Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/112/17
Провадження по справі 2/281/115/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

зв участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про розірвання кредитного договору,

в с т а н о в и в:

01.03.2017 представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.04.2008 у розмірі 55517,76 гривень та судовий збір в розмірі 1600,00 гривень.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та 17.07.2009 проведено державну реєстрацію вказаних змін.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» 18.04.2008 укладено кредитний договір № б/н. Відповідно до якого відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено що, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач за первісним позовом підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк виконав взяті на себе зобов'язання за договором, а саме: надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. У зв'язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань, станом на 31.01.2017 утворилася заборгованість у розмірі 55517,76 гривень.

Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні подано заперечення на позовну заяву ПАТ КБ «Приват Банк» згідно яких ОСОБА_2 просила позов ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення заборгованості задовольнити частково та судові витрати по справі стягнути пропорційно задоволених вимог.

Крім того, відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 до початку розгляду справи по суті подано зустрічну позовну заяву про розірвання кредитного договору до ПАТ КБ "ПриватБанк", відповідно до якої вона просила розірвати кредитний договір №б/н від 18.04.2008 року, укладений між нею та ПАТ КБ "Приват Банк" з дати винесення рішення по справі.

Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовувалися тим, що ОСОБА_2 на даний час має незадовільний матеріальний стан та будь-яких інших джерел доходу в її не має, що обумовлено економічною кризою та іншими незалежними від сторін зовнішньо економічними факторами, на які сторони договору не розраховували при укладанні договору і не могли передбачити їх настання. На даний час в ОСОБА_2 не має можливості сплачувати суми передбачені договором.

Ухвалою суду від 19.04.2017 даний зустрічний позов прийнято до провадження та об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься його копотання в якому він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовільнити та просить розглянути справу без участі представника позивача.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пред'явлені до неї позовні вимоги визнала частково, визнала заборгованістю по тілу кредиту, однак просила зменшити розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом , пені та штрафних санкцій. Зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_2, зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується первісний позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про його часткове зоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18.04.2008 укладено кредитний договір № б/н. Відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів банку.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом позивач виконав належним чином свої зобов'язання, надавши відповідачу кредит в сумі 8000,00 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за кредитним договором.

Представником ПАТ КБ "ПриватБанк" надано суду розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_2, за вказаним кредитним договором.

Згідно даного розрахунку станом на 31.01.2017 заборгованість ОСОБА_2, за кредитним договором № б/н від 18.04.2008 становить 55517,76 гривень, з яких:

-заборгованість за кредитом становить 5807,30 гривень;

-заборгованість по процентам за користування кредитом становить 43705,13 гривень;

-заборгованість за пенею та комісією становить 3123,53 гривні;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг:

-штраф (фіксованої частини штрафу) 250,00 гривень;

-штраф (процентна складова штрафу) 2631,80 грн.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, пенею та комісії за користування кредитом відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню.

Однак, на думку суду, не підлягають задоволенню стягнення з відповідача штрафу в розмірі ) 250,00 гривень та в розмірі 2631,80 гривень - штраф (процентна складова), виходячи з наступного.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.2 ст.549 ЦК України).

За положенням ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним судом України у справі №6-2003цс15.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те що, позивачем за первісним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» застосована до ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафу за одне й те саме правопорушення, а саме: не своєчасне виконання зобовязання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості вимоги банку про стягнення штрафу не підлягають задоволенню.

Крім того суд, розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_2, зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується зустрічний позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні виходячи з наступного.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 18.04.2008 ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

До суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанку" ОСОБА_2 звернулася лише 19.04.2017.

Відповідно до статей 256-257 ЦК України: позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки .

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України: перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про пропущення свого права або про особу, яка його порушила.

Кредитний договір №б/н укладений між банком 18.04.2008 року, тому саме з цієї дати позичальнику було відомо про порушення її прав та з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності, який сплив 18.04.2011.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України: сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Про застосування позовної давності в даному випадку просить представник банку в своїх запереченнях на зустрічну позовну заяву.

Стосовно розірвання договору.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, Позичальник зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 не довела наявності одночасно всіх чотирьох умов, необхідних для кредитного договору у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору.

Більше того, при укладанні кредитного договору, позичальник ОСОБА_2, розуміла, що за користування кредитними коштами необхідно буде сплачувати відсотки та неустойку у випадку порушення зобовязань за договором, а посилання на економічну кризу не є істотною обставиною, а є лише намаганням позичальника уникнути відповідальності за договором.

Боржник жодного разу не зверталася до банку для врегулювання даної обставини.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві не надала доказів на підтвердження позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення первісного позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню 1516,95 грн. судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 256, 257, 267, 509, 526, 530, 610, 625, 630, 1054, 1055, ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, рахунок № 3111) заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.04.2008 у розмірі 52635,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, рахунок № 3111) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1516,95 грн.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.Д. Свинченко