Справа № 178/1286/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2017 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого Цаберябого Б.М.

при секретарі Янченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1, до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про відшкодування 51000 грн. матеріальної шкоди та 11292 грн. моральної шкоди, повязаної із смертю потерпілого ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 10 лютого 2011 року на автодорозі «Одарівка-Томаковка» близько 07 год. 30 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та КамАЗ, д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4. Внаслідок даної ДТП загинули водій автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який був його сином. З даного приводу була порушена кримінальна справа, яка була провадженням закрита. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «КРАЇНА», що підтверджується полісом ВЕ/4112343 від 18 травня 2010 року. Позивач вказує, що у травні 2011 року він разом зі своєю дружиною, яка є матірю загиблого ОСОБА_2, звертались до ПАТ «Страхова компанія «КРАЇНА» із заявою про страхове відшкодування, але до цього часу відповіді так і не отримали. Позивач вказує, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а саме: інваліди на строк їх інвалідності. А позивач є батьком загиблого, та є інвалідом ІІІ групи з 30 серпня 1995 року довічно, то він має право на одержання відшкодування шкоди заподіяною смертю потерпілого. Оскільки п. 27.1 ст. 27 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страхове відшкодування виплачується, якщо, смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди. А відповідно до п. 27.2 страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Розмір матеріальної шкоди згідно полісу цивільно-правової відповідальності ВЕ/4112343 від 18 травня 2010 року складає 51000 гривень. А відповідно до п. 27.3. страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, батькам померлого і загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами. Таким чином на думку позивача, сума моральної шкода складає 11292 гривень. Після неодноразових звернень позивача та його представника до відповідача з метою отримання страхового виплати, відповідач проігнорував їх листи, та до цього часу виплату не здійснив. Тому представник позивача звернувся до суду з проханням стягнути з ПАТ «Страхова компанія «КРАЇНА» на користь ОСОБА_1 51000 гривень шкоди повязаної із смертю потерпілого та 11292 гривень моральної шкоди.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав і пояснив, що позивач за відшкодуванням страхових виплат до страхової компанії не звертався, відшкодування шкоди має відбуватись згідно законодавства про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яке діяло на час настання страхового випадку, а не те що чинне на час подачі позову. Тому він не вбачає порушення прав позивача з боку відповідача і вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню.

Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги заявника задоволені бути не можуть з огляду на наступне: в судовому засіданні встановлено, що 10 лютого 2011 року близько 07 год. 30 хв. на автошляху «Одарівка-Томаковка» відбулась дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля НОМЕР_1, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем на підставі полісу ВЕ/4112343 від 18 травня 2010 року. В даному ДТП, згідно постанови слідчого від 27 квітня 2011 року про закриття кримінальної справи № 70111036 та свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 372825, виданого виконкомом Преображенської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області 14 лютого 2011 року, загинув пасажир автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_2, який був сином позивача, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії V-КИ № 479028, виданим Преображенською сільською радою Криничанського району Дніпропетровської області 25 листопада 1988 року. На час скоєння ДТП перебував у чинності Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 01 січня 2011 року /далі Закон/, норми якого підлягають застосуванню при вирішенні даного спору як те передбачено ст. 5 ЦК України. Згідно ст. 1200 ЦК України, ст. 27 Закону, полісу ВЕ/4112343 від 18 травня 2010 року, право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, мають непрацездатні особи, які були на утриманні померлого, або мали на день його смерті право на одержання утримання від померлого, у розмірі 51000 грн. Ст. 23 ЦК України, ст.ст. 9, 22 Закону передбачено відшкодування моральної шкоди в розмірі не більше 2550 грн. Для отримання страхового відшкодування позивач у відповідності з правилами ст. 35 Закону мав надати відповідачу відповідну заяву, строк подання якої Законом не обмежений. Тобто лише за умови перебування позивача на утриманні померлого ОСОБА_2, чи наявності у нього права на таке утримання на день смерті ОСОБА_2, та за умови звернення позивача до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, позивач мав право на отримання такого відшкодування. Але доказів перебування позивача на утриманні померлого, чи права на одержання такого утримання, як і належних доказів звернення позивача до відповідача з заявою про утримання страхового відшкодування в судовому засіданні не встановлено, що свідчить про відсутність винності відповідача в невиплаті позивачу страхового відшкодування і обумовлює неможливість покладення на позивача обов'язку виплатити відповідачу 51000 грн. матеріальної та 11 292 грн. моральної шкоди. А висновок суду про неможливість задоволення позовних вимог звільняє відповідача від обов'язку сплати судових витрат, як те передбачено ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» 51000 гривень матеріальної шкоди та 11292 гривень моральної шкоди, повязаної із смертю потерпілого ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення або з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_5

р