АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7024/17 Справа № 202/6967/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про витребування у нього на свою користь квартири АДРЕСА_1 (Дніпропетровськ), посилаючись на те, що 31 жовтня 2016 року між нею та ОСОБА_4 був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1 (м.Дніпропетровськ), який рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2016 року було визнано недійсним та скасовано реєстрацію права власності на цю квартиру за ОСОБА_4 Після набрання рішенням законної сили перед реєстрацією її права власності її представник отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з якої стало відомо, що спірну квартиру 15.07.2016 року ОСОБА_4 подарувала своєму синові ОСОБА_2 Так як рішенням суду договір дарування спірної квартири був визнаний недійсним, то ОСОБА_4 незаконно заволоділа нею і не могла нею розпоряджатися, тому відповідно спірна квартира підлягає витребуванню у ОСОБА_2

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено та ухвалено: витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 (Дніпропетровськ); вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом міської ОСОБА_5 народних депутатів 16 квітня 1999 року згідно з розпорядженням від 16 квітня 1999 року №7/388-99 позивачу ОСОБА_3 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 (Дніпропетровську).

31 жовтня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір дарування, за умовами якого ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 (м.Дніпропетровськ) та цей договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано у реєстрі за №352.

15 липня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування, за умовами якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (м.Дніпропетровську). Договір посвідчений державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрований у реєстрі за №1-712. Дарунок сторони оцінили у 79894,88 грн.

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 15.07.2016 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (м.Дніпропетровську) на підставі вищезазначеного договору дарування.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2016 року, що набрало законної сили, визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 (м.Дніпропетровську) від 31 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру № 28 житловою площею 20 кв.м., загальною площею 39,2 кв.м. в будинку №44 по вул. Немировича-Данченка в м. Дніпро (м.Дніпропетровську) та скасовано реєстрацію права власності на цю квартиру за ОСОБА_4

Задовольняючи позов, районний суд обґрунтовано виходив з того, що спірна квартира була набута безвідплатно в особи, яка не мала права її відчужувати, на підставі недійсного договору дарування, що встановлено судовим рішення, та в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати у майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно з вимогами ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутись до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст. ст. 215-235), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 330, ст. 388).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно зі ст. 216 ЦК України кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Отже, на угоду, укладену з порушенням вимог закону, не поширюється загальне правило про наслідки недійсності правочину (двостороння реституція), якщо сам закон передбачає інші наслідки такого порушення.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно ч.3 ст.388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно набуте не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України.

Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Згідно п. 26 Постанови пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

За змістом ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, факт належності спірного майна ОСОБА_3 встановлений судовим рішенням, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову.

Доводи апелянта не приймаються до уваги колегією суду, оскільки вони не спростовують висновків суду, крім того є незгодою з висновками суду по оцінці доказів та спробою їх переоцінити. Проте у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню як недоведена, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_8