Справа № 359/8788/16-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/1888/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 48 11.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

11 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Березовенко Р.В., Суханової Є.М.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 14 липня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, за час якого у них народилось двоє дітей.

Вказує, що не бажає жити однією сімєю зі ОСОБА_2, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, через що просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, та відновити її дошлюбне прізвище «Чернюк».

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2017 року позов задоволено, шлюб, укладений між сторонами, розірвано та відновлено дошлюбне прізвище позивачки «Чернюк», стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивачки судові витрати.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було зясовано дійсних причин позову, а також вважає, що у сторін є можливість зберегти сімю, через що вважає безпідставним висновок суду про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки шлюбні стосунки між сторонами не склалися, а подальше збереження цього шлюбу є недоцільним, то позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Гірською сільською радою Бориспільського району, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис за №9 (а. с. 5).

30 червня 2008 року у сторін народився син ОСОБА_4, а 14 березня 2015 року дочка ОСОБА_2 (а. с. 6, 7).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з розясненнями, викладеними у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, врахував наявність у сторін неповнолітніх дітей, та дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не зясував дійсних підстав позову, а також обставини наявності у сторін малолітньої дитини, через що ухвалив необґрунтоване рішення про розірвання шлюбу, колегія суддів вважає формальними, оскільки позивач не заявляв самостійні вимоги про місце проживання дітей та не заперечував проти того, що діти будуть проживати з відповідачкою. Крім того, сторони не позбавлені права звернутися до суду з самостійним позовом щодо визначення місця проживання дітей.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: