Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С. Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільської обласної державної адміністрації про незаконне розірвання контракту, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, компенсації за дострокове припинення контракту та вимушене лікування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Тернопільської обласної державної адміністрації, та з урахуванням уточнених вимог просив визнати незаконним розірвання контракту, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 26 096 грн 88 коп., стягнути у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн, стягнути компенсацію за дострокове припинення контракту у розмірі 11 790 грн та витрати на вимушене лікування у сумі 11790 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Визнано незаконним та скасовано розпорядження Голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 15 липня 2015 року за № 292-к «Про розірвання контракту та звільнення ОСОБА_3.». Поновлено ОСОБА_3 на посаді керівника підприємства Тернопільського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі - Фонд) на умовах контракту, укладеного 01 вересня 2014 року між Тернопільською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_3 Стягнуто з Тернопільської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 26 096 грн 88 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 березня 2016 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року скасовано у частині поновлення ОСОБА_3 на роботі і ухвалено у цій частині нове рішення, яким ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні вимог про поновлення на роботі. Ухвалено вважати ОСОБА_3 звільненим з посади голови державного підприємства «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» з 01 жовтня 2015 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту (п. 8 ст. 36 КЗпП України). Змінено рішення суду першої інстанції у частині стягнення з Тернопільської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зменшивши суму стягнення з 26 096 грн. 88 коп. до 14797 грн. 20 коп. У частині вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 15 липня 2015 року № 292-к «Про розірвання контракту та звільнення ОСОБА_3.», а також стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. - рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду у частині скасування рішення суду першої інстанції про поновлення на роботі та в частині зменшення виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із відсутності систематичного невиконання останнім обов'язків керівника Фонду та ухиляння від виконання положень контракту щодо подання річних фінансових планів підприємства.

Суд апеляційної інстанції частково погодився із висновком суду першої інстанції, однак дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення позивача на роботі, оскільки суд не вправі продовжувати термін дії контракту поза межами договору, крім цього, було зменшено суму, яка підлягає стягненню за вимушений прогул.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що державне підприємство Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі - Фонд) створений відповідно до розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 30 листопада 1998 року №537 «Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі». Засновником Фонду є Тернопільська обласна державна адміністрація. Фонд є неприбутковою організацією із спеціалізованою кредитно-фінансовою діяльністю. (розділ І статуту Фонду, а.с. 34)

Управління Фондом здійснює голова, який призначається і звільняється з посади головою державної адміністрації шляхом укладання з ним контракту. Голова Фонду керує діяльністю Фонду і несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, за формування фінансових звітів (п.5.1., 5.2, 5.2.1, 5.2.7 статуту Фонду, а.с. 36).

01 вересня 2014 року між Тернопільською обласною державною адміністрацією в особі голови ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено контракт про те, що останній призначається на посаду голови державного підприємства Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі на термін з 01 вересня 2014 року по 01 жовтня 2015 року (а.с. 30-33).

Пунктами 6.1., 6.2., 8 вказаного контракту передбачено, що керівник забезпечує складання в установленому порядку річного фінансового плану підприємства та подає його на затвердження обласній державній адміністрації; подає обласній державній адміністрації квартальну, річну фінансову звітність підприємства; щорічно подає обласній державній адміністрації звіт про результати виконання показників, передбачених контрактом, за встановленою формою. У разі невиконання передбачених контрактом показників керівник подає обласній державній адміністрації разом із звітом пояснення щодо причин їх невиконання.

Згідно п. 26 укладеного контракту, керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи обласної державної адміністрації, до закінчення терміну дії, зокрема у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин обов'язків покладених на нього цим контрактом; у разі неподання на затвердження обласній державній адміністрації річного фінансового плану підприємства.

19 червня 2015 року тимчасово виконуючий обов'язки керівника апарату обласної державної адміністрації звернувся до Фонду із запитом, в якому просить терміново надати інформацію з приводу подання Фондом на затвердження обласній державній адміністрації річного фінансового плану підприємства на 2015 рік (а.с. 22).

Також 19 червня 2015 року тимчасово виконуючий обов'язки керівника апарату обласної державної адміністрації звернувся до Департаменту агропромислового розвитку обласної державної адміністрації, Департаменту фінансів обласної державної адміністрації, Департаменту архітектури, будівництва, житлово-комунального господарства та енергозбереження обласної державної адміністрації із запитом, в якому просить терміново надати інформацію з приводу подання керівником Фону на затвердження обласній державній адміністрації річного фінансового плану підприємства на 2015 рік.

19 червня 2015 року Департамент фінансів обласної державної адміністрації надав відповідь, згідно якої керівником Фонду річний фінансовий план підприємства на 2015 рік не подавався.

26 червня 2015 року на вищевказаний запит від 19 червня 2015 року Департамент агропромислового розвитку обласної державної адміністрації надав відповідь, у відповідності до якої Фонд не здійснює іншої господарської діяльності, пов'язаної з одержанням прибутку, тому ніколи не подавав річних фінансових планів підприємства, які передбачені п.6.1 контракту з керівником підприємства, що є у державній власності та обласною державною адміністрацією (а.с. 27).

13 липня 2015 року тимчасово виконуючий обов'язки керівника апарату обласної державної адміністрації звернувся до голови Фонду із повідомленням про розірвання договору, в якому зазначає, що керівник Фонду всупереч положенням контракту свої обов'язки не виконував та не подавав на затвердження обласній державній адміністрації річні фінансові плани підприємства. А отже, відповідно до абзацу «г» пункту 26 контракту може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи обласної державної адміністрації, до закінчення терміну його дії, тобто до 01 жовтня 2015 року. Неподання директором підприємства звітів унеможливлює здійснення контролю за виконанням показників ефективності використання і збереження майна і джерел формування коштів, а також майнового стану підприємства. Враховуючи вищенаведене, контракт від 01 вересня 2014 року буде розірваний з ініціативи обласної державної адміністрації до закінчення терміну його дії.

Згідно розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 15 липня 2015 року за № 292-к «Про розірвання контракту та звільнення ОСОБА_3.» вирішено розірвати 15 липня 2015 року контракт з керівником підприємства, що є у комунальній власності від 01 вересня 2014 року, укладений між Тернопільською обласною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_3 та звільнити ОСОБА_3 з посади голови Державного підприємства Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі 15 липня 2015 року за систематичне невиконання керівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього контрактом та неподання на затвердження обласній державній адміністрації річного фінансового плану підприємства (а.с. 41).

15 липня 2015 року запис про звільнення з вказаних підстав зроблено у трудовій книжці ОСОБА_3 (а.с.74).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Під систематичним невиконанням трудових обов'язків мається на увазі неодноразове здійснення цих вчинків. Таким чином, для звільнення з цих підстав необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення позивачем винного невиконання чи неналежного виконання умов контракту, чого в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до діючого трудового законодавства підставою для звільнення працівника за систематичне невиконання трудових обов'язків є невиконання трудових обов'язків працівником, до якого за аналогічне чи подібне порушення трудових обов'язків протягом року застосовувалось дисциплінарне стягнення. Таке визначення систематичності невиконання трудових обов'язків роз'яснено Пленумом Верховного Суду України у постанові № 9 «Про практику розгляду трудових спорів» (п.23) від 06 листопада 1992 року.

Як встановлено судами, жодних дисциплінарних стягнень до позивача за невиконання трудових обов'язків раніше не застосовувалось, у зв'язку з чим вірним є висновок, що звільнення позивача за систематичне невиконання трудових обов'язків є незаконним.

Крім того, вірним є твердження судів, щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_5 у зв'язку з неподанням на затвердження обласній державній адміністрації річних фінансових планів підприємства.

Надсилаючи позивачу листа від 13 липня 2015 року про розірвання контракту, Тернопільська обласна державна адміністрація вказувала про неподання ОСОБА_3 фінансового плану, порядок і форма якого регулюється наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 березня 2015 року за №205 (а.с. 6).

Однак, як вбачається із змісту Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб'єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого вищеназваним наказом № 205, а саме: п. 1. - цей Порядок визначає процедуру складання, затвердження (погодження) та контролю виконання фінансового плану державного комерційного та казенного підприємства, а також господарських товариств, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі.

У п. 2 Порядку вказується, що фінансовий план відображає очікувані фінансові результати в запланованому році.

У п. 3 Порядку вказується, що фінансовий план повинен забезпечувати прибуткову діяльність підприємства, зростання валового прибутку та чистого фінансового результату (прибутку).

Таким чином, фінансовий план, згідно вказаного Порядку повинні складати і подавати на затвердження державні комерційні та казенні підприємства, мета діяльності яких - отримання прибутку (валового та чистого).

Фонд відповідно до п.4.5. Статуту є неприбутковою організацією.

Як встановлено судом, неподання позивачем фінансового плану на затвердження облдержадміністрації не потягнула за собою жодних негативних наслідків, тому суд дійшов правильного висновку про незаконність дострокового розірвання контракту з позивачем та його звільнення із займаної посади.

Разом з тим, є обґрунтованими доводи суду апеляційної інстанції про звільнення позивача з 01 жовтня 2015 року (час закінчення дії контракту), а не поновлення останнього на роботі, оскільки суд не вправі продовжувати термін дії контракту.

Тому, суд апеляційної інстанції вірно вказав про те, що сума, яка підлягає стягненню за вимушений прогул має бути зменшена та стягнута за період з 15 липня 2015 року (день звільнення) по 01 жовтня 2015 року (останній день дії контракту).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дотримав вимоги чинного законодавства та цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясував обставини справи, в межах доводів апеляційної скарги, та надав їм належну оцінку. Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді касаційної інстанції не встановлено.

Доводи касаційної скарги щодо нерозглянутих судом першої інстанції позовних вимог про стягнення з відповідача 11 790 грн компенсації за дострокове припинення контракту та 11 790 грн збитків за вимушене лікування, не заслуговують на увагу оскільки вказані вимоги були предметом судового дослідження у суді першої інстанції та у задоволенні яких ОСОБА_3 було відмовлено. Разом з тим, ОСОБА_3 не оскаржував у апеляційному порядку рішення суду першої інстанції у цій частині, тому доводи касаційної скарги щодо цих вимог не можуть бути перевірені у касаційному порядку.

Що стосується, позовних вимог щодо виплати компенсації за невикористану відпустку, санаторно-курортне лікування, невиплати п'яти посадових окладів у разі виходу на пенсію, то вони взагалі не були предметом судового розгляду, так як позивачем вказані вимоги не заявлялись, однак останній не позбавлений права звернутись до суду з такими позовними вимогами.

За таких обставин колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не вбачає підстав для скасування ухваленого апеляційним судом рішення, так як воно ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 337, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська