Справа № 442/505/17 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/783/6467/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, з участю третьої особи: Дрогобицької міської ради, про усунення перешкод,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 жовтня 2017 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4 посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 У спірній квартирі також проживає його дружина та онук. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, належить Дрогобицькій міській раді. Вказує, що відповідач проживає в даному будинку на першому поверсі, у квартирі №52. Стверджує, що ОСОБА_5, не маючи відповідних дозвільних документів на виконання будівельних робіт, незаконно здійснила самочинне будівництво прибудови до своєї квартири на прибудинковій території біля будинку. Вказує, що такі дії відповідача є незаконними та порушують його права. Під вікном розвелася антисанітарія, порушений відтік вод від опадів затінена його квартира. Крім того, вказана прибудова розміщена на каналізаційному колекторі їхнього багатоквартирного будинку, що унеможливлює доступ комунальних служб в разі потреби проведення ремонтних робіт через люк. Зазначає те, що неодноразові звернення до відповідача з вимогою вжити заходів щодо незаконного будівництва та приведення приміщення до попереднього стану результатів не дали, що в свою чергу призвело до виникнення у нього депресії, а згодом у 2012 році призвело до інсульту. Стверджує, що оскільки, земельна ділянка для будівництва на ній споруд ОСОБА_5 не виділялася, здійснення самочинного будівництва порушує права інших співвласників будинку та чинить їм перешкоди у користуванні земельною ділянкою, земельна ділянка підлягає приведенню в попередній стан, а самочинно здійснені споруди підлягають знесенню.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, квартира знаходиться у багатоквартирному будинку, що належать місцевій раді.

Згідно ст. 369 ЦК України передбачено порядок здійснення права спільної сумісної власності, відповідно до якого співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Пунктом 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлового комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, передбачено, що переобладнання і перепланування у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів не допускається.

Згідно з пунктом 1.4.6. Правил власник жилого приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, яке призводить до порушення конструктивних елементів, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Встановлено, що ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу належить квартира АДРЕСА_2 Остання до належної їй на праві власності вказаної вище квартири, яка знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку, добудувала прибудову.

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 7 березня 2013 року зобов'язано ОСОБА_5 знести самочинно побудовану прибудову до квартири, привівши земельну ділянку до попереднього стану.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції від 7 березня 2013 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій і запобігання такому порушенню. Зазначена норма гарантує власнику можливість вимагати не лише усунення порушень його права власності , що вже відбулися, а й звертатися до суду за захистом своїх прав, що можуть бути реально порушені в майбутньому , тобто застосувати такий спосіб захисту своїх порушених прав , як попередження або припинення можливого порушення його прав власника в майбутньому. Таке правило відповідає особливому характеру права власності як його абсолютного права. Частина 3 ст.286 ЦК встановлює право власника на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди в разі порушення його прав.

Судом першої інстанції встановлено, що спірна земельна ділянка, на якій проведено самочинну добудову, належить до земель Дрогобицької міської ради, яка скористалась своїм правом власності подала позов до відповідача з аналогічними позовними вимогами, який Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області задоволено. Рішення набрало законної сили.

Позивач не є власником або користувачем земельної ділянки, на якій споруджено спірну прибудову. Він не надав належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав чи законних інтересів внаслідок здійсненого відповідачем самочинного будівництва. Відтак, він є неналежним позивачем, що узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України, висловленою в постанові №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва).

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді