Справа № 307/923/17
Провадження № 2/307/790/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю: позивачки ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування Кондратюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, орган державної влади, який бере участь у справі для подання висновку - опіки та піклування в особі Тячівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, встановлення опікунства над дитиною та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася у суд з вищ евказаним позовом.

Посилається на те, що 14.11.2007 р. її донька ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народилася донька ОСОБА_5.

Їхнє подружнє життя не склалося, тому ОСОБА_4 з донькою проживали у неї у с. Топчино, а відповідач у с. Нижня Апша. Більше року вони проживали окремо і протягом цього часу ОСОБА_3 не навідувався до своєї сім'ї та не надавав ніяких коштів на утримання дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_5 р. ОСОБА_4 померла. Після її смерті внучка залишилася проживати разом з нею та по сьогоднішній день залишається на її утриманні.

Відповідач ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини - не надає на утримання доньки матеріальної допомоги та не цікавиться її здоров'ям.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання внучки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грв. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Також просить визнати її опікуном дитини.

Відповідач у судове засідання не з'явився і не повідомив суду причини неявки. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що питання про позбавлення відповідача батьківських прав розглядалося органом опіки і піклування, кий дав позитивний висновок, так як ОСОБА_3 надіслав нотаріально посвідчені заяву у якій дав згоду на це. Однак питання про встановлення опікунства над дитиною ще не розглядалося, тому що позивачка не подавала відповідної заяви. Тому вона просить у цій частині позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 р. № "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 р.

Відповідно до довідки Нижньоапшанської сільської ради № 220 від 06.02.2017 р. та акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_5 зареєстрована в АДРЕСА_1 та фактично проживає у АДРЕСА_2, разом з бабою ОСОБА_1

З довідки-характеристики Топчинської ЗОШ І-ІІ ст. вбачається, що за час навчання батько ОСОБА_3, жодного разу не цікавився дитиною, не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням та успіхами дитини, не підтримував зв'язок з класним керівником. Вихованням ОСОБА_5 займається баба.

Відповідач надав позивачці нотаріально посвідчену заяву, в якій вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Орган опіки та піклування дав висновок про те, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав щодо доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, так як батько не заперечує проти цього.

Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Позивачка належними та допустимими доказами довела, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дітей.

Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з'явився і заперечень з приводу позову не надіслав.

Наведене дозволяє зробити суду висновок про те, що для захисту прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_5 позов слід задовольнити та позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неї. Це дасть можливість ОСОБА_1, на утриманні якої постійно знаходиться внучка, оформити опіку над нею у встановленому законом порядку та отримувати соціальну допомогу на її утримання від держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку.

Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено Законом України "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує малолітню дитину, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти.

Тому суд вважає, що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своєї доньки 1500 гривень у місяць.

Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати 2000 грв. позивачка суду не надала.

Разом з тим суд вважає, що у частині позову щодо визнання позивачки опікуном ОСОБА_5 слід відмовити, так як вирішення цього питання відноситься до компетенції органу опіки та піклування до якого вона ще не зверталася.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 640 грв.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 150, 166, 180, 184 СК України, ч. 1 ст. 8, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", Конвенцією ООН про права дітей від 20.11.1989 року суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково. Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця АДРЕСА_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, мешканки АДРЕСА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі одна тисяча п'ятсот гривень щомісячно починаючи з 06.04.2017 року і до її повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 шістсот сорок гривень судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 до спеціального фонду Державного бюджету України шістсот сорок гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Гримут В.І.