АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3622/17 Справа № 199/8367/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Варенко О.П.
Категорія 27
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого Варенко О.П.,
суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
при секретарі - Василенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року
у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.02.2011 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, тому станом на 31.10.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком, яку позивач просив суд стягнути на його користь, складає 14580,10 грн.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року відмовлено у позовних вимогах.
Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02.02.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, на умовах якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Згідно розрахунку позивача станом на 31.10.2016 року відповідач має заборгованість перед банком, яка складається з:
- заборгованість за кредитом 7947,21 грн.;
- заборгованість по процентам за користування кредитом 4762,41грн.;
- заборгованість за пенею та комісією 700,00 грн.;
- штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;
- штраф (процентна складова) - 670,48 грн.;
Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідач періодично до 09.06.2015 року здійснював погашення заборгованості за кредитом, однак зазначені кошти зараховувались в рахунок погашення нарахованих відсотків, пені, та штрафних санкцій відповідно до умов договору.
Згідно довідки ТВО начальника штабу військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) від 10.02.2017 року ОСОБА_1 з 10.12.2014 року зарахований на всі види забезпечення в частині наказом командира військової частини №81-к, приймав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, є учасником бойових дій, посвідчення серії НОМЕР_3 від 24 грудня 2015 року. Також відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2015 року по теперішній час відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 пп НОМЕР_2 .
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.527,530,1049,1050,1054 ЦК України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки був позбавлений можливості із наданого відповідачем розрахунку встановити дійсну заборгованість відповідача за кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що позивачем наданий розрахунок заборгованості, який є належним доказом позовних вимог, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, з урахуванням встановлених обставин справи, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості не відповідає вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
З метою повного та всебічного розгляду справи колегією суддів було витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» детальний розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №б/н від 02.02.2011 р. із зазначенням конкретних складових та сплачених сум з урахуванням вимог вищезазначеного Закону.
Однак вимоги суду позивач не виконав, в той час як сторона у справі зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.10 ЦПК України.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, всупереч вимогам ст.58 ЦПК України, не містить достатньої інформації щодо предмета доказування. Інших розрахунків позивачем надано не було в порушення вимог ст.60 ЦПК України, що позбавляє колегію суддів можливості встановити обставини щодо яких виник спір.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм діючого законодавства і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова