АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 680/142/17
Провадження № 22-ц/792/893/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представника апелянта - адвоката Соловя О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Новоушицької селищної ради Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 17 березня 2017 року,

встановила:

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Новоушицької сільської ради Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) розміром 2,13 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності колишнього КСП «Русь» с. Пилипи - Хребтіївські в порядку спадкування за законом.

На обґрунтування вимог позивач зазначила, що її чоловік, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за життя був членом КСП «Русь», його було включено до списку громадян - членів КСП, який є додатком до Державного акта та видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Однак за життя покійний чоловік не встиг оформити право на земельну частку (пай), а нотаріус на її звернення надав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 17 березня 2017 року в позові було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким задоволити позов, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

При цьому апелянт зазначив, що суд не дотримався вимог Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", не врахував, що оскільки її чоловік був членом КСП, отримав сертифікат на право на пай, був включений до списку осіб, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, тому вона, як єдиний спадкоємець першої черги померлого, має право на отримання в порядку спадкування права на вказану земельну частку (пай).

В суді представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши учасника процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_3, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на дату смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_2

На підставі рішення Пилипо-Хребтіївської сільської Ради народних депутатів від 19.08.1997 року, №4, 23.12.1997 року КСП «Русь» видано Державний акт на право власності на землю площею 1084,1 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До списку осіб, які мають право на земельний пай було включено ОСОБА_3 під №505.

На підставі рішення Новоушицької РДА від 19.09.1997 року, №714-р, 14.10.1997 року на ім'я ОСОБА_3 було видано сертифікат на земельну частку (пай) розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах.

Позивач ОСОБА_2, дружина померлого, 15.02.2017 року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), однак нотаріус відмовив їй у вчиненні відповідної нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документа на це майно.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що на час видачі Державного акта та сертифікату на земельну частку (пай) ОСОБА_3І був мертвий, в зв'язку з чим видачу цих документів не можна вважати правомірною і до спадкової маси право на земельну частку (пай) включено бути не може.

Такий висновок суду є правильним.

Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року, №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коди з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Таким чином право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

Згідно роз'яснень, наданих в п. 11 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року, №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що засвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід враховувати, що згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власником таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до положень ч.ч. 9, 10 ст. 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

За ч.ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.

Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Частина 2 статті 23 ЗК України 1990 року визначила, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента від 08.08.1995 року, № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ст. 9 ЦК Української РСР, здатність мати цивільні права і обов'язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю.

Відмовивши у позові ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_3, суд правильно звернув увагу на те, що спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в той час як 23.12.1997 року КСП «Русь» видано Державний акт на право власності на землю з відповідним додатком.

Таким чином, враховуючи, що колективне сільськогосподарське підприємство на дату смерті ОСОБА_3 не набуло права власності на земельну ділянку, яка підлягала розпаюванню, тому і померлий чоловік позивача за життя не набув права на земельну частку (пай), що свідчить про обґрунтованість висновку суду про невключення цього права до складу спадщини.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Яцина О.І. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 39