Справа № 361/1331/17
Провадження № 2/361/1406/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

13 листопада 2017 р. Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого судді - Селезньової Т.В.,

при секретарі Корніюк К.А.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Бровари цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про виселення, -

встановив :

Позивач просить виселити відповідача із кімнати №147 у гуртожитку, що розташований за адресою: Київська область, м. Бровари, б-р Незалежності, буд. 3б, без надання іншого житла, мотивуючи тим, що за результатами застосування позасудового врегулювання в порядку ст. ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» набуло право власності на предмет іпотеки - гуртожиток, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, б-р Незалежності, буд. 3б. Відповідач користується житловим приміщенням - кімнатою №147, у даному гуртожитку, без належних на це правових підстав, ордер на заселення у приміщення йому не видавався, договір найму житлового приміщення не укладав, він не перебував і не перебуває у трудових відносинах з позивачем. Відповідачу пропонувалось укласти договір найму, але відповідач ухиляється від укладення договору, не сплачує плату за проживання у гуртожитку та за спожиті комунальні послуги.

Відповідач вчетверте не явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою проживання. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки.

Третя особа також жодного разу в судове засідання не зявлялась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.224 та ч.4 ст.169 ЦПК України.

Судом встановлено, що 13 травня 2016 року за результатами застосування позасудового врегулювання в порядку ст. ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» ОСОБА_4 ОСОБА_1» набуло право власності на предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору, укладеного з ПАТ «Броварський завод пластмас» від 06.08.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 856, а саме: гуртожиток, загальною площею 4883,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, б-р Незалежності, буд. 3б, про що свідчать відомості Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 13.05.2016 № 59061113.

Факт проживання відповідача у вищевказаній кімнаті гуртожитку також підтверджується актом від 06 червня 2017 року, складеним комісією у складі чотирьох осіб начальником адміністративно господарського управління ОСОБА_4 ОСОБА_1», завідувачем гуртожитку, а також мешканцями даного гуртожитку (мешканцями кімнат 5-а і 96).

Із заяви мешканки гуртожитку - кімнати № 147 ОСОБА_3 від 28.01.2014р. адресованій голові правління ПАТ «БЗП» вбачається, що вона просить дозволу на тимчасове проживання в даній кімнаті її родичам ОСОБА_2 і ОСОБА_6, оплату за проживання гарантувала.

Згідно претензії про стягнення заборгованості від 27.01.2017 р. № 12/2-3426, мешканець кімнати № 147 ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 436,74 грн. за грудень 2016 року, яку позивач пропонував сплатити до 06.02.2017 р.

30.01.2017р. дана претензія направлена відповідачу поштою, що підтверджено списком згрупованих поштових відправлень позивача і квитанцією Укрпошти від 30.01.2017.

Згідно із ч.2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сімям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Відповідно до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, яке їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в ч.2, а також осіб, перелічених у ст.125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення . Тобто дані правовідносини також врегульовані і нормами закону, що регулює користування службовими жилими приміщеннями.

Згідно ст.124 ЖК робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами,що з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Статтею 125 ЖК України передбачено випадки, в яких особа не може бути виселена з службового приміщення без надання іншого жилого приміщення, зокрема, не можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення деякі категорії інвалідів, учасників Великої Вітчизняної війни та їх сімей; особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; особи, що звільнені з посади, за якою надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з даним підприємством; особи, звільнені у зв'язку з ліквідацією підприємства, або за скороченням чисельності чи штату працівників; деякі категорії пенсіонерів; члени сім'ї померлого працівника; одинокі особи з неповнолітніми дітьми.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 91 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї, які проживають разом з ним, і за згодою наймодавця здавати в піднайом жиле приміщення у випадках і в порядку, встановлюваних цим Кодексом. Договір піднайму укладається в письмовій формі з наступною реєстрацією у житлово-експлуатаційній організації.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 93 ЖК України здача жилого приміщення в піднайом не допускається, якщо: в результаті вселення піднаймача розмір жилої площі, що припадатиме на кожну особу, яка проживає у цьому приміщенні, буде меншим від установленого для надання жилих приміщень.

Відповідно до ст. 95 ЖК України розмір плати за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги за договором піднайму встановлюється угодою сторін, але не може перевищувати розміру квартирної плати, що сплачується наймачем за надаване приміщення, і відповідної частини його витрат по оплаті комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 99 ЖК України піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

Відповідно до положень ст. 94 ЖК України здача жилого приміщення в піднайом з порушенням вимог, установлених частинами першою, третьою і четвертою статті 91 і статтею 93 цього Кодексу, тягне за собою недійсність договору піднайму. У цьому разі громадяни, які незаконно поселилися в жилому приміщенні, зобов'язані негайно звільнити його, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно із ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Будь-яких документів, які б вказували на наявність у відповідача права на зайняття даного жилого приміщення у гуртожитку, суду не надано.

З представлених суду доказів встановлено, що відповідач не перебував та не перебуває у трудових відносинах ані з попереднім власником гуртожитку - ПАТ «БРОВАРСЬКИЙ ЗАВОД ПЛАСТМАС», ані з теперішнім - ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1», став проживати у кімнаті № 147 в даному гуртожитку на підставі заяви третьої особи ОСОБА_3, тобто дані правовідносини мають ознаки договору піднайму жилого приміщення, разом з тим, доказів того, що такий договір був укладений у передбаченій законом письмовій формі з подальшою реєстрацією у житлово-експлуатаційній організації, як того вимагають положення ст. 91 ЖК України, суду не представлено.

Тобто, жодних підстав, як то наявність ордеру, договору найму або піднайму, які б давали відповідачу право проживання у належному позивачу гуртожитку, на час розгляду справи не встановлено.

Судом не встановлено віднесення відповідача до будь-якої категорії осіб, які не можуть бути виселені із гуртожитку без надання їм іншого жилого приміщення.

Крім того, як зазначив позивач, відповідач ухиляється від укладення договору найму кімнати у гуртожитку з позивачем, має заборгованість по оплаті житлово комунальних послуг.

Згідно із частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частини 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідність до вимог частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, позивач власник гуртожитку має право вимагати від відповідача, який без відповідних правових підстав проживає у належному позивачу гуртожитку, усунути перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном, в тому числі і шляхом виселення.

Оскільки договір найму жилого приміщення відповідачем з попереднім власником не укладався, то відсутні і підстави для збереження дії такого договору у звязку з переходом права власності до позивача. На пропозицію нового власника (позивача) укласти договір найму відповідач не надав згоду і такого договір не уклав. Тому відповідач не мав і на даний час не набув правових підстав для зайняття вказаного жилого приміщення. При таких обставинах позивач має право вимагати виселення відповідача, і відповідач підлягає виселенню без надання йому іншого жилого приміщення. Проживання сторонньої особи у жилому приміщенні без будь-якої правової підстави є порушенням прав власника цього жилого приміщення, і таке право підлягає судовому захисту у спосіб, обраний позивачем, шляхом виселення відповідача.

Підстави, які б перешкоджали виселенню відповідача із займаного жилого приміщення у гуртожитку, передбачені ст. 125 ЖК України, відсутні, так само відсутні правові підстави для надання відповідачу іншого жилого приміщення.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Також стягненню з відповідача підлягають судові витрати - сплачений позивачем судовий збір 1600, 00 грн. відповідно до ст..88 ЦПК України, оскільки позов задовольняється.

Керуючись ст.ст. 91, 93, 94, 95, 99, 109,110, 116, 124, 125, 127, 128, 129, 132, 138 ЖК України, ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

Виселити ОСОБА_2 із житлової кімнати № 147, що розташована у гуртожитку за адресою: Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, 3б, без надання іншого жилого приміщення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яку кожен з них може подати протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання даної заяви.

Суддя Т.В. Селезньова