Справа №461/7038/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Коружинець Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина за минулий час з жовтня 2016 року, в розмірі 24 000,00 грн.; стягувати з відповідача щомісячно витрати на утримання їхнього сина в розмірі 2 000,00 грн., починаючи з дня подачі позову та до закінченням сином навчання, чи до досягнення ним 23-річного віку.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1998 по 2001 роки перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, у свою чергу ухиляється від обовязку утримувати їхнього сина та не надає йому жодної матеріальної допомоги, хоча має постійне місце роботи, що дає йому змогу допомагати дитині.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з мотивів викладених у ньому. Просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині сплати аліментів щомісячно в розмірі 2 000,00 грн. з часу подачі позову до закінчення сином навчання. Просив відмовити в решті позовних вимог, оскільки ніколи не ухилявся від обовязку утримання їхнього сина.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, який народився 22.10.1998 року у м. Львові, є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №005482, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 19.04.2005 року /а.с.7/.

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із матірю, відповідач матеріально не утримує дитину, а дохід позивача не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно довідки №828 від 06.09.2017 року /а.с.4/, ОСОБА_3, є студентом другого курсу, денної форми навчання, Львівського інституту ДВНЗ «Університет банківської справи» за напрямом підготовки економічна кібернетика. Термін навчання становить з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року.

Суд вважає, що обов'язок нести витрати на дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Проживання відповідача окремо, не звільняє його від виконання цього обов'язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, зокрема матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач предявлений до нього позов в цій частині визнав, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача витрати на навчання їхнього неповнолітнього сина в розмірі 2 000,00 грн. до закінчення ОСОБА_3 навчання, і до досягнення ним 23-річного віку.

Згідно положень ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Однак, доводи позивача на підтвердження того, що позивачем вживались будь-які заходи щодо одержання аліментів, а відповідач ухилявся від надання матеріальної допомоги їхньому сину не підкріплені жодними доказами по справі, а тому суд не погоджується з вимогою позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів за минулий період, а відтак вказана вимога задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 13.10.2017 року і до закінчення ним навчання, але не довше досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Стрельбицький В.В.