справа №619/3238/17
провадження №2/619/1708/17
22 листопада 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі головуючого - судді Болибок Є.А.
за участю: секретаря судового засідання Молотко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила вселити її в житловий будинок за адресою: Харківська область м. Дергачі вул. 1-го Травня №150. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 05.05.1984 вона уклала шлюб з ОСОБА_2. Одразу після укладення шлюбу вона у встановленому законом порядку вселилася в житловий будинок №150 по вул. 1-го Травня в м. Дергачі Харківської області. Під час спільного проживання відповідач ОСОБА_2 зловживав спиртними напоями і учиняв сварки, у відповідача зявилася інша жінка, яка почала проживати у вищезазначеному житловому будинку, внаслідок чого позивач припинила з ним шлюбні стосунки, але станом не теперішній час шлюб не розірвано. З 2003 року по лютий 2013 року відповідач ОСОБА_2 проживав разом із своєю співмешканкою в АДРЕСА_1. З березня 2013 року відповідач разом зі своєю співмешканкою вселився в житловий будинок №150 по вул. 1-го Травня в м. Дергачі Харківської області. 18 березня 2017 року відповідач ОСОБА_2 почав перешкоджати позивачу проживати у вказаному житловому будинку, а саме почав учиняти бійку, зібрав її речі і виставив їх на вулицю, а на вхідних дверях свого будинку встановив інші замки, не надаючи доступ до приміщення. Незважаючи на неодноразові звернення до Дергачівського ВП ГУ НП України в Харківській області відповідач ОСОБА_2 продовжує перешкоджати користуватися житловим приміщенням. Таким чином, він позбавив її можливості користуватися житлом і на сьогоднішній день вона не має постійного місця проживання, змушена тимчасово проживати в квартирі своєї колеги, чим спричиняє їй незручності, також у звязку із скрутним матеріальним становищем, вона не має можливості знімати квартиру. Під час проживання в житловому будинку №150 по вул. 1-го Травня в м. Дергачі Харківської області ОСОБА_1 здійснювала оплату за комунальні послуги, змінювала вікна, за власні кошти придбала бойлер та пральну машину, нею було встановлено сучасне опалення. За період 1985-1986 роки за спільні кошти було побудовано гараж, за період 1988-1992 роки - прибудову (ванну кімнату, кухню, коридор), погріб, сарай.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку про виклик до суду та копії відповідних документів. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка про виклик до суду відповідачу була вручена 07 листопада 2017 року.
Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, справу просила розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача просила ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти такого розгляду справи не заперечувала.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, а позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ВЛ №359927, 05 травня 1984 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис №58, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: ОСОБА_3.
Відповідно до домової книги від 29.11.1999 року, ОСОБА_1 зареєстрована 06 грудня 2000 року в житловому будинку за адресою: Харківська область Дергачівський район м. Дергачі вул. 1-го Травня №150.
Згідно паспорту ММ066978, виданого Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів.
Згідно ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно ч.1 ст.156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ч.3 ст.156 ЖК УРСР, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.64 ЖК УРСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Позивач ОСОБА_1 вселялася в спірний будинок як дружина члена сімї, тобто вона проживала на правах члена сімї відповідача, тому сторони мають рівні права користування спірним будинком.
Згідно ч.3 ст.9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно
або в судовому порядку.
Згідно ч.1 ст.116 ЖК УРСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Оскільки в ході розгляду справи не встановлено, що позивач створювала умови, неможливі для спільного проживання, які передбачені ч.1 ст.116 ЖК УРСР, суд вважає що право позивача на користування житловим будинком було порушено.
Суд враховує, що відповідно до ст.156 ЖК УРСР, члени сімї власника будинку, в тому числі й колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Їхнє право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно з яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК УРСР).
Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59-61, 208, 209, 212-215, 223-226, 233 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок за адресою: Харківська область Дергачівський район м. Дергачі вул. 1-го Травня №150.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Є. А. Болибок