АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

12 грудня 2017 року суддя Апеляційного суду м. Києва Слюсар Т.А., вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження, перевіривши в порядку апеляційного оскарження клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та виконання вимог ст. 294, 295 ЦПК України за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа:Національний банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2.

04 грудня 2017 року на зазначене рішення через засоби поштового зв'язку представником позивача подано апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та звільнення від сплати судового збору згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

В обґрунтування поважності пропущення строку зазначено, за змістом, що 29 березня 2017 року суд виніс рішення без участі позивача та його представника, копію рішення суду позивачем отримано поштою 24 листопада 2017 року, а тому термін на апеляційне оскарження закінчується 04 грудня 2017 року.

В матеріалах справи відсутні докази на спростування тверджень представника позивача.

За таких обставин, враховуючи, що оскаржуване рішення постановлено без участі сторін по справі, а для подачі апеляційної скарги необхідно ознайомлення з повним текстом рішення для викладення своїх вимог та заперечень, з посиланням на відповідні норми законодавства і матеріали, що містяться у справі або подані додатково, в суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що апеляційна скарга подана з пропущенням визначеного ч. 1 ст. 294 ЦПК України строку.

Між тим, в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слід відмовити, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 1 Закон України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За правилами статей 79, пункту п'ятого статті 119, частини другої статті 297, частини другої статті 328, абзацу третього частини першої статті 358 ЦПК України судовий збір належить до судових витрат, пов'язаних з розглядом судової справ, які несуть сторони в судах усіх рівнів, зокрема при розгляді позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги чи заяви про перегляд судових рішень (Верховний Суд України).

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом України «Про судовий збір» (стаття друга цього Закону).

Сплата судового збору особами, які звертаються до суду - це процесуальний обов'язок, який визначається нормами цивільного процесуального закону (ЦПК України) та Законом України «Про судовий збір».

Нормативно-правовим актом, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», а тому правові приписи, закріплені в наведеному Законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільнення осіб від сплати судового збору у випадках, передбачених ст.5 цього Закону.

За змістом змін до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» убачається, що з 01 вересня 2015 року споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Між тим, виходячи з того, що Законом України «Про судовий збір», після внесених змін, що набрали чинності з 01 вересня 2015 року, не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, а при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом, перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом, а спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Аналізуючи норму частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному зв'язку з положеннями статей 1-6 Закону України «Про судовий збір», зокрема статті п'ятої зазначеного закону в редакції Закону № 484- VIII, слід дійти до висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв'язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, та має обов'язок щодо сплати судового збору при вчинені відповідних дій у всіх інших судових інстанціях та у Верховному Суді України.

Оскільки споживач не звільняється від сплати судового збору за подання до суду інших документів як окремих об'єктів справляння судового збору, зокрема апеляційної, касаційної скарг, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України, то у таких випадках він зобов'язаний сплатити судовий збір у розмірі ставки, визначеної відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленої в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-185цс17.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на дату подання позову(29.08.2015р.), за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду становить 110 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Враховуючи положення пп. 2, 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», позивачу необхідно здійснити оплату судового збору, в сумі 267 грн. 96 коп., на наступний розрахунковий рахунок:

отримувач коштів - УДК у Солом'янському районі м. Києва;

код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812;

рахунок отримувача 0010;

банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві;

код банку отримувача - 820019.

Суду необхідно надати оригінал квитанції.

У випадку, коли особа звільняється від сплати судового збору, до Апеляційного суду м. Києва слід надати копії документів, що підтверджують наявність пільг щодо сплати судового збору.

Оскільки апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 297 ЦПК України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України, її слід залишити без руху.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А :

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Роз'яснити ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 право протягом п'яти днів з дня отримання ухвали суду усунути виявлені недоліки в частині сплати судового збору.

У випадку невиконання вимог ухвали суду апеляційна скарга буде вважатися неподаною й підлягатиме поверненню.

Суддя:

Справа № 752/14723/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13031/2017

Головуючий у суді першої інстанції: ШумкоА.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.