Справа № 645/5940/16-ц
Провадження № 2/645/806/17
10 травня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Горпинич О.В.,
секретар судового засідання - Денісенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Харківський обласний будинок дитини № 3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, закріплення житлової площі,
На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов.
Представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала повністю і пояснила про обставини викладені вище, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Крім того, зазначила, що за час перебування малолітнього ОСОБА_1 у КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3», за цей час складає вже більше одного року, ніхто з його родичів, в тому числі, матір долею дитини не цікавився.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без її участі не надала. Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про її небажання захищати свої процесуальні права.
Представник КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Враховуючи умови ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, розглянуто справу в заочному порядку.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років.
ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ВЛ № 443241, копія якого знаходиться в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини.
Відповідно до акту закладу охорони здоровя та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоровя від 24.06.2016 року, встановлено, що 24.06.2016 року у відділенні патології новонароджених КЗОЗ «Харківський міський перинатальний центр» виявлена покинута дитина чоловічої статі ОСОБА_1, хлопчик ІНФОРМАЦІЯ_1, який за станом здоровя був переведений з КЗОЗ «Харківський міський клінічний пологовий будинок № 6» 20.04.2016 року. Мати дитини, ОСОБА_2, на обліку по вагітності не перебувала, так як не підозрювала про її наявність, тому весь період вагітності вживала спиртні напої, курила. Перебуває на обліку в КЗОЗ «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7». ОСОБА_2 від госпіталізації відмовилась, разом з дитиною не перебуває, однак намірів про залишення дитини не виказувала. Відвідувала дитину декілька разів протягом травня та на початку червня у стані алкогольного спяніння (за візуальним ознаками). У встановлений час не надала довідку про стан здоровя з протитуберкульозного диспансеру. Протягом останнього часу дитиною не цікавиться , на виписку дитини не зявилась, що дає підставу вважати, що дитина ОСОБА_2 покинутий в лікувальному закладі.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 486 від 20.07.2016 року, малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, влаштований до державного закладу.

У відповіді, наданої КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 15» від 10.05.2016 року за № 305 повідомлялось, що 07.05.2016 року лікарем-педіатром дільничним здійснено відвідування вдома пророділлі ОСОБА_2 з метою встановлення можливості безпечного перебування новонародженої дитини з матірю. При відвідуванні пророділлі вдома зясовано, що ОСОБА_2 відсутня. Зі слів сусідів, ОСОБА_5 мешкає за іншою адресою із співмешканцем, який має відкриту форму туберкульозу, обидва зловживають спиртними напоями, курять. Аналогічна інформація повідомлялась і в відповіді від 24.06.2016 року за № 541.

КЗОЗ «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7» у своїй відповіді від 29.06.2016 року за № 12/751 повідомлялось, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка мешкає за адресою: м. Харків, вул.. Харківських дивізій, 17, к. 16 перебуває на обліку в комунальному закладі з приводу залишкових змін після вилікуваного туберкульозу легень. Епідеміологічної небезпеки не представляє. передача на виховання матері куриленко Н.С. її малолітньої дитини ОСОБА_1 можлива.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Проте жодного з покладених законом на батьків обовязків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляла до сина материнської турботи, не цікавилася та не відвідувала його, не турбувалася про його фізичний і духовний розвиток, не надавала матеріальної допомоги на його виховання.

Суду був наданий висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, відповідно до якого зазначалося, що ОСОБА_2 свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан його здоровя, фізичний та духовний розвиток, не бере участі у підготовці дитини до самостійного життя, у звязку з чим вважали доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина.

Як розяснив Верховний Суд України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами - ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками.

Батьківські права та обов'язки належать до невідчужуваних. Але якщо ці права та обов'язки використовуються не за призначенням, можлива їх втрата через позбавлення батьківських прав.

Відповідачка ухиляється від виховання та матеріального утримання неповнолітньої дитини. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень .

Відповідачка в судове засідання не зявилася, не надала доказів, що спростовують вимоги позивача, не надала заперечень, що свідчать про її небажання займатися сином, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини.

Таким чином, у зв'язку з такою поведінкою відповідачки, свідомим нехтуванням нею своїми обов'язками, байдужого ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Одночасно відповідачці розяснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Частинами 1, 2 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей по досягненню ними повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо до утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача, стан здоровя дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 1 травня 2017 року установлено прожитковий мінімум з розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років - 1 426 гривень.

При таких обставинах, враховуючи вимоги позивача, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Одночасно, сторонам розяснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання № 789 від 29.06.2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шести місяців у випадку влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про охорону дитинства" у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд вважає законним закріпити за малолітнім ОСОБА_1 право на користування житловою площею в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 180, 182 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-214, 294, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Харківський обласний будинок дитини № 3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, закріплення житлової площі - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав у відношенні її малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь Харківського обласного будинку дитини № 3, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 грудня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Закріпити за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, житлову площу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, в дохід держави, в особі Державної судової адміністрації України, судові витрати з судового збору в розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 копійок.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя