Справа № 415/6751/16-ц
Провадження № 22ц/782/202/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року, травня місяця, 10-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого судді Яреська А.В., суддів - Дронської І.О., Карташова О.Ю., за участю секретаря: Попової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Автобаза» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 березня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Автобаза» про визнання права на отримання безоплатного вугілля,

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області із позовною заявою до ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля» про визнання права на отримання безоплатного вугілля. Просив суд визнати за ОСОБА_1 право на отримання безоплатного вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором та до складу загального місячного або річного оподаткування доходу якого не виключається вартість такого вугілля; зобов'язати ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля» розглянути по суті заяву ОСОБА_1 щодо надання останньому безоплатного вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором та до складу загального місячного або річного оподаткування доходу якого не включається вартість такого вугілля.

Позов було прийнято судом до розгляду і рішенням від 01.03.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі, було визнано за ОСОБА_1 право на отримання безоплатного вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором та до складу загального місячного або річного оподаткування доходу якого не виключається вартість такого вугілля; зобов'язано ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля» розглянути по суті заяву ОСОБА_1 щодо надання останньому безоплатного вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором та до складу загального місячного або річного оподаткування доходу якого не включається вартість такого вугілля; стягнуто з ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Автобаза» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Відповідач не погодився з вказаним рішенням суду та надав на нього апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01.03.2017 року як незаконне та відмовити позивачу у позовних вимогах у повному обсязі.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, відповідача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляції, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтею ст. 303 ЦПК України є передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Статтями 213, 214 ЦПК України є визначеним про те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи по суті судом першої інстанції було встановив наступні обставини, так із копії трудової книжки серія НОМЕР_1, виданої 05.09.1978 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що відповідно до наказу № 136 від 07.10.1993 року він був прийнятий в Лисичанську автобазу в/о Лисичанськвугілля по переводу водієм 1 класу. Наказом № 189 від 31.12.2010 року професія водія змінена на професію водія автотранспортних засобів (а.с.7). Із довідки № 1646 від 13.01.2017 року ОСОБА_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1 станом на 01.01.2017 року природним газом не користується, бо будинок не газифікований (а.с.56). Із копії посвідчення серія НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи. ( а.с. 9,30) Із копії довідки № 03/508 від 14.07.2016 року вбачається , що його мати ОСОБА_2 проживала за адресою АДРЕСА_1 та отримувала пільгове вугілля на ВП «шахта Новодружеська» до 2015 року включно (а.с.10). Із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, актовий запис № 1481 (а.с.11). Із копії довідки № 86 від 07.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_1, дійсно працював в Лисичанській автобазі в/о «Лисичанськвугілля» в якості водія автотранспортних засобів 1 класу (автомобіль Краз) 07.10.1993 р. наказ № 134 від 07.10.1993 року по 08.07.2014 року, наказ № 73-к від 08.07.2014 року. Довідка надана на підставі наказів 1993 - 2014 р.р., розрахунково - платіжних відомостей, особистої картки ф. П - 2( а.с.13). Із копії довідки № 122/а від 07.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював в Лисичанській автобазі в/о Лисичанськвугілля» в якості водія транспортних засобів 1 класу(автомобіль Краз) з 07.10.1993 року, наказ № 136 від 07.10.1993 року по 07.07.2014 року, з 08.07.2014 р. перевчений каменярем, наказ № 73/к від 08.07.2014 року, з 03.10.2014 року переданий сторожем, наказ № 106/к від 01.10.2014 року, з 22.07.2015 року наказ № 88/к звільнений за ст. п.2 ст. 40 КЗпП України, вихід на пенсію по інвалідності 2 групи. Атестація робочого місця не проводилась, т.я. дана професія водія автотранспортних засобів не є шкідливими факторами і технологічним ланцюжком и до списку № 1 та № 2 не відноситься( а.с.14). Із копії довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААА № 500502 від 08.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлена з 01.07.2016 року 2 група інвалідності. Висновок: «Выраженное ограничение жизнедеятельности»( а.с.31). Колективним договором ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля» п. 9.3 передбачено забезпечення паливом на побутові потреби (а.с.35-39).

Суд першої інстанції врахував, що відповідно до ст. 43 ч.7 Гірничого закону України безоплатне побутове вугілля надається «пенсіонерам, якщо вони пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вугледобувних підприємствах на мають загальний пільговий стаж на підземних роботах, пов»язаних з підземними умовами, та/або роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розруха, збагачувальних або брикетних фабриках, - не менше 20 років для чоловіків і не менш 15 років для жінок. Згідно з п.12.10.7 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.3001 року (зі змінами та доповненнями), безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру, поширюється на пенсіонерів, що живуть в України , незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі : - на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки-15 років. Тоді як з трудової книжки серія НОМЕР_1, виданої 05.09.1978 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював в Лисичанській автобазі в/о Лисичанськвугілля» в якості водія транспортних засобів 1 класу (автомобіль Краз) з 07.10.1993 року , наказ № 136 від 07.10.1993 року по 07.07.2014 року, з 08.07.2014 р. перевчений каменярем, наказ № 73/к від 08.07.2014 року, з 03.10.2014 року переданий сторожем, наказ № 106/к від 01.10.2014 року, з 22.07.2015 року наказ № 88/к звільнений за ст. п.2 ст. 40 КЗпП України, вихід на пенсію по інвалідності 2 групи. Позивач має загальний пільговий стаж трудовий стаж у ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля» більше 20 років, вийшов на пенсію по інвалідності, підприємство на якому він працював Відокремлений підрозділ ПАТ «Лисичанськвугілля» входить до складу Міністерства вугільної промисловості і відповідно до листа від 21.12.2007 року № 2237/03/01-07 Міністерства вугільної промисловості право на отримання побутового вугілля мають відокремлені підрозділи, які не займаються безпосередньо видобуванням вугілля (автобази, їдальні, ремонтні ділянки), але входять до державних підприємств, які є юридичними особами, основним видом діяльності яких є видобуток вугілля. Позивач не користується на цьому підприємстві побутовим вугіллям ( а.с. 12,15,16). Посилаючись на встановлені по справі обставини та із посиланням на ст. 43 Гірничого закону України, Колективного договору ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля», Галузеву угоду від 03.07.2011 року з доповненнями та змінами, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов із належним дотриманням норм матеріального та процесуального права, зазначені у справі висновки ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Так, посилання у апеляції на те, що робота позивача на ВП „Автобаза" свідчить про те, що він не користується правом на отримання безоплатного вугілля, адже лише чотири з одинадцяти відокремлених підрозділів ПАТ „Лисичанськвугілля" є гірничими підрозділами - на увагу не заслуговує, адже у судовому засіданні було досліджено колективний договір ВП «Автобаза» ПАТ «Лисичанськвугілля», що передбачає для працівників сааме цього підприємства - що э підрозділом ПАТ „Лисичанськвугілля" забезпечення паливом на побутові потреби у розділі соціальних гарантій -розділ IX (а.с. 36). Між тим, статтею 5 Закону України „Про колективні договори та угоди" є передбачено таке співвідношення законодавства і колективного договору, угоди, трудового договору, яке передбачає, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Статтею 1 цього ж закону є передбачено, що колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Що ж до тверджень у апеляції про те, що робота позивача не підпадає під категорію осіб, на яких розповсюджується право на безоплатне забезпечення побутовим паливом і що ця робота не є роботою на автотранспорті технологічного засобу - то ці твердження були детально перевірені судом першої інстанції під час розгляду справи шляхом допиту свідків у судовому засіданні. Колегія суддів враховує тут, що свідчення про фактично виконувану роботу та її специфіку суд першої інстанції отримав він безпосередніх свідків, що працювали разом з позивачем та які підтвердили, що виконувана ним у той період робота була відповідною до роботи на великотоннажному технологічному транспортному засобі із перевезення та транспортування розкривних порід і корисних копалин на відкритих гірничих розробках. Про такі умови та характеристики роботи свідчив не тільки сам позивач, що був допитаний судом як свідок, але й і свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Так, допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_1, пояснив суду, що він працював у позивача водієм автомашина Краз, у трудовій книжці записаний, як водій 1 класу без вказівки про роботу в технологічному ланцюжку. Направляли на роботу на шахту «Чорноморка», де він возив породу з бункерів на відвал. Тоннажність автомашини Краз 256-13,5 тон, на шахті Кремінна: перевезення породи з бункера на відвали, шлам з наповнювачем на просушку, а потім у вагони. На шахті Привільнянська перевозив породу з бункерів на відвали, возив шлам з шламонакопичувача на просушку, потім у вагони; перевозив обладнання на шахту ім. Мельникова кожного дня. Путьові листи видавалися на підприємстві через диспетчерську службу. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він разом з ОСОБА_1 працювали в Лисичанській автобазі в/о «Лисичанськвугілля» на автомашині Краз 256, дванадцяти тонний. Працювали кожний на своїй автомашині, за путьовими листами, які видавались диспетчером підприємства, на шахтах: «Привільнянська, Черноморка, Новодружеська, ім..Капустіна», перевозили породу, шлам, що доручали перевозити все виконували. В його трудовій книжці писана професія «водитель большегрузного автомобіля». Працював він на цьому підприємстві по жовтень 2016 року. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що він працював на шахті «Привільнянська» машиністом екскаватора. Грузили шлам на автомашину, на якій працював ОСОБА_1, якій він потім перевозив на просушку,потім грузили у вагони. ОСОБА_1 керував автомашиною Краз, також він перевозив автомашиною породу на шахтах. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що він працював на шахті Привільнянська прохідником, потім машиністом екскаватора, грузили шлам на автомашини, які перевозили його на просушку, а з просушки до вагонів. Цю роботу виконував на автомашині позивач ОСОБА_1 робота важки, пильна, особисто важно було працювати влітку. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що він працював в «Автобазі» в/о «Лисичанськвугілля» з 1994 по 2001 року на автомашині Краз, возили шлам, породу. Позивач також працював на цьому підприємстві на автомашині Краз, вивозячи шлам, породу. Автомашина у нього була дванадцятитонна, працювали на території шахт м. Лисичанська.

Апелянт не спростував показів свідків, не повідомив суду про обставини, що давали б підстави ставити їх під сумнів чи заперечувати достовірність зазначених свідчень, оскільки обставини фактично виконуваної роботи були доведені перед судом, то вони тут, на думку колегії суддів мають пріоритет перед найменуванням посади у трудовій книжці при вирішенні питань щодо наявності чи відсутності тут певних пільг, адже як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 10, 60 ЦПК України є визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доводи апеляції про те, що позивач не підпадає до категорії осіб, відповідно до Галузевої угоди на увагу теж не заслуговують, адже свідченнями було доведено фактичну роботу позивача у технологічному ланцюжку і на поверхні шахт.

Відповідно до правил ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи порушені або неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права. Суд без порушень процесуального права дослідив надані йому докази, надав оцінку дослідженим доказам та застосував положення матеріального права. Рішення суду відповідає вимогам закону, порушень процесуального законодавства при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

З огляду на наведене вище та керуючись 303, 304, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Автобаза» відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В. Яресько

Судді: І.О. Дронська

О.Ю. Карташов