У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення заборгованості із заробітної плати за касаційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він працював на посаді електрослюсаря 4 розряду з обслуговування автоматики і засобів вимірювань електростанції Служби вимірювань ТЕЦ-1 Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (далі - ЛМКП «Львівтеплоенерго»). Наказом директора підприємства від 5 травня 2015 року № 376-к вінзвільнений з роботи 6 червня 2015року у зв'язку зіскороченням штату. З 1 січня 2010 року до дня звільнення відповідач здійснював розрахунок заробітної плати з порушенням норм чинного законодавства, що призвело до суттєвого заниження її розміру. Заробітна плата нараховувалася із розміру посадового окладу згідно з діючими на підприємстві штатними розписами, що затверджені Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради. Однак відповідач не дотримувався: умов колективних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 роки, 2012-2013 роки;галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на 2010-2012 роки; регіональної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднання роботодавців та профспілковими об'єднаннями Львівської області на 2012-2014 роки.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в розмірі 41 200 грн 59 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 020 грн 14 коп.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 січня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_4 невиплачену заробітну плату у розмірі 41 200 грн 59 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 2 020 грн 14 коп. та в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп.

У касаційній скарзі ЛМКП «Львівтеплоенерго» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши ст. ст. 94, 233 КЗпП України, закони України про Державний бюджет України на 2010, 2012, 2013, 2014 роки, врахувавши положення Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на 2010-2012 роки, Регіональної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднанням роботодавців та профспілковими об'єднанням Львівської області на 2010-2011 роки, колективних договорів на 2009-2010 роки та на 2012-2014 роки, дійшли до правильного висновку про те, що відповідачем порушено трудові права ОСОБА_4, зокрема, на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, тому стягнув заборгованість із заробітної плати в розмірі 41 200 грн 59 коп.

Крім того, зазначені обставини встановлені у постанові Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2013 року, якою директора ЛМКП «Львівтеплоенерго» притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Також суди, врахувавши положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», дійшли до правильного висновку про те, що витрати за послуги, надані адвокатом згідно з договорами про надання правової допомоги від 18 листопада 2015 року та від 10 травня 2016 року, підтверджуються відповідними розрахунками та квитанціями, тому підлягають відшкодуванню.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта