АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 610/1213/17 Головуючий суддя І інстанції Тімонова В. М.
Провадження № 22-ц/790/5975/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: спори, що виникають із сімейних правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 05 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участі третьої особи - Балаклійського відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, в якому після уточнень просила стягнути з ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, за період з 01.04.2014 року по 15.03.2017 року у загальному розмірі 347603,02 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 13.11.1999 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, від якого має трьох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

07.06.2004 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харків шлюб розірвано.

10.11.2004 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харків стягнуто на її користь з ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини заробітку з всіх видів заробітку до повноліття дітей з наступними змінами розміру аліментів на дітей з розрахунку на 1 дитину - 1/4 частину заробітку, 2-х дітей - 1/3 частину заробітку, 3-х дітей 1/2 частину щомісяця з моменту подання заяви до суду з 08.10.2004 року та до досягнення дітьми повноліття або зміни обставин.

20.12.2004 року її представником отримано виконавчий лист та подано до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби (ВДВС) м. Харкова заяву про прийняття до виконання виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження.

В подальшому вона неодноразово зверталась до Орджонікідзевського ВДВС м. Харкова з метою встановлення стадії виконання рішення суду, на що їй в усній формі було повідомлено, що виконавчий лист направлено для виконання до Червонозаводського відділу ДВС м. Харкова. Згодом вона дізналась, що виконавчий лист було втрачено під час його пересилки.

23.02.2017 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-10302/04 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, на підставі якого 15.03.2017 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС м. Харків було відкрито виконавче провадження № 53568231.

Станом на 15.03.2017 року ОСОБА_4 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей в загальному розмірі 69652,50 грн. Станом на 2014 рік борг по сплаті аліментів складає 15933,00 грн.; станом на 2015 рік борг по сплаті аліментів складає 21484,50 грн.; станом на 2016 рік борг по сплаті аліментів складає 27630,00 грн. Загальний розмір заборгованості складає 69652,50 грн.

Розрахунок пені здійснюється за період з 01.04.2014 р. по 15.03.2017 р., складає 347603,02 грн.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 05 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено/

На це рішення суду ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів, при цьому форма вини значення не має. Вважає, що у даному випадку є презумпція вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти на утримання дитини, та прострочила виконання зобов'язання.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач свідомо, без наявності будь-яких об'єктивних причин не сплачував аліменти майже весь час з дня винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів.

Вказує, що суд першої інстанції взяв до уваги неналежні докази, а саме, банківські квитанції про внесення грошових коштів на невідомий рахунок, із зазначенням призначення платежу: «внесення коштів», що не є належним доказом сплати та отримання ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що неповідомлення позивачкою свого місця проживання відповідачеві об'єктивно унеможливило виконання ним аліментних зобов'язань, оскільки відповідач не надав жодних доказів на підтвердження цих обставин. Крім того, ОСОБА_4 була відома її адреса в м. Харкові.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач, знаючи про нарахований розмір заборгованості по аліментам, не оскаржив його, а отже погоджується з ним. Вважає, що вказані обставини підтверджують той факт, що відповідач знав про свій обов'язок щодо сплати аліментів, але свідомо не виконував його.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з недоведеності вини відповідача у наявності заборгованості щодо сплати аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.11.2004 року з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, стягнуто аліменти на утримання трьох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 1/2 частини заробітку відповідача зі всіх видів заробітку до повноліття дітей із наступною зміною розміру стягуваних аліментів на дітей з розрахунку на 1 дитину 1/4 частина заробітку; 2-х дітей - 1/3 частина заробітку; 3-х дітей - 1/2 частина заробітку, щомісячно з моменту подачі заяви до суду, тобто 08.10.2004 року і до досягнення дітьми повноліття, або зміни обставин.

Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року задоволено клопотання представника ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.11.2004 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей.

15.03.2017 року на підставі виконавчого листа № 2-10302/04 старшим державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС м. Харків було відкрито виконавче провадження № 53568231.

Станом на 15.03.2017 року ОСОБА_4 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей в загальному розмірі 69652,50 грн.

Як вбачається з постанови державного виконавця Балаклійського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області Марченко О.Ю. від 26.05.2017 року виконавчий лист №2-10302/04, виданий 03.03.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, прийнятий до провадження.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ізст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями самої ОСОБА_3 у суді першої інстанції, у 2010 році остання разом з дітьми переїхала на постійне місце мешкання до м. Москва, і про зміну місця свого проживання ОСОБА_4 жодним чином не повідомляла та нової адреси не надавала.

Крім того, з наданої ОСОБА_3 копії ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року вбачається, що виконавчий лист №2-10302/04 від 10.11.2004 року про стягнення з відповідача аліментів, на виконанні у відділі Червонозаводського ВДВС та на виконанні у Орджонікідзевському відділі ДВС станом на день звернення представника позивача із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, відповідач ОСОБА_4 не був обізнаний про хід виконання рішення, тому не можна вважати, що заборгованість зі сплати аліментів сталася з вини ОСОБА_4

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на доведеність вини ОСОБА_4 та свідому несплату ним аліментів за рішенням суду спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що банківські квитанції про внесення грошових коштів на невідомий рахунок, із зазначенням призначення платежу: «внесення коштів», що не є належним доказом сплати та отримання аліментів на утримання дітей позивачкою, не може бути підставою для скасування рішення районного суду, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження відсутності вини ОСОБА_4 у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про обізнаність відповідача щодо її місця проживання не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, тому не можуть бути прийняті судом.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на обізнаність ОСОБА_4 про наявність у нього аліментних зобов'язань не є само по собі доказом наявності вини останнього щодо їх невиконання.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду щодо їх оцінки, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: