Справа № 368/1267/17
Провадження № 2/368/566/17
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"17" листопада 2017 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого - судді Закаблук О.В.

При секретарі - Широкоступ К.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

20.09.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 62,4 кв. м., житлова площа 19,9 кв. м.. допоміжна площа 42,50 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (сарай під літ. б, сарай під літ. Б, колодязь питний №1, ворота №2, огорожа №3), що знаходяться за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Новосілки, вул. Шевченка, 20.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовує наступним.

23.04.2016 р. помер ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_3 належав житловий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Новосілки, вул. Шевченка, 20.

Отже, після смерті ОСОБА_3 залишилися вищезазначений житловий будинок.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

При житті ОСОБА_3 заповіт на все своє майно, в тому числі вищезазначений житловий будинок, складено не було.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Після смерті ОСОБА_3 із спадкоємців першої черги нікого не залишилось, оскільки на момент смерті дітей та дружини не було, а батьки померли ще до смерті ОСОБА_3

Із спадкоємців другої черги залишилась рідні сестри ОСОБА_1 (далі-Позивач), ОСОБА_4 та рідний брат ОСОБА_2. Інших спадкоємців не залишилось.

Згідно ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно прооісивав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У звязку з відкриттям спадщини ОСОБА_3 вона у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом звернення до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 спадщини свого брата ОСОБА_3 не приймали та не заперечують проти прийняття її лише нею.

Після прийняття спадщини та для оформлення свідоцтва про право на спадщину вона звернулась до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_5, яка попросила Позивача надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на імя ОСОБА_3

Вона звернулась до КП КОР «Південне БТІ» для виготовлення технічного паспорту на житловий будинок та зясування питання чи було зареєстровано ОСОБА_3 право власності на житловий будинок. На її звернення було виготовлено технічний паспорт та надано відповідь №2278 від 07.09.2017 р., згідно якої повідомлено, що право власності за ОСОБА_3 не зареєстровано.

Тому на вимогу нотаріуса вона не змогла надати правовстановлюючий документ на житловий будинок, оскільки такий документ за життя ОСОБА_3 не був виготовлений та отриманий, а також не був зареєстрований. У звязку з чим, нотаріус відмовив їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.

Листом приватного нотаріуса №1531/02-14 від 20.09.2017 р. їй було рекомендовано звернутись до суду щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на житловий будинок.

Отже, за умов відсутності правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на житловий будинок за ОСОБА_3, вона не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину житловий будинок, що розташований за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Новосілки, вул. Шевченка, 20.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

20.09.2017 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

02.10.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання.

В судове засідання, яке відбулося 17.11.2017 року, позивачка ОСОБА_1 не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивачка просила суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 17.11.2017 року, відповідач ОСОБА_2 не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просив суд слухати справу без його участі, позов визнає, процесуальні наслідки визнання позову йому зрозумілі.

В судове засідання, яке відбулося 17.11.2017 року, відповідачка ОСОБА_4 не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідачка просила суд слухати справу без її участі, позов визнає, процесуальні наслідки визнання позову йому зрозумілі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК «Заочний розгляд справи».

Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою.

Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно, предметом позову в даному випадку є, зокрема, нерухоме майно, -домоволодіння, яке розташоване в Кагарлицькому районі Київської області, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце виключна підсудність.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

23.04.2016 року помер ОСОБА_3, - спадкодавець по даній справі.

Факт смерті спадкодавця ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ОК № 367841, яке видане 26 квітня 2016 року виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 помер 23 квітня 2016 року у віці 55 років, про що 26 квітня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 06.

Місце смерті, - село Новосілки Кагарлицького району Київської області.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 ЦК України).

Відповідно, з 23.04.2016 року відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно, місцем відкриття спадщини є с. Новосілки Кагарлицького району Київської області.

До складу спадкової маси, тобто, до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 входить житловий будинок, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Новосілки, вул. Шевченка, будинок № 20.

Факт належності спадкового житлового будинку спадкодавцю, - ОСОБА_3 підтверджується договором купівлі продажу від 17 серпня 1991 року, який був укладений між ОСОБА_3 та колгоспом «Новосілківський» Кагарлицького району Київської області, згідно з яким колгосп «Новосілківський» Кагарлицького району Київської області продав, а ОСОБА_3 придбав житловий будинок, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Новосілки, вулиця Шевченка, будинок № 20.

Проте, як встановлено судом в судовому засіданні, спадкодавець ОСОБА_3 належним чином право власності на вищевказаний будинок не зареєстрував.

Як встановлено судом, при житті спадкодавцем, - ОСОБА_3 заповіт на все своє майно, у тому числі на житловий будинок, складено не було.

Відповідно, в даному випадку має спадкування за законом з огляду на наступне.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За відсутності заповіту має місце спадкування за законом.

Порядок спадкування за законом врегульовано положеннями Глави 86 ЦК України, - спадкування за Законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України:

1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як встановлено судом в судовому засіданні, у покійного нині спадкодавця, - ОСОБА_3 із осіб близького споріднення залишилися лише:

- рідні сестри, - ОСОБА_1, (позивачка по справі), ОСОБА_4, (відповідачка по справі);

- рідний брат, - ОСОБА_2, (відповідач по справі).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено судом в судовому засіданні, спадкоємців першої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_3 немає, оскільки на момент його смерті батьки давно вже померли, дружини та дітей у нього не було.

Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Отже як позивачка ОСОБА_1, так і відповідачі, - ОСОБА_2, ОСОБА_4 є спадкоємцями другої черги після смерті спадкодавця, - ОСОБА_3.

Факт спорідненості сторін по справі, а саме, - факт того, що сторони по справі є рідними сестрами та братом спадкодавця по справі підтверджується їх свідоцтвами про народження, де в графі «батько» зазначений ОСОБА_6, який є батьком спадкодавця по справі, - ОСОБА_3, та свідоцтвом про одруження ОСОБА_4, згідно з яким ОСОБА_7 змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_4 після одруження, свідоцтвом про одруження ОСОБА_1, згідно з яким ОСОБА_1 змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_1 після одруження.

Відповідачі по справі, - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовилися від спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця, - ОСОБА_3.

Відповідно, позивачка ОСОБА_1, як рідна сестра спадкодавця ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем майна спадкодавця, як спадкоємець другої черги за законом.

Позивачка ОСОБА_1 в строк, який передбачено ст. 1270 ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини після померлого брата, - ОСОБА_3.

Проте, в зв»язку з не вчиненням спадкодавцем, - покійним ОСОБА_3 відповідних юридичних дій по оформленню його права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності на будинок стало перепоною для визнання права власності позивачем на вищевказане нерухоме майно, яке входить до складу спадкової маси, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4.18 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» в зв»язку з відсутностю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз»яснив спадкоємцю, - позивачці по даній справі ОСОБА_1 процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, та, відповідно, рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до суду про визнання за ним в порядку спадкування права власності на вказане нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, позивачка ОСОБА_1 звернулася до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом про визнання права власності на спадковий житловий будинок.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 не може реалізувати своє право власності, яке виникає на підставі спадкування за законом, як спадкоємець другої черги на вищевказаний житловий будинок, проте, його право повинно бути відновлене з огляду на наступні норми матеріального права.

Ст. 41 Конституції України гарантує кожному громадянину України непорушність права приватної власності, і ніхто не може бути протиправно позбавлений його права власності.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може ьути визнання права.

Згідно ст. 321 ЦКУ право власності є непорушним.

Згідно ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ч. 3 ст.1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а отже і права власності на нього.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності.

Отже, за правилом, встановленим ст. 1218 ЦК України, право власності на дане нерухоме майно у повному обсязі перейшло до спадкоємця за законом другої черги, яким є позивачка, - ОСОБА_1.

За цих обставин, у відповідності до ст. 328 ЦК України, позивачка по справі, - ОСОБА_1 набула права власності на спадкове нерухоме майно, зокрема, житловий будинок, який належав покійному спадкодавцю, - ОСОБА_3.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п. 23 ППВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, та право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово- експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності.

Отже, за правилом, встановленим ст. 1218 ЦК України, право власності на дане нерухоме майно у повному обсязі перейшло до спадкоємця за заповітом, яким є позивачка, - ОСОБА_1.

В зв»язку з тим, що право власності на спірний житловий будинок раніше не було зареєстровано у встановленому Законом порядку, позивачка ОСОБА_8 звернулася до Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» з метою виготовлення технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок, в результаті чого 07 вересня 2017 року було виготовлено технічний паспорт на вказаний житловий будинок.

Окрім того, позивачкою ОСОБА_1 отримано довідку № 2278, яка видана 07.09.2017 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації», в якій зазначено, що станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок № 20 по вулиці Шевченка в селі Новосілки Кагарлицького району Київської області, - зареєстровано не було.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов»язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме, - право власності на нерухоме майно.

Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ( в редакції Закону № 5037 VІ від 04.07.2012 року), державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, станом на даний час зареєструвати в установленому Законом порядку право власності покійного ОСОБА_3 на житловий будинок не можливо, в зв»язку з смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент смерті, тому спадкодавець ОСОБА_3, відповідно, не може самостійно зареєструвати своє право власності на нерухоме майно чи уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію.

Згідно п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті фізичної особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», ст. ст. 328, 392, 1223, 1261, 1265, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. 158 Земельного кодексу України, ст. ст. 3, 15, 118, 119, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянкою України, паспорт громадянки України серії СТ 014604, який видано 22 лютого 2008 року Броварським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом, як спадкоємцем другої черги, після смерті ОСОБА_3, який помер 23 квітня 2016 року, свідоцтво про смерть серії І ОК № 367841, яке видане 26 квітня 2016 року виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 62,4 кв. м., житлова площа 19,9 кв. м.. допоміжна площа 42,50 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (сарай під літ. б, сарай під літ. Б, колодязь питний №1, ворота №2, огорожа №3), що знаходяться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Новосілки, вул. Шевченка, 20, технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 07.09.2017 року, який виготовлено Комунальним підприємством Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

ССуддя:ОСОБА_9