АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/568/16-ц Головуючий в першій
Провадження 22-ц/774/1370/К/17 інстанції Євтушенко О.І.
Категорія № 27 (I) Доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар - Кислиця І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду від 21 березня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (надалі ПАТ «Акцент-Банк») звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.11.2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у ПАТ «Акцент-Банк» у вигляді кредитного ліміту, кінцево визначеного в розмірі 40 000 грн., на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за договором банк виконав, натомість позичальник покладені на нього умовами договору обов'язки належним чином не виконував, в результаті чого станом на 17.12.2015 року має заборгованість в розмірі 43 689,14 грн., яку в добровільному порядку не погашає.

У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом на захист майнових інтересів ПАТ «Акцент-Банк» та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2013 року станом на 17.12.2015 року в загальному розмірі 43 689,14 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 34 244,27 грн.; по процентам за користування кредитом - 6788,24 грн.; за пенею та комісією - 100 грн., а також штрафів - 500 грн. - фіксована частина, 2056,63 грн. - процентна складова; стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду від 21 березня 2017 рокупозовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» задаволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2013 року станом на 17.12.2015 року в розмірі 43 589 грн. 14 коп., яка складається із заборгованості: за кредитом - 34 244 грн. 27 коп., по процентам за користування кредитом - 6788 грн. 24 коп., штрафів - 500 грн. 00 коп. фіксована частина, 2056 грн. 63 коп. процентна складова.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк»1374 грн. 85 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позовну заяву подано особою, яка не мала на це відповідних повноважень, в матеріалах справи міститься копія квитанції про сплату позивачем судового збору, в той час як це повинен бути оригінал. В рішенні суду суддя посилається на ПАТ КБ «ПриватБанк», що вказує на упередженість та необ'єктивність суду.

При ухваленні рішення судом не враховано, що заява-анкета не є кредитним договором, що є порушенням Закону «Про захист прав споживачів».

Відповідач зауважує на тому, що судом безпідставно відмовлено в прийнятті його зустрічної позовної заяви, оскільки відповідач наполягає на тому, що ПАТ «Акцент-Банк» при складанні заяви-анкети було порушено Закон України «Про захист прав споживачів», а посилання позивача на Умови та правила надання банківських послуг є безпідставними.

Крім того відповідач вказує на те, що він звертався до позивача із заявами про надання йому розрахунку за кредитним договором, надання відстрочки та зміни умов виплати платежів, проте Банком його заяви проігноровані.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.. 61 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Як убачається із матеріалів справи, 11.11.2013 року на підставі поданої Анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк, ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в кінцево визначеному розмірі 40 000 грн. (станом на 12.12.2013 року), що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.5, 6).

Своїм підписом в Анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банк, наданими йому Тарифами банку в своїй сукупності складають договір про надання банківських послуг (кредитний договір), який в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України є договором приєднання, тим самим приєднався до вказаних Умов та Правил, які по суті є публічною офертою (а.с.6-зворот).

Згідно Тарифів банку та довідки про умови кредитування (а.с.5,7), ОСОБА_2 отримав кредит на умовах сплати відсотків за користування ним за базовою ставкою 2,5% на місяць (30% річних відповідно) із розрахунку «факт/360» та здійсненням щомісячних платежів до 25 числа.

Крім того, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за пільговою відсотковою ставкою 0,01% річних в межах встановленого пільгового періоду 55 днів за кожною платіжною операцією, що визначено п.2.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.20-зворот).

Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника (п.2.1.12.3 Умов та Правил надання банківських послуг, а.с.20-зворот).

Визначаючи обсяг відповідальності позичальника, сторонами погоджено, що у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених договором, він зобов'язаний сплатити неустойку у вигляді:

- пені, яка розраховується як: пеня (1) (базова процентна ставка за договором / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту) + пеня (2) (1% від заборгованості, але не менше 30 грн., яка нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочення за кредитом і відсотками на 5 і більше днів), що передбачено п.2.1.12.6.1 Умов (а.с.21);

- штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій (п.2.1.7.6 Умов, а.с.18).

Судом встановлено, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором від 11.11.2013 року виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому сторонами розмірі 40 000 грн., натомість, в порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконував, допускаючи їх прострочення, сплативши востаннє 18.11.2015 року 200 грн. - в рахунок погашення за наданим кредитом, 100 грн. - відсотків за користування кредитом, в результаті чого станом на 17.12.2015 року утворилась заборгованість за кредитом (тілом) - 34 244,27 грн., по процентам за користування кредитом - 6788,24 грн.(а.с.4).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позовну заяву подано особою, яка не мала на це відповідних повноважень, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки позов від імені Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» подано особою, яка відповідно до вимог ЦПК України наділена повноваженнями на пред'явлення такого позову, відповідно до копії довіреності (а.с.24).

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи міститься копія квитанції про сплату позивачем судового збору, в той час як це повинен бути оригінал, оскільки в матеріалах справи на аркуші 35 міститься платіжне доручення від 21.01.2016 року, відповідно до якого позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн., платіжне доручення містить підпис працівника Банку та печатки Банку, проте не містить застережень, що це є копією або дублікатом платіжного доручення.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в рішенні суд посилається на ПАТ КБ «ПриватБанк», що вказує на упередженість та необ'єктивність суду, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки допущення описки в рішенні суду не можуть слугувати підставою для його скасування та зазначена описка не є перешкодою розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що при ухваленні рішення судом не враховано, що заява-анкета не є кредитним договором, що є порушенням Закону «Про захист прав споживачів», з огляду на наступне

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як передбачено ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов.

Підписуючи анкету-заяву та погоджуючись з Умовами та правилами надання банківських послуг від 11.11.2013 року, позичальник ОСОБА_2 погодився з тим, що даний договір вважається укладеним за умови його підписання обома сторонами.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором б/н від 11.11.2013 року вбачається, що тривалий час відповідач вчиняв дії, спрямовані на його виконання, зокрема здійснював платежі, передбачені умовами Кредитного договору, що також засвідчує згоду відповідача з умовами укладеного Договору (а.с.4).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що його не повідомлено належним чином про всі умови, передбаченні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними та таким, що суперечить дійсним обставинам справи та умовам Договору.

Крім того, під час підписання кредитного договору відповідач був ознайомлений з їх умовами, висловив свою згоду щодо цих умов договору та волевиявлення шляхом підписання зазначеного договору, а тому посилання відповідача на порушення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», є такими, що не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом безпідставно відмовлено в прийнятті його зустрічної позовної заяви, оскільки відповідач наполягає на тому, що ПАТ «Акцент-Банк» при складанні заяви-анкети було порушено Закон України «Про захист прав споживачів», а посилання позивача на Умови та правила надання банківських послуг є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.31, ч.1 ст.123 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у ст.27 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити підстави або предмет позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Виходячи із системного аналізу вказаних процесуальних норм колегія суддів приходить до висновку, що законодавець наділив відповідача правом пред'явити зустрічний позов, однак виключно до початку розгляду судом справи по суті.

Враховуючи те, що судовий розгляд цивільної справи за позовом ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_2 знаходився на стадії дослідження письмових доказів та підготовки сторін до судових дебатів (а.с.164), на якій в силу вимог ст.31 ЦПК України не передбачено можливість пред'явлення відповідачем зустрічного позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність відмови відповідачеві в прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК».

Слід зауважити, що відмова у прийнятті зустрічного позову не позбавляє відповідача права пред'явити позов на загальних підставах в порядку, встановленому діючим цивільним процесуальним законодавством України.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмову в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він звертався до позивача із заявами про надання йому розрахунку за кредитним договором, надання відстрочи та зміни умов виплати платежів, проте Банком його заяви проігноровані, оскільки вказані обставини не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність заборгованості за кредитним договором.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду від 21 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: