Справа № 639/7473/16-ц
Провадження № 2/639/359/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання Макушенко Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з вищевказаною позовною заявою, вимоги якої в подальшому уточнено, та просила суд визнати виконавчий напис від 04.07.2016 № 13763, вчинений ОСОБА_2 - нотаріусом Київського міського нотаріального округу, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за період з 16.04.2015 по 25.05.2016 суми заборгованості за кредитом, яка складається з: заборгованість за кредитом 25494,97 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом 15553,97 доларів США, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що 15.04.2008 між нею та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 700005405 на суму 30846,18 доларів США на придбання автомобіля марки Hyundai модель Tucson, кузов № НОМЕР_1, 2008 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2.

В тексті кредитного договору основне забезпечення (застава) це автомобіль марки Hyundai модель Tucson, кузов № НОМЕР_1, 2008 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2.

Проте, в жовтні 2008 року виникли обставини, які унеможливлювали у повному обсязі та належним чином сплачувати позивачем грошові кошти в рахунок погашення кредиту та сплати відсотків. Однак, позивач продовжувала сплачувати всі необхідні платежі, проте не в повному обсязі, як передбачено кредитним договором.

У 2010 році ПАТ «Альфа-Банк» звернувся з позовом до Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

13.01.2011 Третейський суд позов задовольнив частково та стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитом - 201155,29 грн, по процентах 11455,55 грн, по пені - 12480,40 грн. Вказане рішення набрало законної сили.

27.01.2017 Новозаводським районним судом міста Чернігова у справі № 6-182/12 постановлено ухвалу суду про видачу ПАТ «Альфа-Банк» виконавчого листа на підставі рішення Третейського суду від 13.01.2011 по цивільній справі № 5307-6/632/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором кредиту у сумі 225091,24 грн, судові витрати у сумі 100,00 грн.

Проте, ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист про стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_1 так і не пред'явив до Державної виконавчої служби для виконання.

04.07.2016 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис за № 13763 про стягнення з ОСОБА_3 за період з 16.04.2015 року по 25.05.2016 суми заборгованості яка складається із: заборгованість за кредитом - 25494,97 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 15553,97 доларів США.

04.07.2016 Жовтневим ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 52311227.

Однак, позивач вважає, що нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив право позивача на добровільне виконання вимог третьої особи в строки та в порядку передбаченому кредитним договором та Законом, оскільки він не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, попередньо не переконавшись та не отримавши від банку документів, які б підтвердили отримання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень та зі спливом тридцятиденного строку з моменту отримання б позивачем такої вимоги, що, на думку позивача, свідчить про грубе порушення з боку приватного нотаріуса вимог передбачених законодавцем.

Вищевказаних вимог відповідачем ПАТ «Альфа-Банк» виконано не було. Відповідач надсилав на адресу позивача декілька листів щодо дострокового повернення кредиту, остання з яких була надіслана 26.05.2016. У вказаному листі відповідач вимагав погасити загальну заборгованість в розмірі 607388,92 доларів СІІІА з них: заборгованість за кредитом - 25494,97 доларів СІНА, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 15553,97 доларів США, пеня за договором кредиту 566399,98 доларів США. Однак, виконавчий напис вчинений на іншу суму - 41048,94 доларів США. Окрім того, у листі боржнику надавався строк на добровільне погашення протягом семи днів з дати одержання цієї вимоги, вказаний лист отримано 30.05.2016. Такими діями, як вважає позивач, Банк позбавив її добровільно виконати вимогу протягом 30-ти днів. Такий самий обовязок стягувача щодо надання 30-ти днів на добровільне виконання вимоги передбачений законодавством України. Також, позивач заперечує щодо розміру суми заборгованості на яку було винесено виконавчий напис нотаріуса. Сума у розмірі 41048,94 доларів США є повністю необґрунтованою та нічим не підтвердженою.

Крім того, в письмових поясненнях, позивач зазначає, що строк предявлення виконавчого листа № 6-182/12 до виконання сплив 27.03.2013. Таким чином, відповідач пропустив строк предявлення виконавчого листа до виконання та не скористався своєчасно своїм правом на примусове стягнення заборгованості.

Посилаючись на постанову ВСУ, позивач вказує, що повторне стягнення заборгованості за кредитом шляхом вчинення виконавчого напису є незаконним, права стягнення на суму 25494,97 доларів США на момент звернення стягувача до нотаріуса вже не існувало.

Повторно вимагати саме цю суму банк не може, тому що згідно ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну заяву з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Дії відповідача порушують конституційні права ОСОБА_1, оскільки ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Також, позивач посилається на те, що оскільки ухвалено судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. А, отже, надані ОСОБА_2 виписки підтверджують, що розмір заборгованості згідно з розрахунком Банку є спірним - відсотки після закінчення строку дії кредитного договору нараховані неправомірно.

Крім того, відповідачем пропущено трирічний строк для звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки Банк, надіславши на адресу ОСОБА_1 вимогу дострокового повернення кредиту та інших платежів від 24.11.2010, якою вимагав в тридцятиденний строк достроково повернути кредит, змінив дату виконання основного зобовязання - 24.12.2010. Відповідач же звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в 2016 році, через три роки після спливу трирічного строку для звернення з такою заявою.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які діють на підставі довіреностей, позов у судовому засіданні підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також у письмових поясненнях, просили задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Аьфа-Банк» у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував, посилаючись на письмові заперечення Банку, в яких відповідач зазначив, що нотаріусу були подані документи відповідно встановленого законодавством переліку, тому вчинення оскаржуваного виконавчого напису відбулось з повним дотриманням норм, якими врегульована дана нотаріальна дія. Крім того, заборгованість за кредитним договором не погашена, а отже кредитний договір продовжує свою дію, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином. Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки в порушення вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і представлені в суд докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 15.04.2008 між позивачем та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», укладено кредитний договір № 700005405, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 30846,18 доларів США на придбання легкового автомобіля Hyundai Tucson, 2008 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, з остаточною датою повернення кредиту 16.04.2015 (а.с. 9-14).

Однак, позивач у повному обсязі зобов'язання за кредитним договором не виконувала, у звязку з чим Банк направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про досудове врегулювання спору від 24.11.2010, в якій Банк вимагав від позичальника у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше тридцяти семи днів з моменту відправлення вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафи/пеню. Станом на 16.08.2010 прострочення платежу становить 28528,68 доларів США, у тому числі неустойка 1581,8 доларів США (а.с. 133).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 09.11.2016 у справі № 6-2251цс16, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені/штрафу, кредитор відповідно до частини другої ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, ПАТ «Альфа-Банк» змінив строк виконання основного зобов'язання з 16.04.2015 на 24.12.2010.

Позивач жодної відповіді на вимогу Банку не надала, у звязку з чим, відповідач звернувся з позовом до Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 суми заборгованості за кредитним договором № 490080460 від 01.07.2008 та договором поруки № 490080460-П від 01.07.2008, рішенням якого 13.01.2011 частково задоволено позовні вимоги Банку та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в розмірі 201155,29 грн, по процентах в розмірі 11455,55 грн та по пені в розмірі 12480,40 грн. Рішення набрало законної сили (а.с. 15-16).

27.01.2012 Новозаводським районним судом м. Чернігова постановлено ухвалу суду у справі № 6-182/12 за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у складі ОСОБА_7 (одноособово) по цивільній справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, якою задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» та видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором кредиту у сумі 225091,24 грн, судові витрати по сплаті третейського збору у сумі 100,00 грн та судові витрати в розмірі 38,50 грн (а.с. 17).

Проте, ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист про стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_1 так і не пред'явив до Державної виконавчої служби для виконання.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Згідно положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання. Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Таким чином строк предявлення виконавчого листа № 6-182/12 до виконання сплив ще в 2013 році.

30.05.2016 відповідачем повторно направлено вимогу від 26.05.2016 на адресу ОСОБА_1, в якій зазначено, що станом на дату розрахунку 25.05.2016 загальна сума заборгованості за Договором становить 607388,92 дол. США, а саме: за кредитом 25494,97 дол. США; за відсоткам 15553,97 дол. США; по пені 566339,98 дол. США (а.с. 18).

04.07.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 13763, про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за період з 16.04.2015 року по 25.05.2016. Сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом - 25494,97 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 15553,97 доларів США. Загальна сума заборгованості становить 41048,94 дол. США (а.с. 19).

21.09.2016 заступником начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_8 на підставі виконавчого напису № 13763, виданого 04.07.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_2, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52311227 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 41048,94 дол. США (а.с. 20).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановлених законом.

Згідно ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 ЗУ «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються оригінали нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З врахуванням вищезазначеного, до обов'язку нотаріуса входить перевірка безспірності боргу після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання, однак, як вбачається з матеріалів справи, безспірність боргу нотаріусом не перевірена.

При зверненні заінтересованої особи стягувача за захистом своїх цивільних прав на нотаріуса покладено обов'язок здійснити перевірку наявності певних умов, за яких може бути вчинена ця нотаріальна дія. Зокрема це перевірка всіх документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, які підтверджують наявність зобов'язання та їх безспірність.

Право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв'язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання.

Враховуючи вищевикладене, документи, які подає стягувач, повинні підтверджувати не лише заборгованість боржника та встановлювати прострочення виконання зобов'язання, а й безспірність цих фактів. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.

Як зазначається в Узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмов в їх вчиненні», однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто залишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума заборгованості, яка була прийнята нотаріусом та зазначена у виконавчому написі, включає в собі заборгованості по кредиту у розмірі 25494,97 дол. США та відсотках у розмірі 15533,97 дол. США за період з 16 квітня 2015 року по 25 травня 2016 року.

Відповідність розрахунків заборгованості, з урахування строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася. Виконавчий напис видано саме на суму, яка була вказана стягувачем.

Усі ці обставини нотаріусом не враховувались, оскільки, по-перше, право примусового стягнення у Банка виникло ще в 2010 році, коли відповідач дізнався про своє порушене право.

По-друге, своєю вимогою від 24.11.2010 відповідач змінив строк виконання основного зобов'язання, оскільки наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідач скористався своїм правом відповідно до ст. 1050 ЦК Україги, а також пунктом 6.1 Загальних умов кредитування фізичних осіб Розділу № 2 Кредитного договору про право Банку вимагати дострокового повернення кредиту та інших платежів у випадку істотного порушення позичальником зобовязань, та надіслав ОСОБА_1 вимогу про досудове врегулювання спору № 69841-102-6/6 від 24.11.2010, якою вимагав в тридцятиденний строк достроково повернути кредит.

Тобто, Банк відповідно до положень статті 1050 ЦК України та пункту 6.1 Загальних умов скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобовязання.

У справі № 6-1174цс16 від 02 листопада 2016 року Верховним Судом України викладена наступна правова позиція: «Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Таким чином, якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати».

Отже, відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в 2016 році, через три роки після спливу трирічного строку для звернення з такою заявою відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».

По-третє, ухвалено судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, у звязку з чим нарахування відсотків за користування кредитом поза строком дії кредитного договору законодавством не передбачено. Такої позиції дотримується й Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.10.2014 у справі № 6-28531св14, в якій зазначено, що з моменту набрання законної сили рішення суду про дострокове стягнення з боржника всієї суми кредитної заборгованості, право банка на отримання відсотків припинилось, що не позбавляє банк вимагати від позичальника сплати пені та штрафів, передбачених договором.

По-четверте, присутня повторність стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 25494,97 дол. США, адже відповідач звернувся до нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису на суму заборгованості, яку раніше вже було стягнуто в судовому порядку 13 січня 2011 року Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз».

Дії Відповідача порушують вимоги ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Посилання відповідача на те, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 13.01.2011 не було виконано в примусовому порядку, не є підставою для повторного стягнення за виконавчим написом тієї ж самої суми заборгованості.

З огляду на вищевикладене, суд не може погодитись, що заборгованість, яку було стягнуто за виконавчим написом нотаріуса, є безспірною, а тому суд робить висновок про відсутність визначених у ст. 88 Закону України "Про нотаріат" підстав для вчинення приватним нотаріусом 04.07.2016 виконавчого напису, оскільки кредитодавець, тобто відповідач по справі ПАТ «Альфа-Банк», не надав суду відповідних доказів безспірності суми вказаного боргу.

У звязку з вищевикладеним, аналізуючи усі обставини по справі, суд приходить до висновку щодо задоволення позовної заяви та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 04.07.2016, зареєстрований за № 13763, вчинений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суми заборгованості за кредитним договором № 700005405 від 15.04.2008.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 2), судовий збір у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 18, 257, 258, 261, 1050 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст. 61 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 04.07.2016 року зареєстрований за № 13763, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» суми заборгованості за кредитним договором № 700005405 від 15.04.2008 за період з 16.04.2015 по 25.05.2016 в розмірі 41048,94 дол. США, яка складається з: 25494,97 дол. США заборгованість за кредитом; 15553,97 дол. США заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» () на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3) суму судового збору у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М. Гаврилюк