Справа номер 237/2505/17
Номер провадження 2/237/1522/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23.11.17 року м. Курахове

Мар'їнського районного суду Донецької області у складі:

Головуючого суді ОСОБА_1

При секретарі Мишко Д.О.

За участю:

Позивача ОСОБА_2

ОСОБА_3

Представника Позивача ОСОБА_4

Представника Відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_8 про визнання договору куплі-продажу будинку удаваним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу, визнаннням права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу будинку удаваним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу, визнаннням права власності.

Позивач стведжує, що з відповідачем 1 - ОСОБА_6, вони проживали спільно у фактичних шлюбних відносинах, з 06.12.2011 р. по 20.12.2016 р., у квартирі, яка їй належала, за адресою: АДРЕСА_1.

Під час спільного проживання, згідно із Договором купівлі-продажу від 28.11.2012 р., відповідач, за 37 914 грн., у відповідача 2 - ОСОБА_7, придбала будинок № 119 по вул. Шевченка, у с. Павлівка, Мар'їнського району, Донецької області. В цьому будинку він з відповідачем проживав спільно, доглядали його, обробляли город та садову ділянку. На той час позивач формально перебував у шлюбі з іншою жінкою, щоб уникнути у подальшому визнання цього будинку спільним майном подружжя та його розділу, за домовленістю із власником будинку - відповідачем 2, договір купівлі-продажу, як покупець, уклала відповідачка.

Позивач стверджує, що саме він домовився з власником будинку про укладення договору купівлі-продажу, а також, про умови договору, вартість та порядок розрахунку, виконав ці умови і під час укладення договору передав гроші продавцю, а Відповідач не була фінансово спроможною сплатити суму за договором. Відповідач 2 вважав, що саме він придбав цей будинок. Таким чином, позивач наполягає на тому, що, 28.11.2012 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу будинку № 119 по вул. Шевченка, у с. Павлівка, Марїнського району, Донецької області, черер що позивач і вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, адже вважає, що саме він є покупцем за вищевказаним договором.

Позивач та його представник до суду зявилися, позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач 1 до суду зявилася, заперечила проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача -1 до суду зявилася, просила у задоволенні позову відмовити через сплив строку позовної давності.

Відповідач - 2 позов визнав, подав до суду заяву, в якій зазначив, що саме позивач домовлявся з ним про вартість будинку та порядок розрахунку.

Третя особа ОСОБА_8 до суду не зявився, був належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання.

Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу № 2236 від 28.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 № 119 по вул. Шевченка, у с. Павлівка, Марїнського району, Донецької області відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкт за номером 78016107 від 12.01.2017 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 28.11.2012 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за домовленістю сторін за 33000, 00, гривень, які були одержані продавцем повністю від покупця ще до підписання цього договору.

Таким чином предметом даного позову є удаваність договору купівлі-продажу.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає у рішенні про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_5 звернулася до суду із усною заявою у судовому засіданні про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском позивачем позовної даності для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

На підставі викладеного, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ст.ст. 202, 203, 235, 256, 261, 267, 267, 655, 717 ЦК України, керуючись ст.ст. 208, 209, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРIШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_8 про визнання договору куплі-продажу будинку удаваним в частині покупця, визнання покупцем за договором куплі-продажу, визнаннням права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Донецької області через Мар'їнського районного суду .

Повний текст рішення складено 28.11.2017 року.

Суддя Кучко Я.Ю.

Дата документу 28.11.2017 року