Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2066/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів Кіселика С.А., Суровицької Л.В.

секретар Бодопрост М.М.

за участю представника позивача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Зазначав, що 22 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останній кредитні кошти в сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач зобовязання за кредитним договором не виконала. Станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 13332 грн. 13 коп., з яких: заборгованість за кредитом 242 грн. 24 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 8882 грн. 03 коп., заборгованість за пенею та комісією 3096 грн. 81 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 611 грн. 05 коп.

Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість в розмірі 13332 грн. 13 коп. та судові витрати.

Заочним рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Суд дійшов помилкового висновку про відсутність кредитних правовідносин між сторонами у встановленій чинним законодавством формі. Кредитний договір, укладений з ОСОБА_2, складається із заяви позичальника, памятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. Про згоду відповідача на укладення договору саме в такій формі та ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами свідчить її підпис, що нею не оспорюється. Позивач також надав суду докази наявності заборгованості відповідача за договором, які відповідач не спростував. Наказом № СП-2010-64 від 21 січня 2010 року затверджено процедуру ідентифікації клієнта, згідно якої клієнт лише при оформленні першого продукту банку проходить ідентифікацію, а саме заповнює анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у банку, також сканується паспорт клієнта. При оформленні кредитної картки проводиться фотографування клієнта з карткою.

В засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена під розписку (а.с.108,116), в засідання апеляційного суду не прибула, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи , не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд згідно зі ст.214 ЦПК України зобовязаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявних обставин (фактів), яким обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних (пропущення строку позовної давності тощо, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позов є недоведеним, кредитний договір не надано, проте погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавця.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

22 травня 2014 року відповідач подала банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та оформлення на її імя кредитної картки «Універсальна» з Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які затверджені 06 березня 2010 року, Тарифами банку. З Тарифами банку та довідкою про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» також ознайомлена під підпис (а.с.7,8,9-32).

Справжність свого підпису на заяві-анкеті, отримання кредитної картки та користування нею відповідач в суді першої інстанції не заперечувала, що підтверджується журналом судового засідання від 16 червня 2017 року (а.с.50) та технічним записом, при цьому відповідач посилалася на те, що не має матеріальної можливості сплатити визначений банком борг, вона не працює, оскільки доглядає малолітню дитину.

Також матеріалами справи підтверджується, що вперше кредитну картку відповідач отримала у вересні 2011 року, при цьому вона також підписала заяву анкету та нею була підписана довідка про Умови кредитування (а.с.115), в якій зазначено процентну ставку за користування кредитом 30 відсотків річних, строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості, що становить 100 грн. на місяць, розмір штрафу за порушення строків платежів 500 грн. + 5% від ціни позову.

З довідки банку вбачається, що перша кредитна картка відповідачем була отримана 12 вересня 2011 року з терміном дії по травень 2013 року, друга кредитна картка отримана 22 травня 2014 року з терміном дії - березень 2018 року (а.с.63).

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Відповідно до пунктів 3.1.1 та 33.1.3 Правил користування платіжною карткою карта дійсна до останнього календарного дня вказаного в картці місяця і по закінченню строку дії картки банк продовжує строк дії картки шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо від клієнта не надійшла письмова заява про закриття карткового рахунку.

Згідно з пунктом 5.4 правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

Позивач зазначав, що взяті на себе зобовязання за кредитним договором відповідач припинила виконувати, останній платіж шляхом внесення готівки здійснила в серпні 2014 року, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість в сумі 13332 грн.13 коп., грн. 14 коп., яка складається із тіла кредиту 242 грн.24 коп., процентів 8882 грн.03 коп., пені 3096 грн.81 коп., штрафів 500 грн. і 611 грн.05 коп., що підтверджується розрахунком банку (а.с.5).

Аналізуючи наданий позивачем розрахунок, колегія суддів зазначає, що на момент отримання кредиту відповідачем відсотки за користування кредитом нараховувались виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту. З вересня 2014 року позивачем змінено порядок нарахування відсотків за користування кредитом, зокрема до бази розрахунку включено вже нараховані відсотки та санкції за несвоєчасне виконання зобовязань, а також процентну ставку визначено на рівні 34,8 %, з 01 квітня 2015 року 43,20% (а. с. 5).

Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Крім того, відповідно до ОСОБА_3 про умови кредитування, підписаної відповідачем, остання отримала кредит за відсотковою ставкою 3% в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості (а.с.115), право банку збільшувати процентну ставку та умови такого збільшення в цій довідці не передбачено.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За таких обставин колегія суддів, виходячи з ОСОБА_3 про умови кредитування, яка підписана відповідачем, та відсутності її письмової згоди на збільшення процентної ставки, приходить до висновку, що наведений в розрахунку розмір заборгованості за процентами в сумі 8882 грн.03 коп. є неправильним, проценти необхідно нараховувати виключно на тіло кредиту за процентною ставкою 30% на рік, що становить 227 грн. 50 коп., що підтверджується таким розрахунком:

проценти на 29 серпня 2014 року становлять 30 грн.68 коп. (а.с.6), 30 % від заборгованості за тілом кредиту 242 грн.24 коп. за період з 30 серпня 2014 року по 30 квітня 2017 року становить 196 грн. 82 коп. (242.24:100х30=72.67:360х 975днів), всього 227 грн. 50 коп. (30.68+196.82).

Правовий висновок щодо порядку та умов збільшення процентної ставки викладено Верховним Судом України в постанові від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82цс16, в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374 цс 17.

При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості щодо пені та штрафів колегією суддів встановлено, що за умовами, викладеними в підписаній відповідачем ОСОБА_3 про умови кредитування (а.с.115), пеня нараховується за несвоєчасне погашення заборгованості за кожний день прострочення при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при сумі прострочення від 50 грн. та більше, а штраф нараховується при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більш чим на 30 днів та розмір штрафу становить 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним із видів цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених в ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374 цс 17).

За таких обставин з урахуванням пояснень представника позивача колегія суддів приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь банку підлягає пеня.

Розмір пені банком визначено в сумі 3096 грн.81 коп. (а.с.6). Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, з 29 грудня 2015 року її місячний дохід складає 860 грн. (а.с.56-58).

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи доводи відповідача при розгляді справи в суді першої інстанції та її матеріальний стан, який підтверджений доказами, розмір заборгованості, який підлягає стягненню на користь банку, зокрем, за тілом кредиту 242 грн. 24 коп. та процентами 227 грн. 50 коп., колегія суддів приходить до висновку про зменшення визначеної банком пені до 470 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову банку частково та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 939 грн.74 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви і апеляційної скарги, пропорційно до задоволених позовних вимог (7,05% від 3360 грн. =1600+1760) в розмірі 236 грн.8 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити .

Скасувати заочне рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2017 року.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором станом на 30 квітня 2017 року в сумі 939 грн.74 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 242 грн. 24 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом 227 грн. 50 коп., заборгованість за пенею 470 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 236 грн.88 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

ОСОБА_4