АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 659/559/16-ц Головуючий в І інстанції Цесельська О.С.
Номер провадження 22-ц/791/479/17 Доповідач Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Орловської Н.В.

суддів: Кутурланової О.В.

ОСОБА_1

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 12 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И Л А:

29 серпня 2016 року представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 23.03.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки позичальник свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому просив стягнути з відповідача на користь Банка заборгованість станом на 06.07.2016р. в розмірі 20258,02 грн., з яких: заборгованість по кредиту 9618,44 грн., заборгованість по відсотках 8366,26 грн., заборгованість по сплаті пені та комісії 832,46 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 940,86 грн., судові витрати в сумі 1378 грн.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 12 січня 2017 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послалась на те, що під час розгляду справи не були досліджені обставини неправомірного списання 21.04.2015р. з кредитної картки позичальника грошових коштів в сумі 1518,36 грн. та 809,79 грн., які за результатом розгляду її звернень були повернуті Банком на картку-рахунок позичальника для отримання заробітної плати. Висновки суду про наявність вини позичальника у списанні кредитних коштів з картки ґрунтуються лише на припущеннях. Також не надано доказів, що саме Умови та Правила надання банківських послуг, які надані Банком суду, були надані позичальнику для ознайомлення, та не перевірено дійсність цих правил на час виникнення спірних правовідносин сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 23.03.2010 року укладений кредитний договір про відкриття карткового рахунку та його обслуговування.

ОСОБА_2 підписана відповідна заява від 23.03.2010р. де містяться умови кредитування, тарифи кредитних послуг. Крім того, в тексті вказаної заяви, перед підписом заявника зазначено, що він ознайомився і згодний з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і тарифами Банку та Умовами надання банківських послуг.

Наявність підпису позичальника щодо ознайомлення нею із діючими тарифами Банку, щодо цієї банківської послуги, вказує на погодження сторонами умов про порядок повернення кредитних коштів шляхом сплати позичальником щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. до 25 числа кожного місяця, а також умови сплати комісії та відповідальність позичальника у випадку порушення кредитного зобовязання шляхом сплати неустойки.(а.с.9).

Банк оформив та видав ОСОБА_2 платіжну картку і ПІН-код до неї і здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій відповідача із використанням платіжної картки.

На виконання вказаного договору відповідачу відкритий основний технічний картковий рахунок у національній валюті України, та додатковий картковий рахунок у національній валюті із видачею 23.03.2010р. кредитної картки універсальна № 397955 із лімітом 3000 грн. зі сплатою 1% комісійних. Базова кредитна ставка по ліміту не може перевищувати 3% на місяць із розрахунку 360 днів, зі строком дії картки до січня 2014р. Нова картка за цим договором видана 31.12.2013р. за № 116488 зі строком дії до жовтня 2017р. (а.с.90). Кредитний ліміт у період часу з 27.06.2011р. складав 13000 грн., який був зменшений до 9630 грн. із 21.12.2015р. (а.с.89,143).

Відповідачка отримала від Банку кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна», зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Заперечуючи заявлені позовні вимоги, ОСОБА_2 посилалась на ту обставину, що фінансові операції 17.04.2015р. по списанню із її кредитної картки суми 9919,95 грн. здійснені шахрайським шляхом поза її волею, а тому вважала, що розрахована Банком заборгованість цих коштів та відсотків за їх користування, не підлягає стягненню.

Відповідно до статті 1073 ЦК України, у разі безпідставного списання банком грошових коштів із рахунка клієнта, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із п.7.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п. 6.7; 6.8 Положення № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 17.04.2015р. із кредитної картки позичальника здійснені сім платіжних операцій по списанню коштів в межах кредитного ліміту на загальну суму 12757,34 грн., із яких сума 1518,36 грн., за заявою позичальника про несанкціоноване списання із карткового рахунку коштів, була повернута банком на її кредитний рахунок. Розмір використаних кредитних коштів із карткового рахунку склав 9919,95 грн.

За висновком Департаменту Безпеки захисту банківських технологій та інформаційних ресурсів вбачається, що по кредитній картці «Універсальна» № 116488, виданій клієнту банку ОСОБА_2, проведені сім транзакцій у період часу з 19:12:48 по 19:21:00 годин.

Згідно пояснень останньої вбачається, що на її телефонний номер, який є фінансовим за даним кредитним лімітом, надійшов дзвінок від особи, яка представилась представником Банку із пропозицією збільшити кредитний ліміт. При цьому відповідачка заперечувала факт надання конфіденційної інформації, яка могла бути використана для несанкціонованого зняття коштів. Проте, перевіркою встановлено, що 17.04.2015р. о 19:03:33 та об 19:06:44 на фінансовий телефон власника картки надійшло два СМС повідомлення Банку з одноразовим паролем (57058439 та 48990652) для підтвердження оплати замовленого товару чи послуг та одночасним письмовим застереженням Банку не повідомляти його третім особам.

Списання коштів отримувачем здійснено із використанням карти власника, CVV2 коду карти, строк її дії та індивідуального пароля підтвердження оплати. Після отримання цієї інформації платіж був відправлений на картку RefP 48:469078. Сума в розмірі 1518,36 грн. повернута на картку, належну ОСОБА_2, на виконання її заяви за ID 112795 від 21.04.2015р. (а.с.136-139).

Як вбачається з відомостей про рух коштів на рахунку відповідачки, транзакції здійснені 17.04.2015р. на оплату косметики FABERLIC.COM2.KYIV. (а.с.66-67).

Умови і правила надання банківських послуг встановлюють, що питання безпеки та застереження, які сприяють безпечному використанню банківських послуг, описують не тільки права споживача послуг, але й обовязки, виконання яких самим споживачем унеможливлює шахрайські дії із коштами на рахунках позивача. Зокрема, п.п.2.1.9.5 Держатель картки зобовязується не повідомляти ПІН, постійний та одноразові паролі і контрольну інформацію, не передавати картку, її реквізити для здійснення операцій іншими особами. А також нести відповідальність за здійснення операцій з використання ПІН коду, постійного, одноразового паролів.(а.с.30)

Відповідно до умов п.1.1.5.5. Банк не несе відповідальності у випадку коли про рахунки клієнта, його картки, контрольної інформації Клієнта, надісланої СМС повідомленням, ПИН коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 чи проведених клієнтом операцій, стане відомо іншим особам внаслідок недобросовісного виконання Клієнтом умов їх зберігання і користування. (а.с.19).

Отже, в ході розгляду справи встановлено і підтверджено письмовими доказами, що після телефонної розмови відповідачки із невідомою особою, останній отримав відомості про номер кредитної картки, термін її дії та CVC код, а також одноразовий пароль за допомогою яких невідомою особою 17.04.2015р. здійснений переказ коштів із кредитного рахунку власника картки на картку RefP 48:469078, як оплату товарів і послуг.

Наведені дії власника картки ОСОБА_2 сприяли вчиненню несанкціонованої операції по списанню коштів із кредитного рахунку, а тому позивач, згідно п.1.1.5.5. наведених Умов і правил надання банківських послуг, не може нести відповідальності за спричинення збитків, заподіяних споживачеві послуг.

За вказаними обставинами справи доведено, що користувач своїми діями сприяв незаконному використанню лише йому відомої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, тоді як Банк у належний спосіб повідомив про недопустимість розголошення такої інформації третім особам, а тому слід визнати правомірним висновок суду про відсутність вини позивача у несанкціонованому знятті коштів, що звільняє останнього від відповідальності за списання спірної суми із карткового рахунку споживача.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, в справі № 6-71цс15 від 13.05.2015р.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність боргового зобовязання відповідачки, яке складається із заборгованості станом на 06.07.2016р. в розмірі 20258,02 грн., із яких: тіло кредиту - 9618,44 грн., відсотки за користування кредитом - 8366,26 грн., комісія - 832,86 грн., штраф - 1440,86 грн.

В ході розгляду справи відповідачка правильність розрахунку не спростовувала, а тому слід визнати обґрунтованим висновок суду про стягнення боргу у визначеному позивачем розмірі.

Оскільки справа розглянута з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для задоволення скарги і скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ______________ Н.В.Орловська

Судді: ______________ О.В.Кутурланова

______________ ОСОБА_1