Справа № 752/6441/17
Провадження №: 2/752/3380/17
У Х В А Л А

08.05.2017 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ладиченко С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг, повернення грошових коштів за депозитними договорами, відсотків за користування депозитними коштами, стягнення трьох процентів річних, надання доступу до рахунків позивача в системі банківського сервісу «Приват-24», відшкодування витрат на правову допомогу,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг, повернення грошових коштів за депозитними договорами, відсотків за користування депозитними коштами, стягнення трьох процентів річних, надання доступу до рахунків позивача в системі банківського сервісу «Приват-24», відшкодування витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 30.03.2017 року позивачу надавався строк для усунення недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119 ЦПК України, а саме: Судовий збір позивачем не сплачений.

Посилання в позовній заяві на те, що на позовні вимоги поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» не звільняє позивач від сплати судового збору, адже відповідно до внесених змін до Закону України «Про судовий збір» від 22.05.2015 року № 484-У1 споживачів, які звернулися за захистом своїх прав, виключено з категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Разом з тим, дійсно, відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. Оскільки спеціальним законом що визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, є закон України «Про судовий збір», то саме цей закон підлягає застосуванню.

Крім того, з урахуванням темпоральних правил(принцип дії закону у часі) у разі колізії законів(суперечність один одному двох або більше чинних нормативних актів, прийнятих стосовно одного й того самого питання) застосовується акт, виданий пізніше, як у разі, коли про скасування старих норм прямо зазначено в новому законі, так і у випадку коли таких застережень у новому законі немає.

Оскільки Закон України «Про судовий збір» прийнятий пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», то саме Закон України «Про судовий збір» підлягає застосуванню для вирішення питання оплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за майновими вимогами складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за позовними вимогами немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу першого ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до абзацу другого ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Не конкретизовано позовні вимоги викладені у п.5 позовних вимог. А саме до яких ще інших рахунків позивач просить його допустити та у чому виявляється такий не допуск.

Позивачем не означено де знаходяться оригінали його депозитних договорів та квитанцій про приймання від нього готівки банком.

Не вказана ціна позову у гривневому еквіваленті внаслідок чого неможливо визначати суму судового збору як для позивача так і для відповідача у разі задоволення позовних вимог.

Позивачу надавався строк для усунення недоліків протягом двох днів з дня отримання ухвали.

Проте, позивачем у встановлений строк вимоги ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 30.03.2017 р. не виконані, недоліки позовної заяви не усунуто.

Згідно з вимогами ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що позивачем не усунуто зазначені в ухвалі недоліки, тому подана позовна заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121, 210 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг, повернення грошових коштів за депозитними договорами, відсотків за користування депозитними коштами, стягнення трьох процентів річних, надання доступу до рахунків позивача в системі банківського сервісу «Приват-24», відшкодування витрат на правову допомогу - визнати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя С.В. Ладиченко