Справа № 369/6976/17
Провадження № 2/369/3106/17
РІШЕННЯ

Іменем України

30.10.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

за участю секретаря Водала А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Перший Український ОСОБА_2» про зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 18 червня 2016 року він уклав з відповідачем договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та отримав в кредит грошові кошти в розмірі 4 310,14 грн. Протягом вересня-листопада 2016 року він достроково погасив кредит. Але на його телефон почали надходити смс-повідомлення про наявну заборгованість. Він неодноразово звертався до відповідача для зясування питання про виникнення заборгованості. Лише 21 червня 2017 року він отримав листа, в якому вказувалась його заборгованість в розмірі 2 043,82 грн. Вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та не зарахували в погашення кредитних зобовязань платежі, що сплачені для дострокового погашення заборгованості.

Просив суд зобовязати ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» врахувати платежі 11 липня 2016 року на суму 1000 грн.; 05 вересня 2016 року на суму 1000 грн.; 29 вересня 2016 року на суму 1000 грн.; 19 жовтня 1000 грн.; 17 листопада 2016 року на суму 310,14 грн., а всього на суму 4 310,14 грн. в рахунок дострокового погашення кредитного договору №2 від 18 червня 2016 року.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили суд задоволити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

При розгляді справи судом встановлено, що 18 червня 2016 року між ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» та ОСОБА_1 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2. За умовами даного договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 4310,14 грн.

З поданих суду квитанцій судом встановлено, що ОСОБА_1 в рахунок дострокового погашення кредитного договору №2 від 18 червня 2016 року здійснено наступні платежі: 11 липня 2016 року на суму 1000 грн.; 05 вересня 2016 року на суму 1000 грн.; 29 вересня 2016 року на суму 1000 грн.; 19 жовтня 1000 грн.; 17 листопада 2016 року на суму 310,14 грн., а всього на суму 4 310,14 грн..

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

П.8 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат.Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, встановлених в абзаці першому цієї частини, кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення. Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує відсотки за користування кредитом та вартість всіх послуг, пов'язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Кредитодавцю забороняється відмовляти споживачу в прийнятті платежу у разі дострокового повернення споживчого кредиту. Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь-яку додаткову плату, пов'язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною».

При вирішенні даного спору суд бере до уваги умови кредитного договору, який зберігається у ОСОБА_1, його право на дострокове погашення кредитної заборгованості, оскільки останній виконував саме ці умови договору. Суд критично оцінює пояснення представника банку, що слід до уваги брати саме їх положення щодо необхідності спеціального зазначення у платіжних квитанціях призначення платежу щодо дострокового погашення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що позивача, як споживача, про ознайомленні з такою інструкцією. Разом з тим, таке обґрунтування суперечить приписам Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час укладення договору.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Перший Український ОСОБА_2» про зобовязання вчинити дії задоволити.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_2» врахувати платежі, здійснені ОСОБА_1 11 липня 2016 року на суму 1000 грн.; 05 вересня 2016 року на суму 1000 грн.; 29 вересня 2016 року на суму 1000 грн.; 19 жовтня 1000 грн.; 17 листопада 2016 року на суму 310,14 грн., а всього на суму 4 310,14 грн. в рахунок дострокового погашення кредитного договору №2 від 18 червня 2016 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» на користь держави судовий збір в розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич