Ухвала іменем україни
06 грудня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Мостової Г.І., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_4, третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання незаконним рішення Одеської міської ради про затвердження проекту відведення та надання земельної ділянки в оренду, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання права користування земельною ділянкою; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5, треті особи: Одеська міська рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, зобов'язання здійснити певні дії та стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 березня 2017 року; за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2005 року ОСОБА_3 в порядку адміністративного судочинства звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради, про визнання незаконним рішення Одеської міської ради, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2006 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2006 року, позов задоволено частково.

Визнано нечинним рішення Одеської міської ради від 26 серпня 2004 року № 3035-IV про затвердження проекту відведення та надання суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_4 в оренду земельної ділянки, площею 0,023 га, за адресою: АДРЕСА_7, для реконструкції нежилої будівлі під офіс та подальшої експлуатації.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2007 року зазначені судові рішення скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України у зв'язку з тим, що справа не підлягала розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У червні 2007 року ОСОБА_3 в порядку цивільного судочинства звернулася до суду із позовом до Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, ОСОБА_4 про визнання нечинним рішення Одеської міської ради, усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки.

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 остаточно уточнила позовні вимоги та просила: визнати нечинним рішення Одеської міської ради від 26 серпня 2004 року № 3035-IV про затвердження проекту відведення та надання суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_4 в оренду земельної ділянки площею 0,023 га, за адресою: АДРЕСА_7, для реконструкції нежилої будівлі під офіс та подальшої експлуатації; визнати недійсним договір оренди землі від 08 грудня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 2857, укладений між Одеською міською радою та ОСОБА_4; визнати за нею право користування земельною ділянкою площею 0,0362 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона є власником 23/100 частини будинку АДРЕСА_1. Будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 1 508 кв. м. У користуванні попереднього власника 23/100 частини будинку ОСОБА_7 знаходилась земельна ділянка площею 362 кв. м, яка перейшла у її користування.

У процесі реконструкції належній їй (ОСОБА_3) частини будинку прибудова «а3» була збільшена на 17 % і над нею побудовано другий поверх. Збільшення площі прибудови здійснено за рахунок площі земельної ділянки, яка знаходиться у її користуванні. Реконструйована частина будинку введена до експлуатації на підставі акта прийняття до експлуатації від 24 червня 2004 року, затвердженого розпорядженням Київської районної адміністрації від 04 листопада 2004 року № 1582, та отримано свідоцтво про право власності на житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами.

Вважала, що оскаржуваними рішенням Одеської міської ради від 26 серпня 2004 року та договором оренди від 08 грудня 2004 року, якими земельна ділянка передана у користування ОСОБА_4, порушено її право користування належним їй на праві власності будинком АДРЕСА_1 та прибудинковою територією.

Також позивач указувала, що 20 січня 2003 року вона (ОСОБА_3) звернулась до Одеської міської ради із заявою про передачу їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 362 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі зазначеної заяви та отриманого нею дозволу виконкому Одеської міської ради від 13 лютого 2003 року № 235 на виконання землевпорядних робіт по земельній ділянці за вищевказаною адресою КП «Земельно-кадастрове бюро при управлінні земельних ресурсів» Одеської міської ради виготовило технічний звіт топогрофо-геодезичних робіт з інвентаризації земельної ділянки.

Проте, незважаючи на виготовлену документацію на приватизацію земельної ділянки, Одеською міською радою так і не було прийнято рішення за її заявою.

У липні 2016 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про поновлення строку позовної давності для захисту її порушених прав.

У грудні 2005 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зазначаючи, що з лютого 2003 року є власником нежилої будівлі (магазину), що розташована, за адресою: АДРЕСА_7 та користувачем земельної ділянки площею 0,023 га за цією ж адресою на підставі договору оренди, укладеному 08 грудня 2004 року з Одеською міською радою, що є суміжною із земельною ділянкою площею 1 508 кв. м, якою користуються власники будинку АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що не має доступу до земельної ділянки та магазину через те, що ОСОБА_8 перешкоджає їй у користуванні земельною ділянкою, просила усунути вказані перешкоди та зобов'язати відповідача знести паркан (огорожу) для встановлення проходу для експлуатації, реконструкції та обслуговування будівлі та земельної ділянки.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2006 року в об'єднанні цих позовів відмовлено з тих підстав, що позов ОСОБА_4 подано за правилами цивільного законодавства.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2006 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою зупинено до розгляду позову ОСОБА_3 в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 червня 2007 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 10 серпня та від 11 вересня 2007 року за клопотаннями ОСОБА_4 до участі у розгляді справи в якості третіх осіб залучено Одеську міську раду, Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради та Київську районну адміністрацію Одеської міської ради.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2007 року позови ОСОБА_3 та ОСОБА_4, подані в порядку цивільного судочинства у червні 2007 року та грудні 2005 року відповідно, об'єднано в одне провадження.

У квітні-травні 2008 року ОСОБА_4 уточнила вимоги та, крім іншого, просила визнати прибудову «а3» до будівлі ОСОБА_3 самовільно збудованою та знести її разом із парканом з тієї частини земельної ділянки, що надана їй в оренду; будівлю магазину «Хліб» повернути до первинного стану; відшкодувати витрати з оплати за оренду земельної ділянки з березня 2005 року до дня усунення перешкод.

У грудні 2008 року ОСОБА_4 звернулася до суду з уточненими вимогами та просила залучити до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_5

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 березня 2009 року ОСОБА_4 відмовлено в прийнятті вимог до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та повернуто їх ОСОБА_4 для подання до суду на загальних підставах.

У квітні 2009 року ОСОБА_4 доповнила свої вимоги та просила визнати нечинним та скасувати розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 04 листопада 2004 року № 1582 «Про прийняття в експлуатацію будівель АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3» та акт прийняття до експлуатації зведених (реконструйованих) будівель АДРЕСА_1 від 24 червня 2004 року, затверджений розпорядженням Київської районної адміністрації від 04 листопада 2004 року № 1582.

У травні 2009 року ОСОБА_4 остаточно уточнила позовні вимоги та, крім наведеного вище, просила зобов'язати ОСОБА_5 знести самочинно встановлену хвіртку на рівні фасадної стіни її магазину для доступу до стін магазину, залучивши її до участі у справі в якості третьої особи.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2013 року провадження в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання нечинним та скасування розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради та акта прийняття до експлуатації будівель закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України у зв'язку з тим, що ці вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2013 року, яка постановлена судом, не виходячи до нарадчої кімнати, до участі у справі в якості відповідача залучена ОСОБА_5

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 липня 2016 року, з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2016 року про виправлення описки, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним рішення Одеської міської ради від 26 серпня 2004 року № 3035-IV про затвердження проекту відведення та надання в довгострокову оренду ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,23 га за адресою: АДРЕСА_7, для реконструкції нежилої будівлі під офіс та подальшої експлуатації.

Визнано недійсним договір оренди землі від 08 грудня 2004 року за адресою: АДРЕСА_7, укладений між Одеською міською радою та ОСОБА_4

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Департамент комунальної власності Одеської міської ради просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_3

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_3та задоволення позову ОСОБА_4

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що суди вирішили справу відповідно до закону, висновки, на яких ґрунтуються ухваленісудові рішення, відповідають фактичним обставинам та відповідним нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Доводи касаційних скарг таких висновків не спростовують з огляду на наступне.

Судом установлено, що згідно з рішенням Одеської міської ради народних депутатів трудящих від 26 жовтня 1953 року № 1186 за домоволодінням АДРЕСА_5 домоуправління № 363 закріплена земельна ділянка площею 2 830 кв. м (т. 1 а. с. 78, 83, 154-207).

У подальшому, у зв'язку з виділенням частини земельної ділянки, прибудинкова територія стала складати 1 508 кв. м, яка знаходилась в користуванні наймачів квартир житлового будинку АДРЕСА_1, а згодом й у власності співвласників цього будинку, що підтверджується технічними паспортами, виданими БТІ, висновками судових експертиз, судовим рішенням, державним актом тощо, про що докладно буде викладено нижче.

Землевпорядні документи на зазначену земельну ділянку (площею 1 508 кв. м) представниками Одеської міської ради та департаменту комунальної власності Одеської міської ради суду першої та апеляційної інстанцій не надано.

Проаналізувавши наявні у даній справі та у витребуваних справах докази, суди дійшли висновку про те, що фактична площа земельної ділянки, на якій розташований будинок АДРЕСА_1, становить 1 508 кв. м, якою мешканці будинку користувалися з 1953 року та продовжують користуватися до цього часу.

У цивільній справи № 2-3252/05, що була досліджена судами, було вирішено спір між співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою площею 1 508 кв. м, розташованою за цією ж адресою.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2005 року визначено порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні АДРЕСА_1 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18 березня 2005 року № 9213/2412, виконаної Одеським НДІ судових експертиз,

З огляду на наведене, суди вважали, що обставини, встановлені вказаним судовим рішенням, а саме, що площа земельної ділянки, на якій розташований будинок АДРЕСА_1, становить 1 508 кв. м та між співвласниками вказаного будинку визначений порядок користування саме цією земельною ділянкою (площею 1 508 кв. м) відповідно до їх ідеальних часток, не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи.

За висновком судів, землекористування земельною ділянкою площею 1 508 кв. м власниками та наймачами квартир у будинку АДРЕСА_1 підтверджено й фактом прийняття Одеською міською радою рішення від 05 жовтня 2007 року № 1939-V про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,0301 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та видачі їй органом влади державного акта на право власності на цю земельну ділянку (т. 10 а. с. 186, 190).

Також судами встановлено, що з 1995 року квартири в будинку АДРЕСА_1 почали приватизовуватися.

Зокрема, розпорядженням органу приватизації від 13 жовтня 2000 року № 151167 квартира АДРЕСА_1 передана в приватну спільну часткову власність ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в рівних частках, проживаючим у трикімнатній квартирі загальною площею 52,4 кв. м, що складає 23/100 частини будинку (т. 4 а. с. 32).

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 13 жовтня 2000 року № 4-17220 та зареєстрованого у Одеському МБТІ у книзі № 161 пр. на стор. 1, під реєстровим № 1293, видано свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким вони стали власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках в будинку загальною площею 231,04 кв. м ( т. 4 а. с. 31).

Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з 23/200 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі по вул. Львівській, 9 та в цілому складається з однієї кам'яної будівлі, загальна житлова площа якої становить 151,27 кв. м, та надвірних споруд: «В» - літня кухня; «Г» - навіс; «Д» - гараж; «Е» - вбиральня; «Ж» - сарай; «Р» - літня кухня; № 1-5 - огородження, розташованих на земельній ділянці площею 1 508 кв. м (т. 4 а. с. 49).

Розпорядженням Київської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради від 12 січня 2001 року № 26 ОСОБА_12 призначено опікуном над неповнолітньою племінницею ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 4 а. с. 21).

Діючи як опікун над неповнолітньою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_12 продала ОСОБА_13 23/100 частки вказаного вище будинку за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу (т. 1 а. с. 32).

Право власності ОСОБА_13 на вказану частку житлового будинку зареєстровано в КП «Одеське МБТІ та РОН» під № 1293 стр. 86 кн. 416 пр. (т. 1 а. с. 32 зв.)

20 січня 2003 року ОСОБА_13 звернулася до Одеської міської ради із заявою про безоплатну передачу їй у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, яка знаходиться у її користуванні на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу (т. 1 а. с. 9).

10 травня 2003 року ОСОБА_13 повторно звернулася до Одеської міської ради із аналогічним проханням, додавши до заяви посвідчене погодження суміжних землекористувачів ОСОБА_14 та ОСОБА_9 щодо місцезнаходження меж зімельних ділянок (т. 1 а. с. 41).

На підставі зазначених заяв та дозволу виконкому Одеської міської ради від 13 лютого 2003 року № 235 на виконання землевпорядних робіт по земельній ділянці за вищевказаною адресою КП «Земельно-кадастрове бюро при управлінні земельних ресурсів» Одеської міської ради виготовило технічний звіт топогрофо-геодезичних робіт по інвентаризації земельної ділянки (т. 1 а. с. 11-24).

