Справа № 203/1487/17
Провадження № 2/0203/796/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

за участю представника відповідача

за первісним позовом (позивача

за зустрічним позовом) ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про встановлення факту родинних відносин визнання права власності в порядку спадкування за законом, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом

встановив:

26 квітня 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_4, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, про встановлення факту родинних відносин визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначено, що дружина позивача та його теща приватизували квартиру АДРЕСА_1 де проживала вся їх сімя разом із ним. В 2014 році померла теща, оскільки дружина продовжувала проживати в даній квартирі вона фактично вступила та отримала спадщину у вигляді частки яка належала тещі. В 2015 році померла дружина позивача, після смерті якої він звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування, проте у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, через ненадання документів підтверджуючих факт родинних відносин. За цих обставин позивач просить суд встановити факт, що має юридичне значення а саме споріднення між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, визнати у порядку спадкування за позивачем право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. (а.с.4-7)

Позивач або його представник по первісному позову у судові засідання для розгляду справи по суті не зявились, про місце, час та дату розгляду справи були повідомленні належним чином. На адресу суду надійшла заява в якій вони просила проводити розгляд без їх участі. (а.с.42)

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні вимоги первісного позову просив задовольнити часткового, а саме встановити факт споріднення та визнати за позивачем за первісним позовом ? частку власності квартири.

17 серпня 2017 року через канцелярію суду представником відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_7 було подано зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, яку 21 серпня 2017 року у судовому засіданні було прийнято судом до спільного розгляду з первісним позовом згідно ухвали від 21 серпня 2017 року. (а.с. а.с.27-30, 37-38) В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначено, що мати та бабуся позивачки за зустрічним позовом були власниками квартири АДРЕСА_1, та в якій вони всі проживали. В 2014 році померла її бабуся, та оскільки мати продовжувала проживати в даній квартирі то вона фактично вступила та отримала спадщину у вигляді частки яка належала бабусі. В 2015 році померла мати позивачки за зустрічним позовом, після смерті якої вона звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування. Проте у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, через ненадання документів підтверджуючих факт родинних відносин. За цих обставин позивачка за зустрічним позовом просить суд встановити факт, що має юридичне значення а саме споріднення між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, визнати у порядку спадкування за нею право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, судові витрати покласти на відповідачів. (а.с. 27-30)

Представник позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Відповідач та його представник за зустрічним позовом в судове засідання для розгляду справи по суті не зявились про місце, час та дату розгляду справи були повідомленні належним чином. Від відповідача за зустрічним позовом надійшла заява, в якій він вказав, що не заперечує проти часткового задоволення зустрічного позову, встановлення факту споріднення, просить факт споріднення між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на вказану вище квартиру в рівних долях. Розглянути справу без його участі та участі його представника. (а.с.41-42)

Представник Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання для розгляду справи по суті не зявився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. В судовому засіданні де був присутній представник справа по суті не розглядалась. (а.с.37)

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення сторін та представників, суд дійшов наступного висновку з наступних підстав.

26 серпня 1966 року ОСОБА_6 разом із своєю сімєю чоловіком ОСОБА_8, батьком ОСОБА_9, мамою ОСОБА_9, дочкою ОСОБА_10, в порядку обміну вселились до квартири АДРЕСА_3, що підтверджується ордером № 361 від 29 серпня 1966 року. (а.с.8)

В 1997 році вказана квартира була приватизована ОСОБА_5 та ОСОБА_6 а на їх імя виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів 22 липня 1997 року було видано свідоцтво про право власності на житло, в якому зазначено, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 5/1006-97. (а.с.11)

18 жовтня 2014 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 573467, виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 20 жовтня 2014 року, актовий запис № 7453. (а.с.14)

03 лютого 2015 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 04 лютого 2015 року, актовий запис № 1072. (а.с.15)

06 лютого 2017 року до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_4 надійшла заява від ОСОБА_2 в якій він зазначив, що спадкове майно, що залишилося на день смерті його дружини ОСОБА_5 він прийняв відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, тому просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом. (а.с.51)

21 лютого 2017 року ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, через те, що з наданих ОСОБА_2 документів неможливо встановити родинні відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що робить неможливим визначити розміри частки у власності. (а.с.74)

06 лютого 2017 року до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_4 надійшла заява від ОСОБА_3 в якій вона зазначила, що спадкове майно, що залишилося на день смерті її матері ОСОБА_5 вона прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, тому просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом. (а.с.66)

03 квітня 2017 року ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, через те, що з наданих ОСОБА_3 документів неможливо встановити родинні відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що робить неможливим визначити розмірі частки у власності. (а.с.79)

Вирішуючи питання щодо встановлення факту споріднення суд виходить з наступного.

07 серпня 1948 року в м. Харбин КНР у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 народилась дочка «Ірина», що підтверджується свідоцтвом про народження № 2 виданого начальником відділу закордонних справ м. Харбина (а.с. 58)

28 січня 1970 року ОСОБА_13 змінила прізвище на «Познанська», що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища, імені, по батькові серії І-КИ № 250020, актовий запис № 36. (а.с.59)

28 січня 1970 року було видане повторне свідоцтво про народження 07 серпня 1948 року ОСОБА_10, в якому батьком зазначений ОСОБА_11, мати ОСОБА_12, що підтверджується свідоцтвом про народження № 134993, виданим відділом Кіровського ЗАГСу м. Дніпропетровська 28 січня 1970 року, актовий запис № 140 (а.с. 9)

25 вересня 1970 року ОСОБА_10 зареєструвала з ОСОБА_2 шлюб, під час якого змінила прізвище на «Орлик», що підтверджується свідоцтвом про шлюб № 155204, актовий запис № 2461. (а.с.10)

З матеріалів справи вбачається, що матір ОСОБА_5 ОСОБА_12 змінила прізвище на «Тугареву», що було визнано позивачем та відповідачем, та підтверджується також ордером № 361 від 26 серпня 1966 року, в якому зазначено, що ОСОБА_10 є донькою ОСОБА_6 (а.с. а.с.4-5, 8 27-28)

19 квітня 1978 року в ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народилась донька ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 16 травня 1978 року, серії ІІІ-КИ № 287724, актовий запис № 1229. (а.с.70 на зв.)

Таким чином, суд приходить до висновку, що матірю ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_3 є ОСОБА_6

Вирішуючи питання щодо розміру частки ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_5 суд виходить з наступного.

Судом вже було встановлено, що власниками вказаної квартири були ОСОБА_5 та її мати ОСОБА_6, 18 жовтня 2014 року ОСОБА_6 померла.

Відповідно до статей 1216-1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При таких обставинах суд приходить до висновку про наявність підстав для спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 її донькою ОСОБА_5

Згідно відповіді Пятої Дніпровської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті 18 жовтня 2014 року ОСОБА_6 не заводилась. Тобто за інші спадкоємці за спадщиною не звертались. (а.с.48)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 1966 були зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (вул. Вакуленчука) АДРЕСА_6. 13 жовтня 2014 року ОСОБА_6 була знята з реєстрації за цією адресою у звязку із смертю, що підтверджується довідкою № 528 від 19 січня 2017 року, виданою КП «Житлове господарство Кіровського району» ДМР. (а.с.55)

До матеріалів справи не було надано доказів, що ОСОБА_5 відмовилась від прийняття спадщини за законом.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З огляду на зазначене, зважаючи на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали разом, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 фактично вступили у володіння спадковим майном і вважається такою, що прийняла спадщину після померлої мати ОСОБА_6 та до неї перейшло право власності на належну її матері 1/2 частину квартири. Таким чином ОСОБА_5 стала власницею квартири в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо наявності у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права на спадщину після померлої ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 1216-1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При таких обставинах суд приходить до висновку про наявність підстав для спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 її донькою ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 відкритою Пятою дніпровської державною нотаріальною контрою, відомості про заповіти та спадкові договори в Спадковому реєстрі відсутні. (а.с.61-65)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_2 були зареєстровані з ОСОБА_5 за адресою м. Дніпро, вул. Леоніда Стромцова (вул. Вакуленчука) АДРЕСА_6, що підтверджується довідкою № 528 від 19 січня 2017 року, виданою КП «Житлове господарство Кіровського району» ДМР. (а.с.55)

До матеріалів справи не було надано доказів, що ОСОБА_3 або ОСОБА_2 відмовились від прийняття спадщини за законом.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З огляду на зазначене, зважаючи на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом з ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично вступили у володіння спадковим майном і вважаються такими, що прийняли спадщину після померлої ОСОБА_5 в тому числі успадковану після смерті ОСОБА_6, та до них перейшло право власності на належну ОСОБА_5 квартиру.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у тому разі, коли в нього відсутні правовстановлюючі документи.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачі набули права власності на успадковане майно як спадкоємці за законом, проте не змогли отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність доказів споріднення та неможливості встановити розміри частки у власності, так як за життя ОСОБА_5 не зареєструвала своє право власності на нерухоме майно яке прийняла після смерті ОСОБА_6, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги первісного позову та зустрічного позову та визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_7 (вул. Вакуленчука) в м. Дніпрі (м. Дніпропетровську) кожному.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивачів та первісним та зустрічним позовами щодо відсутності необхідності стягувати з сплачений ними судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 328, 392, 1216-1218, 1223, 1258, 1267-1270, 1276 Цивільного кодексу України 2003 року, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_7 (вул. Вакуленчука) в м. Дніпрі (м. Дніпропетровську) загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 44,0 к.в м., яка в цілому складається з: 1-а кімната площею 20,0 кв.м., 2-а кімната площею 12,7 кв.м., 3-а кімната площею 11,3 кв.м., кухня площею 5,8 кв.м., ванна кімната площею 2,9 кв.м., коридор площею 3,0 кв.м., вбудована шафа площею 2,2 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлої 03 лютого 2015 року, та її матері ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, померлої 18 жовтня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_7 (вул. Вакуленчука) в м. Дніпрі (м. Дніпропетровську) загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 44,0 к.в м., яка в цілому складається з: 1-а кімната площею 20,0 кв.м., 2-а кімната площею 12,7 кв.м., 3-а кімната площею 11,3 кв.м., кухня площею 5,8 кв.м., ванна кімната площею 2,9 кв.м., коридор площею 3,0 кв.м., вбудована шафа площею 2,2 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлої 03 лютого 2015 року, та своєї бабки ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, померлої 18 жовтня 2014 року.

В решті первісного та зустрічного позовів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 16.10.2017.

Суддя С.В. Єдаменко