Справа № 647/2350/17
№ провадження 2/647/807/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27.11.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області
у складі: головуючого судді Миргород В.С.
при секретарі Татаровській І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області в порядку заочного розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, суд -
ОСОБА_1 звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яку обґрунтовує наступним:
20.06.2017 року о 20 годині 30 хвилин, в с. Зміївка Бериславського району Херсонської області по вул..Нова, ОСОБА_2 керував транспортним засобом ІЖ105 державний номер 0416ХОГ, не вибравши безпечного інтервалу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ СЕНС державний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Крім цього, ОСОБА_2, після скоєння дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди, чим своїми діями порушив п. 2.1 а ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
Вина відповідача у вчиненні зазначених правопорушень, підтверджується постановою Бериславського районного суду Херсонської області від 07.07.2017 року.
Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав зазначених у ньому, також зазначив, що відповідач з місця ДТП зник, автомобіль пошкодив, що позбавило його можливості тривалий час до місця роботи добиратися громадським транспортом, що викликало певні незручності, також на роботі він використовував власний транспортний засіб, оскільки працює менеджером з продажу, а у звязку з ДТП був позбавлений зазначеного, наслідком чого є незручності, додаткові хвилювання та порушення способу життя, яке полягає також у вимушених зверненнях суду за захистом порушеного права, до лікаря для відновлення стану здоровя та витрачанні на це додаткового часу.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, причини неявки до суду не повідомив.
Зі згоди позивача у відповідності до ст.ст.169, 224-225 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до ст. 124 Конституції України - юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно ст. 55 Конституції України (рішення Конституційного суду України від 25.11.1997 р. № 6-зп, щодо офіційного тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, ст. 248-2 ЦПК України) способи захисту порушених прав особи не обмежуються, кожному гарантовано судовий захист своїх порушених прав. Звернення за захистом свого порушеного права до суду у порядку позовного провадження є лише одним із способів захисту своїх прав, право обирати які належить виключно особі, права якої порушені (Позивачу).
При цьому суд враховує положення ст. 3 ЦПК України та ч. 1 ст. 15 ЦК України, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
При вирішенні такого судового звернення суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі.
При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.
Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.
З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.
Судом встановлено, що 20.06.2017 року о 20.30 хвилин, в с. Зміївка Бериславського району Херсонської області по вул..Нова, ОСОБА_2 керував т/з ІЖ105 д/н 0416ХОГ, не вибравши безпечного інтервалу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з ЗАЗ СЕНС д/н НОМЕР_1, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Крім того, 20.06.2017 року о 20.30 в с. Зміївка по вул.. Нова, ОСОБА_2 керував т/з ІЖ105 д/н 0416ХОГ, скоїв ДТП, після чого залишив місце пригоди, чим своїми діями порушив п. 2.1 а ПДР України, і скоїв правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
Постановою Бериславського районного суду Херсонської області від 07.07.2017 року, відповідача визнано винним у вищезазначених правопорушеннях (а.с. 5, 6).
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Позивач ОСОБА_1, є власником транспортного засобу, марки ЗАЗ, модель SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, який отримав механічні пошкодження в результаті зазначеного ДТП, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 152024 (а.с. 7).
Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п.п. 3, 4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В судовому засіданні встановлено, що діями відповідача, позивачу спричинена окрім матеріальної шкоди, питання щодо її відшкодування вирішено в позасудовому порядку, моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із пошкодженням майна та порушенні звичайного способу життя, так як протягом тривалого часу йому довелося відшукувати грошові кошти, що вийшло за рамки сімейного бюджету, для ремонту власного автомобіля, через пошкодження транспортного засобу, через що також він був вимушений тривалий час до місця роботи добиратися громадським транспортом, що викликало певні незручності, так як на роботі він повинен використовувати власний транспортний засіб, оскільки працює менеджером з продажу, а у звязку з ДТП був позбавлений зазначеного. Додаткові хвилювання та порушення способу життя позивача, полягають також у вимушених зверненнях до суду за захистом порушеного права, до лікаря для відновлення стану здоровя (а.с. 8) та витрачанні на це додаткового часу.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди підлягає задоволенню.
Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Як вбачається із наявної при матеріалах справи квитанції АТ «Ощадбанк» №86 від 19.10.2017 року, позивачем ОСОБА_1 сплачено 640,00 судового збору.
Згідно ч.1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись постановою №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бериславський районний суд.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Миргород