21.03.2016 року проценти за користування грошовими коштами в розмірі 4000 доларів США складають: з 20.01.2016 року до 21.03.2016 року - 4000 доларів США х 22,00 % : 365 х 60 дн. = 144,6 доларів США.

21.03.2016 року вона повернула 2000,00 доларів США таким чином заборгованість згідно розписки стала складати 2000 доларів США, за період з 21.03.2016 року по 19.04.2016 року проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2000 доларів США складають: з 21.03.2016 року до 19.04.2016 року - 2000 доларів США х 22,00 % : 365 х 30 дн. = 36,16 доларів США.

19.04.2016 року вона також повернула 800,00 доларів США таким чином заборгованість згідно розписки стала складати 1200 доларів США, за період з 19.04.2016 року по 29.04.2016 року проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2000 доларів США складають: з 19.05.2016 року до 29.04.2016 року - 1200 доларів США х 19,00 % : 365 х 10 дн. = 6,24 доларів США.

Відповідачка 29.04.2016 року повернула 200,00 доларів США таким чином заборгованість згідно розписки стала складати 1000 доларів США, за період з 29.04.2016 року по 12.06.2017 року проценти за користування грошовими коштами в розмірі 1000 доларів США складають: з 29.04.2016 року до 26.05.2016 року - 1000 доларів США х 19,00 % : 365 х 27 дн. = 14,05 доларів США, з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року 18 % за 27 днів = 13,31 доларів США, з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року 16,5 %, за 36 днів = 16,27 доларів США, з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року 15,5 % за 57 днів = 24,20 доларів США, з 16.09.2016 року по 13.04.2017 року 14 %. за 208 днів = 79,78 доларів США, з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року 13 % за 41 день = 14,60 доларів США, з 26.05.2017 року по 12.06.2017 12,5 % за 19 днів = 6,50 доларів США, а всього з період з 23.10.2011 року по 12.06.2017 року розмір нарахованих процентів складає 2911,18 доларів США.

Крім того позивачем розраховані 3 % річних від простроченої суми які складають 117,85 доларів США.

За змістом ст.524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно дост.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року № 6-79цс14 висловлено правову позицію про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, устатті 1048 ЦК України, та при застосуванністатті 625 ЦК України.

Отже, з врахуванням вищенаведеного сума боргу в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 12.06.2017 року становить: 100 дол. США =2612,4759 грн. ; 1000 дол. США х 2612,4759 грн. : 100 = 26124 грн.76 коп.

Нараховані відсотки - 2911,18 дол. США, в гривневому еквіваленті : 2911,18 дол. США х 2612,4759 грн. : 100 = 76053 грн.87 коп.

Відповідно до ч.2ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Отже, згідно приписів вищенаведених правових норм позивач має право вимагати від відповідача сплати 3 % річних з простроченої суми за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Нараховані 3 % річних 117,85 доларів США в гривнему еквіваленті складає 3078,80 грн.

Отже, на користь позивача належить стягнути з відповідача основний борг в сумі 26124 грн.76 коп., проценти за користування грошовими коштами -76053 грн.87 коп., 3 % річних з простроченої суми - 3078,80 грн., всього 105257 грн. 43 коп.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обгрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта стосовно того, що вона нічого не винна ОСОБА_2, оскільки договір позики був укладений з ОСОБА_3 колегією суддів не приймаються, оскільки із матеріалів справи вбачається, що 28.11.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір про відступлення прав, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 прийняв право вимоги до боржника ОСОБА_1 в обсязі та на умовах, що існують на час укладення цього договору.

Розмір заборгованості відповідачка не оспорювала.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді