Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

Провадження № 2/300/211/2017

Справа №300/584/17

30.11.2017 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді: Конепуд В.І., з участю секретаря с/з ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника органу та піклування Воловецької РДА ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування Воловецької районної державної адміністрації, про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В :

09.08.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування Воловецької районної державної адміністрації, про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною.

Свій позов позивач мотивував тим, що між ним та позивачкою було укладено шлюб, який рішенням суду від 15.09.2016 року розірвано. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_2, 29.08.2015 року, який рішенням суду залишений на вихованні матері ОСОБА_5 Після того як сторони розлучилися відповідачка усілякими способами перешкоджає спілкуванню позивача із дитиною. На неодноразові прохання надати йому можливість особисто спілкуватись з дитиною відповідачка відмовляє та стверджує, що дозволить спілкуватися із сином тільки за рішенням суду.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та зобов?язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином.

Представник позивача ОСОБА_3 позов також підтримав та просить визначити ОСОБА_2 вільне спілкування з сином по суботах та неділях не рідше двох разів на місяць.

Відповідач ОСОБА_5 на розгляд справи повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення у пресі газеті "Новини Закарпаття" від 21.11.2017 року №86 (4701) відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України. Причина неявки відповідачки в судове засідання суду невідома, заперечення на позов до суду не надходило.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Представник органу та піклування Воловецької РДА ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що батько однозначно має право на побачення, спілкування з дитиною та брати участь у її вихованні, тому щодо задоволення позовних вимог не заперечила.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 30.10.2014 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_5, який був зареєстрований виконавчим комітетом Буковецької сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №6.

Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_2, 29.08.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ФМ №327096 (а.с. 3).

15.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області.

Рішенням суду визначено місце проживання дитини ОСОБА_2 разом з матір?ю ОСОБА_5

Судом також встановлена та обставина, що що після розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_5 перешкоджає спілкуватися позивачу ОСОБА_2 з сином.

Правовідносини, які пов'язані із здійсненням батьками своїх прав та виконання батьківських обов'язків регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Зоконом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, Декларацією про права дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до вимог ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов?язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами».

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини.

Суд враховує те, що позивач проживає окремо від дитини і тому об'єктивно знаходиться в нерівному становищі з матір'ю дитини щодо можливості приймати участь у вихованні сина та спілкуванні із ним.

Оцінивши обставини справи, виходячи з вищенаведених норм законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод та надати можливість позивачу у спілкуванні з дитиною.

Керуючись ст.ст. 60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 19, 157,159 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування Воловецької районної державної адміністрації, про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною - задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по суботам та неділям, не рідше двох разів на місяць, за місцем фактичного проживання матері, яким на день розгляду справи є с. Буковець, №41, Воловецького району Закарпатської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його постановив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Суддя: Конепуд В.І.