Провадження № 2/127/6539/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя.

Ухвалою суду від 28.11.2017 р. позов залишено без руху, оскільки позивачу слід надати оцінку квартири АДРЕСА_1 здійснену субєктом оціночної діяльності, яка відповідає вимогам, установленим ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та сплатити судовий збір у розмірі - 1% від вартості даної позовної вимоги, при цьому вартість квартири має бути визначена виходячи зі звіту про оцінку майна, який відповідатиме вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

04.12.2017 р. до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, згідно якої було додатково сплачено судовий збір в розмірі 562,94 грн. Вказана сума обґрунтована позивачем тим, що відповідно до п.п.3 п.2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поділі майна подружжя позивач зобовязаний сплатити судовий збір не більше трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 4800 грн.

Досліджуючи обґрунтованість додатково сплаченої суми судового збору та відповідність її вимогами Закону України «Про судовий збір», варто зазначити наступне.

Підпункт 3 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначає ставки судового збору за подання позовної заяви про поділ майна при розірванні шлюбу.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами вже було розірвано 18.05.2015р., що підтверджується відповідним рішенням суду. Позивач звернулась до суду з вимогою про поділ майна після розірвання шлюбу, а тому застосування до даних правовідносин п.п. 3 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» є неправомірним у звязку з тим, що дана норма встановлює ставки судового збору за подання позову, який містить одночасно вимоги про поділ майна та розірвання шлюбу.

На думку суму, при визначені необхідної суми судового збору позивачу необхідно керуватись п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Одночасно, суд зауважує, що ціна позову визначається на підставі звіту про оцінку майна, який відповідає вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». Дана обставина вже наголошувалась позивачу в ухвалі суду від 28.11.2017 р.

Таким чином, суд не погоджується з обрахунком позивача та вважає, що визначені ухвалою недоліки не були усунуті в повному обсязі.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання про наявність підстав, передбачених ст. 121 ЦПК України, вважати заяву неподаною та повернути її позивачеві.

Відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.121, 209, 210 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя- вважати неподаною та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: