Єдиний унікальний номер: 378/1126/16-ц
Провадження № 2/378/18/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Карабань З.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи

ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 сільська рада Ставищенського району Київської області, Ставищенська районна державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

До суду з названим позовом звернувся ОСОБА_1, посилаючись на те, що він був сином ОСОБА_10, який помер 2 травня 2016 року, після смерті якого нотаріусом Ставищенської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за № 126/2016 року.

6 квітня 2016 року батько склав заповітне розпорядження, яким заповів все своє майно відповідачу ОСОБА_5.

Вважає, що заповіт не відповідає чинному законодавству, тому що він не був підписаний батьком. Складення даного заповіту не відповідало внутрішній волі батька, оскільки напис і підпис на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису спадкодавця, що свідчить про підробку підпису на заповіті.

Позивач просить визнати заповіт, складений 6 квітня 2016 року ОСОБА_10, зареєстрований ОСОБА_3 сільською радою Ставищенського району Київської області за № 9 недійсним.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення (а. с. 34-35), посилаючись на те, що заповіт відповідає вимогам закону, складений і підписаний саме спадкодавцем ОСОБА_10, розпорядження за даним заповітом відповідало його волі.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та Ставищенська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не прибули, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку, Треті особа ОСОБА_6 подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, Ставищенська районна державна нотаріальна контора у відсутність її представника.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що оспорюваний заповіт відповідає вимогам закону, складений і підписаний саме спадкодавцем ОСОБА_10, розпорядження за даним заповітом відповідало його волі.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 сільська рада та перевіривши письмові докази, вважає, що в позові позивачів слід відмовити.

З матеріалів спадкової справи (а.с. 40-45) встановлено, що 2 травня 2016 року в с. Красилівка Ставищенського району Київської області помер ОСОБА_10 (а.с. 42). Після його смерті до Ставищенської нотаріальної контори в шестимісячний термін подала заяву про прийняття спадщини відповідач ОСОБА_5 (а. с. 40) відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1 як спадкоємцець за заповітом, посвідченим секретарем Красилівської сільської ради Ставищенського району Київської області 6 квітня 2016 року за реєстровим № 9 (а. с. 42 зв.). Вказаний заповіт відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти) є чинним (а.с. 41). Заповіт написаний секретарем сільської ради із слів ОСОБА_10 за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. В заповіті від імені ОСОБА_10 власноручно написано, що заповіт записано з його слів та прочитано ним вголос, відповідає його волі і підписаний ним особисто.

13 червня 2016 року до вказаної нотаріальної контори звернувся із заявою про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 син спадкодавця (а.с. 40 зв., 43).

Листом від 22 листопада 2016 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначивши, що у спадковій справі знаходиться вищевказаний заповіт від 06.04.2016 р., після смерті ОСОБА_10 ОСОБА_5 належним чином прийняла спадщину, подавши відповідну заяву, додавши до цього всі необхідні документи (в.т.ч., заповіт від 06.04.2016 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 1 ст. 1233 вказаного Кодексу заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 1234 зазначеного Кодексу право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Згідно ч. 1 ст. 1247 вищевказаного Кодексу заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Частинами 2, 3 даної статті встановлено, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 зазначеного Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 вказаного Кодексу.

В судовому засіданні позивач уточнив підстави недійсності заповіту, зазначивши, що вищевказаний заповіт є недійсним, оскільки підписаний іншою особою (не його батьком).

Відповідно до висновку № 12628/17-32/12629/17-33 судово-почеркознавчої експертизи від 23.11.2017 року (а. с. 156-161) рукописні записи у відповідних рядках у заповіті від 06.04.2016, що складений від імені ОСОБА_10 на імя ОСОБА_5, - виконані самим ОСОБА_10; підпис від імені ОСОБА_10 в графі „ПІДПИС: у даному заповіті - виконаний самим ОСОБА_10.

В судовому засіданні при вирішенні питання про те, які документи слід надати експертам для дослідження із зразками підписів спадкодавця, позивач не заперечував факт складання, написання рукописного тексту в документах (наданих експерту) та підписання даних документів його батьком.

У відповідності з ч. 1-3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно ч. 3 даної статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

У відповідності з частинами 1, 2 ст. 1257 вказаного Кодексу заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч. 3 статті 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наполягаючи на своїх доводах, позивач вказує, що вищевказаний заповіт є недійсним, оскільки підписаний іншою особою (не його батьком) і заповіт не відповідає волі спадкодавця.

Проте належних доказів про вчинення в заповіті підпису та напису іншою особою суду не надано, так як у заповіті зазначено, що дієздатність особи перевірено, а згідно вищевказаного висновку судово-почеркознавчої експертизи рукописні записи у відповідних рядках у оспорюваному заповіті та підпис від імені ОСОБА_10 - виконані особисто спадкодавцем.

Враховуючи вищевикладене, норми ст. 60 ЦПК України, суд вважає, що в задоволенні позову про визнання заповіту недійсним слід відмовити, оскільки належних та допустимих доказів, які свідчили б про наявність підстав для скасування вказаного заповіту позивач суду не надав.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 1223 ч. 1, 1233 ч. 1, 1234 ч. ч. 1 - 2, 1235 ч. ч. 1 - 2, 1247 ч.ч. 1-3, 1248 ч. ч. 1 - 2, 1257 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 130, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 сільська рада Ставищенського району Київської області, Ставищенська районна державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення виготовлено 15 грудня 2017 року.

Суддя Н. М. Марущак