АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2-165/11
Провадження № 22-ц/792/1907/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В., Пастощука М.М.

секретар - Кошельник В.М.

з участю: апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Волочиський районний сектор Державної міграційної служби України у Хмельницькій областіпро усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселення,

встановив:

В січні 2011 року позивач ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом та просив усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, виселивши відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, та зобов'язати їх знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він на підставі договору купівлі-продажу є власником квартири АДРЕСА_1. Даний договір зареєстрований 13 січня 1998 року у Волочиському районному бюро технічної інвентаризації. На прохання відповідачів позивач дозволив їм проживати у спірній квартирі. Так як у позивача виникла потреба у житлі він звернувся до відповідачів з пропозицією звільнити квартиру, однак вони відмовилися.

Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 березня 2011 року позов ОСОБА_7 задоволено частково. Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_7 квартирою АДРЕСА_1, виселивши з неї ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 без надання іншого жилого приміщення. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що про час та місце слухання справи не був повідомлений належним чином. Судом першої інстанції не враховано, що на час вчинення правочину співвласник квартири ОСОБА_4 був неповнолітнім, тому для вчинення правочину щодо відчуження нерухомого майна необхідно отримати дозвіл органу опіки та піклування. Однак, такий дозвіл отриманий не був.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_3 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідач ОСОБА_4 вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Позивач ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_6 та представник третьої особи без самостійних вимог: Волочиського районного сектору Державної міграційної служби України у Хмельницькій областіповідомлені належним чином про час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі проживають у АДРЕСА_1 без достатніх правових підстав як тимчасові мешканці, договір найму між сторонами укладений не був, а тому відповідачі підлягають виселенню зі спірної квартири без надання іншого житла. Оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, вимоги в частині зобов'язання відповідачів знятися з реєстрації у квартирі задоволенню не підлягають.

Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10.04.1997 року ОСОБА_1, діючий від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_4, та ОСОБА_6 продали, а ОСОБА_7 купив квартиру АДРЕСА_2.

Договір посвідчений 10.04.1997 року приватним нотаріусом Волочиського нотаріального округу Яковлєвою С.Л., зареєстрований у реєстрі за №1-516, та у Волочиському районному бюро технічної інвентаризації 13 січня 1998 року.

У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6, що підтверджується довідкою Волочиського районного відділу сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб від 31.01.2011 року №769.

Як вбачається із матеріалів справи між сторонами договір найму (оренди) житла не укладався, відповідачі користувалися спірною квартирою за згодою її власника.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.ст.98, 99 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення- підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

Отже, наявність реєстрації у квартирі не змінює правового статусу тимчасового мешканця незалежно від тривалості проживання у цьому будинку.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, відчуживши у 1997 році належну їм квартиру ОСОБА_7, припинили своє право власності на це майно.

Відповідачі не є членами сім`ї нового власника, між ними відсутня угода про користування спірним житлом. Проживаючи у квартирі, відповідачі порушують права позивача, як нового власника квартири, що є підставою для їх виселення.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на необхідність дослідження судом законності вчиненого правочину по відчуженню нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідачами не надано доказів на підтвердження того, що договір купівлі-продажу квартири визнано недійсним у судовому порядку.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Доводи ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст. ст. 74-76 ЦПК України щодо повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Судові повістки про розгляд справи 15.03.2011 року о 11год. та 23.03.2011 року о 13год.30хв. були вручені під розписку повнолітньому члену сім'ї - відповідачу ОСОБА_1 відповідно 10.03.2011 року та 15.03.2011 року, про що свідчать розписки про отримання судових повісток.

Повідомлення апелянта про час і місце слухання справи підтверджується також його заявою про відкладення судового засідання, призначеного на 23.03.2017 року.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_7, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, надав належну оцінку поданим доказам та правильно виходив з того, що власник квартири дозволив відповідачам тимчасово проживати у його квартирі, між ними не було укладено у встановленому законом порядку угод щодо оренди або найму житлового приміщення, тому вони є тимчасовими мешканцями, які на вимогу власників зобов'язані негайно звільнити квартиру. Однак відповідачі добровільно відмовляються звільнити її та перешкоджають позивачу користуватись своїм майном, що є підставою для усунення цих перешкод та їх виселення в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення, як передбачено ст.98 ЖК України, ст.391 ЦК України, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/ Т.В.Спірідонова

Судді: /підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ М.М.Пастощук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Чорний С.Б.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 44