Справа № 486/716/17
Провадження № 2/486/503/2017
27 листопада 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді - Франчук О. Д.
при секретарі - Деменко К.Л.
за участю: позивача - ОСОБА_1
третьої особи - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ,
07.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства, щодо дитини - ОСОБА_4 народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2. В обґрунтування позову зазначив, що з 2000 по 2010 роки мав близькі стосунки з ОСОБА_2, без реєстрації шлюбу, тому що кожен перебував у зареєстрованому шлюбі з іншими особами. Від цих стосунків ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила дитину - ОСОБА_4. Батьком дитини в органах РАЦС був записаний ОСОБА_3, з яким на той момент ОСОБА_2 перебувала у шлюбі. Про те, що батьком дитини є саме позивач, він довідався 28.03.2017 року, коли вони з дружиною святкували другу річницю з дня реєстрації шлюбу. Оскільки відповідач ОСОБА_3 відмовляється добровільно відмовитись від свого батьківства відносно ОСОБА_4, просить суд визнати його батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, внести зміни до актового запису реєстрації народжень №182 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виключивши із графи батько - ОСОБА_3 та записати батьком ОСОБА_1.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив про задоволення позову з підстав зазначених у позовній заяві.
Третя особа - ОСОБА_2, в судовому засіданні підтвердила, що батьком народженої нею ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини - ОСОБА_4, є позивач ОСОБА_1, а тому просила про задоволення позову.
Неповнолітня ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вважає ОСОБА_1 своїм батьком, він опікується її вихованням та утриманням, між ними склались добрі стосунки, як між батьком та донькою.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність, до суду не надходило. 20.07.2017 року на адресу суду направляв заяву, про перенесення попереднього судового засідання на іншу дату, у зв'язку з перебуванням на роботі за контрактом в іншій країні. Також зазначив, що вважає ОСОБА_4 своєю донькою, як юридично так і фактично, а тому від батьківства не відмовляється (а.с. 41).
Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, 09.11.2017 року надав письмове клопотання щодо розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства, без участі представника. Зазначив, що Южноукраїнський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Миколаївській області заперечень по суті заяви не має.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач в судовому засіданні заявив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Вислухавши пояснення позивача, третьої особи ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_4, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до представленої копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, та копії запису акту про народження №182 від ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2. (а.с. 11, 21).
Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02.09.2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірваний (а.с. 10).

28.03.2015 року ОСОБА_2. та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, в результаті чого ОСОБА_2 змінила прізвище на - ОСОБА_2 (а.с. 12).

Ухвалою Южноукраїнскього міського суду Миколаївської області від 03.08.2017 року, за клопотанням позивача, у справі була призначена судово-генетична експертиза щодо кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 37).

31.10.2017 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 93, відповідно до якого, молекулярно-генетичним аналізом ДНК батьківство ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, народженої ОСОБА_2, практично доведено, з ймовірністю 99.99999% (а.с. 54-61).

Позивач вважає, що при розгляді даного спору суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої, підставою визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. При чому судово-генетична експертиза має важливе значення в процесі доказування батьківства позивача та спростування батьківства чоловіка, який записаний батьком дитини.

Відповідно до п. 2) розд. VII "Прикінцеві положення" СК України, норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розділу V "Акти громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС), які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону.

Пунктом 3) Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

СК України набрав чинності з 1 січня 2004 року.

З огляду на те, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, суд при вирішенні питання про визнання батьківства керується нормами КпШС України.

Відповідно до статті 51 КпШС, взаємні права та обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку.

Положення статті 52 КпШС визначають, що походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків.

Суд встановив, що ОСОБА_4, відносно якої вирішується питання про визнання батьківства, була народжена у період перебування ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с. 10), у зв'язку з чим, у свідоцтві про народження ОСОБА_4 батьком був зазначений ОСОБА_3 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою одного із батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до п. 13) постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12.06.1998 року № 16, згідно зі ст. 53 КпШС, підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з'ясування питань, пов'язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу.

Беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які достовірно підтверджують визнання позивачем свого батьківства, висновок судово-генетичної експертизи, суд вважає позовні вимоги про визнання ОСОБА_1 батьківства по відношенню до ОСОБА_4 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У пункті 14) постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12.06.1998 року № 16 зазначено, що в тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про встановлення батьківства мають розглядатися лише одночасно з вимогами про вилучення відомостей про батька із актового запису про народження дитини, яким підтверджувалось інше її походження.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Так, судом встановлено, що з 1995 року по 2013 рік ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с. 10).

За час перебування у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_4, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження Відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, було зроблено актовий запис №182 від 25.07.2001 року (а.с. 11, 21).

28.03.2017 року позивачу стало відомо, що, ймовірно, саме він є біологічним батьком народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 дитини - доньки ОСОБА_4.

Для підтвердження цього факту 03.08.2017 року Южноукраїнським міським судом була призначена судово-генетична експертиза (а.с. 37).

Відповідно до висновків експерта за результатами тестів було підтверджене біологічне батьківство ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_4 з вірогідністю в 99,999999%.

На даний час між дитиною, яка визнає позивача за рідного батька, та позивачем склалися стосунки батька та доньки, позивач приймає активну участь в її вихованні та забезпечує її всебічний розвиток. Тому поряд з встановленням факту біологічного батьківства для його юридичного закріплення суд вважає, що до актового запису про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мають бути внесені зміни, а саме відомості про біологічного батька.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця Селища-2 Брянської області Росії, визнати батьком ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Южноукраїнську.

Виключити запис про ОСОБА_3, як батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Южноукраїнська Миколаївської області, з актового запису про народження № 182 складеного 25 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області

Внести зміни до актового запису № 182 складеного 25 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області , про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Южноукраїнська Миколаївської області, вказавши її батьком громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця Селища-2 Брянської області Росії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. Д. Франчук