Проте, незважаючи на виготовлену документацію на приватизацію земельної ділянки, Одеською міською радою так і не було прийнято рішення за її заявами.

Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1, складеного 17 жовтня 2002 року КП «ОМБТІ та РОН», після реконструкції загальна площа квартири з прибудовою та надбудовою 2-го поверху становить 105,4 кв. м, житлова - 64,2 кв. м (т. 1 а. с. 25).

Розпорядженням Київської райадміністрації Одеської міської ради від 04 листопада 2004 року № 1582 «Про прийняття в експлуатацію будівель по АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_3» затверджено акт прийняття в експлуатацію реконструйованої частини житлового будинку літ. «А,а3» загальною площею 105,4 кв. м, житловою - 64,2 кв. м, АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, прийнята до експлуатації та визнано право власності на вказані будівлі (т. 1 а. с. 29, 30).

09 грудня 2015 року Овідіопольским районним управлінням юстиції ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно з яким вона стала власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1 (т. 9 а. с. 45).

Зазначене право власності у встановленому законом порядку зареєстровано 09 грудня 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 12452623 (т. 9 а. с. 46).

Належний ОСОБА_3 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, в цілому складається з: літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 105,4 кв. м, житлова площа - 64,2 кв. м, допоміжна площа - 41,2 кв. м, літ. «Н» - навіс, № 1-5 - огорожа, I - мостіння, які розташовані на земельній ділянці площею 325 кв. м, відповідно до технічного паспорта, виготовленого станом на 19 травня 2015 року (т. 9 а. с. 42-44).

Указані правовстановлюючі документи ОСОБА_3 (договір купівлі-продажу 23/100 частини житлового будинку від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 04 листопада 2004 року № 1582 про прийняття будівель до експлуатації, свідоцтво про право власності на житловий будинок від 09 грудня 2015 року), в судах в порядку цивільного або адміністративного судочинства відповідачами ОСОБА_4, Одеською міською радою, департаментом комунальної власності Одеської міської ради не оскаржені та на час розгляду справи в апеляційному суді є чинними.

З огляду на наведені обставини та враховуючи приписи ст. 377 ЦК України та 120 ЗК України, суди дійшли висновку про те, що ОСОБА_3 на законних підставах володіє та користується житловим будинком та земельною ділянкою площею 325 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Також судами встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05 лютого 2003 року № 2 та акта приймання від 11 березня 2003 року № 23 СПД ОСОБА_4 купила у Управління комунальною власністю Виконавчого комітету Одеської міської ради індивідуально визначене майно у вигляді нежилої будівлі, загальною площею 56,9 кв. м, що складається з тамбуру та торгових залів, розташованих за адресою: м. Одеса вул. Дачна, 10 та прийняла її (т. 3 а. с. 34-38, 39).

Відповідно з дореєстраційним посвідченням ОМБТІ та РОН від 20 березня 2003 року вказана нерухомість 20 березня 2003 року зареєстрована за ОСОБА_4 на праві особистої власності та записано в реєстрову книгу № 24 під реєстром № 1068 стор. 116 (т. 3 а. с. 40).

Висновок управління архітектури та містобудування від 12 серпня 2003 року № 903/3 по робочому проекту реконструкції нежилого приміщення під офіс, виконаний КП «Одеспроект», передбачав прибудову додаткових помешкань із боку подвір'я. Проектом передбачалися також такі помешкання: приймальня, кабінет директора, кабінети, помешкання персоналу, коридор, санвузол (т. 3 а. с. 62).

Розпорядженням міського голови № 1388-01р надана згода на розробку проекту відведення земельної ділянки в оренду СПД ОСОБА_4, орієнтовною площею 0,024 га для реконструкції нежилої будівлі під офіс та подальшої експлуатації за адресою: АДРЕСА_7 (т. 7 а. с. 59).

Рішенням Одеської міської ради від 26 серпня 2004 року № 3035-IV затверджено проект відведення; надано СПД ОСОБА_4 за рахунок земель міста земельну ділянку площею 0,023 га (землі житлової та громадської забудови) у довгострокову оренду, терміном на 25 років, за адресою: АДРЕСА_7, для реконструкції нежилої будівлі під офіс та подальшої експлуатації (в тому числі, для реконструкції терміном на 2 роки); затверджено договір оренди земельної ділянки, укладений між Одеською міською радою та СПД ОСОБА_4 (т. 3 а. с. 97).

08 грудня 2004 року між Одеською міською радою та СПД - фізичною особою ОСОБА_4 документально оформлено вищенаведене рішення Одеської міської ради від 26 серпня 2004 року № 3035-IV в частині затвердження договору оренди земельної ділянки та укладено нотаріально посвідчений договір оренди земельної ділянки площею 230 кв. м, яка знаходиться у АДРЕСА_7, згідно з планом земельної ділянки, який є невід'ємною частиною договору, у тому числі угіддя під капітальною забудовою площею 84,4 кв. м, інші - площею 145,6 кв. м (всього 230 кв. м) на 25 років для реконструкції нежилої будівлі під офіс та подальшої експлуатації (т. 3 а. с. 98-103).

Державна реєстрація підписаного сторонами 08 грудня 2004 року договору оренди земельної ділянки відбулася 09 березня 2005 року за № 73 (т. 3 а. с. 102).

Проведеною будівельно-технічною експертизою встановлено, що згідно з правовстановлюючими документами сторін, при проведенні натурного обстеження земельної ділянки площею 0,023 га, яка відведена в оренду ОСОБА_4, згідно з даними технічного звіту земельної ділянки щодо топографо-геодезичних робіт по інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_3, складеного земельно-кадастровим бюро при управлінні земельних ресурсів виявлено, що межі відведеної вищевказаним рішенням Одеської міської ради в оренду ОСОБА_4 земельної ділянки накладаються на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та перешкоджають ОСОБА_3 у користуванні належним на праві власності домоволодінням та земельною ділянкою, на якій воно розташовано.

Ця обставина підтверджується висновком експертного дослідження, проведеного експертом Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз МЮ України від 16 червня 2016 року № 1148 по встановленню накладень меж суміжно розташованих земельних ділянок (т. 9 а. с. 39-41).

Крім вказаного висновку з графічним додатком, досліджені апеляційним судом графічні додатки до висновків судових будівельно-технічних експертиз (які проводилися в рамках витребуваних справ № 2-42/06, № 2-3252/2005) також підтверджено, що відведена ОСОБА_4 земельна ділянка площею 145,6 кв. м (за виключенням земельної ділянки під належній їй на праві власності капітальною забудовою площею 84,44 кв. м) по АДРЕСА_7, накладається на земельну ділянку та домоволодіння, що знаходяться у користуванні та власності ОСОБА_3

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що рішення Одеської міської ради від 26 серпня 2004 року № 3035-IV та договір оренди землі від 08 грудня 2004 року не відповідають вимогам закону, порушують права ОСОБА_3 як власника житлового будинку та користувача земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим вказане рішення Одеської міської ради підлягає визнанню нечинним, а договір оренди землі - визнанню недійсним з підстав, визначених ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання нечинним рішення Одеської міської ради від 26 серпня 2004 року № 3035-IV, визнання недійсним договору оренди землі від 08 грудня 2004 року та встановивши, що ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на будинок, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову ОСОБА_4 у задоволення її вимог до ОСОБА_3, Київської районної адміністрації Одеської міської ради та ОСОБА_5 в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що наведених висновків суди дійшли, встановивши повно обставини, що мають значення для вирішення спору, правильно визначивши правовідносини та відповідні норми матеріального права, що підлягають застосуванню: ст. ст. 116, 120, 125, 152, 155 ЗК України, ст. ст. 16, 203, 215, 317, 319, 377 ЦК України.

Доводи касаційних скарг щодо дотримання порядку передачі в довгострокову оренду земельної ділянки ОСОБА_4 та відповідності договору оренди вимогам закону, висновків щодо порушення прав ОСОБА_3 не спростовують та зводять до переоцінки доказів, яким судами була надана належна оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

судді: Є.П. Євграфова

І.М.Завгородня

Г.І.Мостова

О.В. Попович