Справа № 308/2713/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей.

Позов мотивує тим, що 27.09.2003 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Шлюб укладено вперше. 25.03.2004 року у них народився син ОСОБА_3, а 22.07.2009 року донька ОСОБА_4. Зазначає, що на даний момент сімейні відносини між нею та відповідачем припинено, спільного господарства вони не ведуть. Внаслідок повної протилежності характерів та поглядів на життя шлюб між нею та відповідачем зберегти неможливо, на примирення з відповідачем вона не згідна категорично. З огляду на викладене вказує, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Також зазначає, що відповідач офіційно не працює, проте їздить на заробітки до країн Євросоюзу та має високий дохід. На утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних батьків, дружини не має, стан здоровя відповідача задовільний. В добровільному порядку відповідач кошти на утримання їхніх дітей не надає, іншої участі в утриманні дітей не бере. Разом з тим, їхні діти перебувають у віці інтенсивного росту та розвитку, навчаються і зумовлені цим витрати повністю здійснює вона. З огляду на викладене, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх дітей в розмірі 1500 грн. на двох дітей.

З посиланням на викладене просить суд розірвати укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шлюб, зареєстрований 27.09.2003 року виконавчим комітетом Чопської міськради, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 53, та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1500 грн. щомісячно, із врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 14.03.2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, подавши заяву щодо розгляду справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Баллок) ОСОБА_5 було укладено шлюб, який зареєстровано у ІНФОРМАЦІЯ_3 за актовим записом № 53, що стверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ФМ № 070849, виданим 27.09.2003 року виконкомом Чопської міської ради.

Згідно з даними свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії 1-ФМ № 168979, виданим виконкомом Чопської міської ради 09.04.2004 року, та свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії 1-ФМ № 140378, виданим виконавчим комітетом Чопської міської ради 05.08.2009 року, їх батьком значиться відповідач ОСОБА_2, а мати позивач ОСОБА_1

Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент шлюб між ними є лише формальним, сторони не підтримують сімейних стосунків, про що свідчить зміст позовної заяви.

Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку.

Статтею 184 СК України встановлено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує майновий стан сторін, те, що позивач веде догляд за дітьми, а відповідач має працездатний вік, нерегулярний дохід, не заперечує проти позовних вимог, а тому, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити і стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання двох дітей.

Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року становить 1689 грн., така сума аліментів повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим.

Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

Виходячи з наведеного, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір у сумі 640,00 грн. за вимогу про розірвання шлюбу та судовий збір у сумі 640,00 грн. в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 158, 169, 174, 212-215, 223, 294, 296, 367 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112, 115, 141, 180-182, 184, 191 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 27.09.2003 року у м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 53 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2), мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 14.03.2017 року і до досягнення ними повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Головуюча О.М. Світлик