АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5835/17 Головуючий 1 інстанції Шишкін О.В.
Справа № 638/1487/16-ц Доповідач Кружиліна О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м.Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Бровченка І.О., Кіся П.В.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2017 року

за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

18 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд з зазначеною скаргою, в якій просив визнати незаконними дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі Дзержинського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області) ОСОБА_2 щодо виконання 23.02.2017 року рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.11.2016 року, яке не набуло чинності станом на 23.02.2017 року; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 53239990 від 23.02.2017 року; зобовязати державного виконавця Дзержинського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 повернути виконавчий лист по цивільній справі № 638/1487/16 до Дзержинського районного суду м.Харкова.

В обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.11.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені.

16.02.2017 року на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.03.2017 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначене вище рішення суду першої інстанції, а тому рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.11.2016 року не набуло чинності.

Натомість, 23.02.2017 року державний виконавець Бакшеєв С.М. за адресою АДРЕСА_1 проводив виконавчі дії з примусового виконання зазначеного вище рішення суду.

ОСОБА_4 повідомляв державного виконавця про оскарження судового рішення, однак підтверджень цього надати не мав можливості через відсутність відповідної ухвали апеляційного суду.

ОСОБА_4 запропонував відкласти здійснення виконавчих дій до 14:00 години 23.02.2017 року, однак державний виконавець відмовився та примусово вселив ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_2. Також вважає, що державним виконавцем Бакшеєвим С.М. постанова від 23.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження виносилась не 23.02.2017 року, а 27.02.2017 року, оскільки відповідні відомості були відсутні у ЄДРВП до 27.02.2017 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця в порядку статті 383 ЦПК України відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та винести нову, якою задовольнити вимоги його скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на неповне зясування обставин по справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей 383, 386, 387, 388 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» та тих обставин, що на час вчинення державним виконавцем дій з примусового виконання рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.11.2016 року, рішення суду першої інстанції набуло чинності 29.11.2016 року, а відомості щодо оскарження вказаного рішення були відсутні у сторін виконавчого провадження. Суд дійшов висновку, що дії державного виконавця були вчинені відповідно до закону, в межах його повноважень.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає, що суд постановив ухвалу з додержанням вимогу закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.11.2016 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено повністю.

Зобов'язано відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 квартирою № 328 у буд. № 17 по вул.Ахсарова у м.Харкові, шляхом вселення позивача та передачі йому ключів від неї.

Встановлено порядок користування квартирою №328 у буд.№17 по вул.Ахсарова у м.Харкові:

-виділено в користування ОСОБА_3 житлову кімнату 2 площею 16,4 кв.м;

-ОСОБА_5 та ОСОБА_1 виділено житлові кімнати 3 та 4,: загальною житловою площею 25,9 кв.м;

-у загальному користуванні залишено кухню 6,9 кв.м, ванну 2,1 кв.м, туалет 1,2 кв.м, кладовку 2,1 кв.м та коридор - 9,4 кв.м. (том 1 а.с.62-64)

Рішення суду набуло чинності 29.11.2016 року.

На виконання зазначеного рішення Дзержинським районним судом м.Харкова 03.01.2017 року видано виконавчий лист (том 1 а.с. 68).

16.01.2017 року вказаний виконавчий документ надійшов на примусове виконання до державного виконавця Дзержинського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області.

16.01.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП №53239990, копію якої надіслано боржнику рекомендованим листом (том 2 а.с.41,42).

31.01.2017 року державним виконавцем направлено повідомлення на адресу ОСОБА_1 про призначення на 08.02.2017 року примусового виконання рішення суду (том 2 а.с. 45).

08.02.2017 року до Дзержинського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області надійшла заява ОСОБА_1 щодо його лікування у стаціонарному закладі (том 2 а.с. 48,49).

08.02.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 23.02.2017 року, копію якої направлено сторонам (том 2 а.с. 51).

08.02.2017 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 направлено рекомендованим листом повідомлення про примусове вселення стягувача яке призначено на 23.02.2017 року (том 2 а.с.52-54).

У ході примусового виконання 23.02.2017 року було здійснено примусове виконання рішення, шляхом вселення ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_3, про що складено відповідний акт державного виконавця за підписом сторін виконавчого провадження, понятих та у присутності працівників поліції (том 2 а.с.57).

23.02.2107 року державним виконавцем керуючись пунктом 9 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з фактичним виконанням рішення суду (том 2 а.с.59).

У цей же день ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.02.2017 року поновлено ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2016 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1П про визнання порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, усунення перешкод у її користуванні (том 1 а.с. 78).

З врахуванням встановлених обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час вчинення державним виконавцем Дзержинського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 дій з примусового виконання рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2016 року, яке набуло чинності 29 листопада 2016 року, відомості щодо оскарження вказаного рішення були відсутні у сторін виконавчого провадження, а тому дії державного виконавця були вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» і підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відсутні.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 , 313-315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.О. Бровченко

ОСОБА_7