Провадження 2/222/106/2017
Справа № 222/140/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2017 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

треті особи: Орган опіки та піклування Хорошівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області, Орган опіки та піклування Касьянівської сільської ради Нікольського району Донецької області,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що останній є батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу в 2013 році дитина проживає з нею, відповідач не піклується сином, не цікавиться його життям та здоров'ям, аліменти не сплачує. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, будучі належним чином повідомленою про день та час розгляду справи. В позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, місце і час розгляду справи.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Хорошівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області, в судове засідання не з'явився будучі неодноразово повідомленим про день та час слухання справи.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Касьянівської сільської ради Нікольського району Донецької області в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутність та при винесенні рішення максимально врахувати інтереси дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Так судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим відділом ДРАЦС Володарськ-Волинського РУЮ Житомирської області від 23.08.2012 року, батьками зазначені: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1, актовий запис №80 (а.с. 10).

Заочним рішенням Волоарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 03.09.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 9).

Заочним рішенням Волоарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 03.09.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частині всіх видів його заробітку, починаючи з 16.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 11).

Згідно довідок №4-347/16 від 14.06.2016 року, №В2/876 від 13.12.2016 року Володарського РВ ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 року по 31.05.2016 року та з 01.06.2016 року по 30.11.2016 року не отримувала від ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

Згідно довідки дошкільного навчального закладу загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів №1 Хорошівського навчально - виховного комплексу від 19.12.2016 року №201 з моменту початку відвідування ОСОБА_3, дошкільного навчального закладу, батько дитини в жодного разу помічений не був, участі у вихованні дитини не приймає (а.с. 12).

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов від 18.01.2017 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає разом із сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в будинку маються всі умови для розвитку дитини (а.с. 16).

Відповідно до рішення та затвердженого висновку виконавчого комітету Хорошівської селищної ради від 25.01.2017 року №8 визнано незадовільним виконання батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, та враховуючи інтереси малолітньої дитини вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 (а.с. 14).

Таким чином доводи позивачки про ухилення відповідача від виконання обов'язків батька відносно малолітнього сина, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і свідчать на думку суду про невжиття ОСОБА_2 всіх необхідних дій, спрямованих на утримання та розвиток дитини, догляд за нею. Однак висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 на думку суду носить формальний характер, оскільки ґрунтується лише на тому, що відповідач не цікавиться життям та розвитком дитини, не сплачує аліменти.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав, зокрема ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позивачкою суду надано довідку про те, що з 02.09.2012 року, тобто майже він народження дитини, відповідач перебуває у розшуку за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (а.с. 17-18).

При цьому позивачкою не надано суду будь-яких відомостей, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо свого сина: жорстокого поводження, насильства чи застосування недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності та ін.

Статтею 60 ЦПК України, зокрема, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, враховуючи малолітній вік дитини, іі права та права батька щодо спорідненості, виховання та підтримання особистих стосунків, покликаних на забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо свого малолітнього сина.

Разом з тим, враховуючи невиконання з боку ОСОБА_2 батьківських обов'язків щодо сина, суд вважає за необхідне попередити його про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та покласти на Орган опіки та піклування Касьянівської сільської ради Нікольського району Донецької області контроль за виконанням батьківських обов'язків з боку ОСОБА_2 відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03. 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 640,00 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 3, 164 СК України, ст.ст. 8, 11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Хорошівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області, Орган опіки та піклування Касьянівської сільської ради Нікольського району Донецької області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 17.05.2017 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у розгляді справи але не були присутніми під час проголошення рішення - в той самий строк дня отримання його копії.

Суддя О.Є. Вайновська