Справа № 396/1852/17
Провадження № 2/396/825/17
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
14.12.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого - Кухарської Н.А.,
за участю секретаря - Стеценко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки та поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.
Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню за наступних підстав.
Згідно із ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи , які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказі, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі, доказів .
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадкі, встановлений ст. 61 Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.
Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Країна» та ОСОБА_1 укладено поліс № АС/6567907 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.08.2013 року з строком дії з 09.09.2013 року по 08.09.2014 року Забезпечений транспортний засіб тип С2 номерний знак 047-46ОН марка КАМАЗ - 5410 1982 року випуску (а.с.4).
25.06.2014 року ОСОБА_2 звернувся до позивача з заявою на виплату страхового вішкодування (а.с.9).
Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17.01.2014 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., за те, що ОСОБА_1 о 19 год. 30 хв на а/д Н-13 Кіровоград Платоново, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з причіпом ГКБ 8527 д/н НОМЕР_2, під час руху не стежив за технічним станом транспортного засобу в наслідок несправності тягово счепного пристрою допустив відрив причіпу, який виїхав на смугу зустрічного руху де допустив бокове зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, після чого останій здійснив зїзд в лівий по ходу руху кувєт. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.3б ПДР України. Постанова набрала законної сили 28 січня 2014 року (а.с. 15).
Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно із п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 4 вказаної постанови, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно із ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому, оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Частиною 1 ст. 88 ЦПК України, встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 1600,00 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 8, 25, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 759, 771, 979, 980, 990, 993, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто Новоукраїнським районним судом за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області.
Головуючий: Н. А. Кухарська