РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

19.10.2017 року ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиціїу Харківській області, у якому просила зняти арешт з нерухомого майна, чаcтини квартири, реєстраційний номер об'єкта 01, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, 1/3 частини квартири належить на праві власності ОСОБА_1, номер запису про обтяження 12447824 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, накладений Першою Харківською державною нотаріальною конторою згідно повідомлення, серія та №20549 від 09.12.2003 року Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, зареєстрованого 27.12.2007 року під номером 6327780.

В обґрунтування позовних вимог позвач посилається на ті обставини, що 16 серпня 2017 року позивачу стало відомо, що у Московському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_2 ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1. В Державному реєстрі обтяжень накладено заборону на частину квартири, яка належить на праві власності позивачу в частині 1/3, ОСОБА_3 1/3 частини, 1/3 частини ОСОБА_4, трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01. 09.12.2003 року на підставі повідомлення № 20549 від Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Першою Харківською державною нотаріальною конторою накладено арешт в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за номером 6327780 27.12.2007 року. Станом на дату подачі позову до суду позивач не має жодних заборгованостей ні перед державними органами, ні перед юридичними або фізичними особами. 18 серпня 2017 року позивач звернулася до відповідача з листом про надання інформації стосовно номеру виконавчого провадженн та стану виконавчого провадження щодо неї, а також просила винести постанову про закінчення виконавчого провадження та звільнити з-під арешту квартиру, яка належить на праві власності позивачу за адресою: АДРЕСА_1, однак відповіді не отримала. Позивач звертає увагу суду, що в Державному реєстрі обтяжень накладено заборону на квартиру, і зазначено прізвище ОСОБА_1, а не ОСОБА_1. Накладення арешту на майно позивача перешкоджає їй розпоряджатися власною квартирою у встановленому законом порядку, а за даними, зазначеними в витязі від 16.08.2017 року вбачається, що у Московському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на виконанні перебувало виконавче провадження 09.12.2003 року щодо боржника ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Представник Московського ВДВС ХМУЮ в особі заступника начальника відділу Хлопов А.В. в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутності, рішення по справі прийняти на розсуд суду, вказуючи при цьому, що на примусоваму виконанні у відділі не перебувають та не перебували виконавчі провадження з виконання виконавчих документів, де боржником є ОСОБА_1. Також державний виконавець вказав, що наразі не вбачається можливим встановити підстави накладення арешту на майно ОСОБА_1 у 2003 році, з підстав відсутності будь-яких документів відносно вказаної особи.

Суд, дослідивши представлені докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1. / а.с. 8/

Разом з тим, згідно номеру запису про обтяження 12447824 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Першою Харківською державною нотаріальною конторою накладений арешт частини квартири ОСОБА_1, згідно повідомлення, серія та №20549 від 09.12.2003 року Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, зареєстрованого 27.12.2007 року під номером 6327780. /а.с. 12-13/

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти певні дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Так, ч. 4 вказаної статті Закону встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Водночас, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

До того ж, ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно повідомлення заступника начальника Московського ВДВС ХМУЮ Хлопова А.В. на примусоваму виконанні у відділі не перебувають та не перебували виконавчі провадження з виконання виконавчих документів, де боржником є ОСОБА_1, а встановити підстави накладення арешту на майно ОСОБА_1 у 2003 році не вбачається можливим з підстав відсутності будь-яких документів відносно вказаної особи.

Таким чином, судом встановлено, що станом на теперішній час підстави, за якими було накладено арешт державним виконавцем відсутні, арештом порушуються права позивача, як власника майна, у зв'язку з чим право позивача на користування своїм майном повинно бути поновлено, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доказів щодо порушення прав інших осіб при розгляді даного позову або на спростування доводів позивача суду під час розгляду справи не надано.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 174, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна- задовольнити.

Скасувати арешт з 1/3 частини квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_1, реєстраційний номер об'єкта 01, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, номер запису про обтяження 12447824 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, накладений Першою Харківською державною нотаріальною конторою згідно повідомлення, серія та №20549 від 09.12.2003 року Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, зареєстрованого 27.12.2007 року під номером 6327780.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення або отримання копії рішення апеляційної скарги.

Суддя -