н/п 2/490/4890/2017 Справа № 490/5628/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 листопада 2017 р. Центрального районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваші С.О.,

за участю позивача та представника позивачки , представника відповідача ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, який є її рідним сином , про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на її утримання в звязку з отриманням нею мінімальної пенсії та вкрай нужденним матеріальним становищем . Відповідач займається підприємницькою діяльністю, має можливіст надавати допомогу матері, проте добровільно не надає будь-якої допомоги.

Позивачка та її представник в судовому засіданні зазначали про те, що є ОСОБА_1 є пенсіонеркою, хворіє, потребує лікування, а відповідач має достатній дохід, але в добровільному порядку допомагати матері матеріально відмовляється. Зазначила,що відповідач фактично позбавив спільного бізнесу свого брата, отже тепер, коли до неї приходять в гості онуки діти іншого сина ОСОБА_3 , в неї не вистачає коштів нагодувати онуків та купити їм хоч якісь солодощі та подарунки. Донька також не може їй допомагати, оскільки також маж маленьку дитину та проживає у м.Києві.

Відповідачка в судове засідання не з'явився, направив свого представника, який позов не визнав з наступних підстав. Суду зазначили, що позивачка має ще двох повнолітніх працездатних дітей, які також повинні надавати їй матеріальну допомогу. Натомість, відповідач постійно надає матері матеріальну допомогу на лікування та придбання ліків. Позивачка отримує пенсію, яка перевищує необхідний прожитковий мінімуму, має державну субсидію на сплату комунальних послуг, проте його дохід не є достатнім та не дає змоги сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Позивачка є пенсіонеркою за віком і отримує пенсію за віком у розмірі 1470, 50 грн. щомісяця ( дані по вересень 2017 року як пояснила ползивачка отримала підвищення пенсії з жовтня поточного року на 200 грн) , отримує субсидію на сплату комунальних послуг.

Відповідач , ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач зареєстрований з 2008 року як фізична особа-підприємець, згідно Податкової декларації за 2016 рік має річний дохід у розмірі 34 320 грн., сплачує кредитні зобовязання у розмірі близько 2000 грн на місяць.

Згідно Довідки за формою 3 ОСББ Парусний7а , на тепершіній час ОСОБА_1 зареєстрована одна в трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності; ОСОБА_2 зареєстрований в трикімнатній квартирі АДРЕСА_2, непрацездатних утриманців не має.

Як слідує з пояснень обох сторін та підтверджується матеріалами справи, інший син позивачки ОСОБА_4 також зареєстрований як фізична особа-підприємець з 2010 року , проте згідно даних ДФС України в Миколаївській області, доходу за 2016 рік не отримує.

Також позивачка має доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає в м.Києві.

Між відповідачем та іншим сином позивачки ОСОБА_6 триває судовий спір щодо виділення в натурі частки із спільної сумісної власності нежитлової будівлі кафе.

При наданні пояснень позивачка в судовому засіданні неодноразово наголошувала на тому, що вважає, що відповідач погано вчинив з братом ОСОБА_6, і раз він перешкоджає тому вести з ним спільний бізнес в кафе, то вона тоді повинна матеріально допомагати дітям ОСОБА_6 своїм онукам, проте на це їй не вистачає коштів з пенсії. При цьому її представник в судовому засіданні зазначила, що закон не регламентує цільове призначення аліментів, отже їх отримувач має розпоряджатися ними на власний розсуд.

Як вбачається з медичних документів, неаданих позивачкою в судове засідання, вона має віковий остеопороз та їй рекомендоване лікування. Проте жодних доказів придбання цих ліків, їх вартості та вартості лікування позивачка суду не надала і на такі не посилалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 202, ст.. 204 СК України та розяснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р., повнолітні дочка, син зобовязаний утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син можуть бути звільнені судом від обовязку утримувати матір, якщо буде встановлено, що мати ухилялася від виконання своїх батьківських обовязків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більше як три троки.

У відповідності до ст. 205 СК України, визначає розмір аліментів та додаткових витрат на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) , при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати матеріальний та сімейний стан сторін, взяти до уваги можливість одержання утримання від інших дітей. Непрацездатними відповідно віку визнаються жінки, які є пенсіонерами за віком.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

При цьому суд виходитиь з того, що позивач отримує пенсію за віком, проте нею не надано доказів, що отримувана пенсія не забезпечує її потреб на харчування, лікування тощо. Так, згідно з довідкою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області , ОСОБА_1 отримує пенсію за віком , розмір якої в вересні 2017 року становив 1 453 грн. Отже, позивачка отримує соціальне забезпечення від держави в достатньому розмірі, оскільки розмір пенсії, яку вона отримує , перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого державою на 01 січня 2017 року для категорії осіб, до яких відноситься позивач, у розмірі 1 247 грн.

При цьому, при зміні матеріального становища сторін позивач не позбавлений права на пред'явлення нового позову на зазначених підставах.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави .

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення.

Суддя Гуденко О.А.