Справа № 442/7982/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/3184/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_2,

позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2017 року,-

в с т а н о в и л а:

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», в якому просив: визнати недійсними п.2.1. та п.2.2. ст. 2 ІІ Розділу Договору №702301 від 18.06.2013 року та встановлення здійснювати щомісячний платіж за автомобіль еквівалентний сумі платежі станом на 11.12.2013 року.

В обґрунтування позову покликався на те, що 18.06.2013 року між сторонами було укладено договір №702301 про покупку автомобіля КІА Sportage за 213 610 грн.. Продавець-консультант при укладені договору ОСОБА_4, запевнила позивача, що договір цілком законний і вигідний для нього як покупця. Він навіть не уявляв, що ціна на автомобіль з кожним місяцем зростатиме та потрапив під вплив обману, підписавши договір. Загальна сума грошових зобов'язань станом на день підписання такого договору становить 288 539,90 грн. Разом з тим, на день підписання Додаткового договору учасник сплатив 99410,98 грн.. Розмір загальної заборгованості станом на день підписання Додаткового Договору складає 189 128,92 грн.. 04 грудня 2013 року був підписаний і нотаріально завірений Договір поруки між сторонами та громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6. За цим договором кожен із співпоручителів зобов'язався відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання ОСОБА_3 зобов'язань, що виникають з вищевказаного договору. 09 грудня 2013 року був підписаний трьохсторонній договір №812723-Y03230 з Додатком №1 між продавцем ТОВ «Радар-Сервіс» та платником ТОВ «Авто Просто» та покупцем ОСОБА_3, який отримав автомобіль за ціною 213 610 грн.. 12 грудня 2013 року був підписаний договір застави на вказаний автомобіль. В оскаржуваних пунктах договору йдеться про те, що поточна ціна автомобіля є критерієм -основою для розрахунку розміру періодичних платежів, винагороди товариства та інших платежів, передбачених договором, протягом строку існування групи, та повідомляється Авто Просто постачальником; у разі зміни поточної ціни автомобіля Авто Просто має право змінити розмір періодичних платежів та винагороди, які мають вноситися учасниками групи. Вважає, такі умови договору несправедливими та такими що не узгоджується з тими витратами, які були визначені сторонами по договору в момент його вчинення у графі «ціна автомобіля у гривнях» Додатку №1 до спірного договору, а відтак позов просив задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково.

Визнано недійсними п.2.1. та п.2.2. ст. 2 ІІ Розділу Договору №702301, від 18.06.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто просто».

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто просто» судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн.

Дане рішення оскаржив відповідач ТзОВ «Авто Просто».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а відтак підлягає скасуванню з огляду на наступне. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що при укладенні Договору позивача було введено в оману та сторони не дійшли згоди щодо її істотних умов. Крім того, вважаємо зазначає, що про хибність висновків суду, щодо недійсності п. 2.1. та п. 2.2. ст. 2 II Розділу Договору №702301 оскільки нібито сторони повинні були визначити вартість автомобіля при укладенні правочину. Звертаємо увагу суду, на те, що "продукцією" за Договором про надання послуг є не автомобіль, а послуги, які надаються за системою АвтоТак. Тобто, предметом спірного Договору є надання учаснику системи послуг спрямованих на придбання автомобіля, а не купівля продаж автомобіля з розстроченням платежу чи в кредит. Також апелянт звертає увагу суду на те, що право на розрахунок щомісячних платежів у відповідності до Поточної ціни товару (автомобіля) також закріплено в Ліцензійних умовах провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, зокрема відповідно до п. 6.2. Ліцензіат під час провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах з урахуванням вимог цих Ліцензійних умов може: змінювати розмір періодичних платежів на підставі зміни поточної ціни товару, встановленої постачальником. Крім того, твердження позивача про безпідставність і несправедливість проведення відповідачем розрахунку щомісячних платежів на підставі Поточної ціни автомобіля, яка повідомляється постачальником автомобіля щомісяця є необґрунтованими та таким, що суперечать умовам Договору та чинному законодавству України, є просто вигаданими. Окрім того, зазначає, що в позовній заяві зовсім відсутнє належне обгрутування позовних вимог та підстави для визнання недійсною частини Договору, а відтак просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у позові ОСОБА_3 відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» в особі продавця-консультанта ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів шляхом його підписання сторонами договору та підписання Додатку №1, який є невід'ємною частиною договору, разом з додатком до договору №1 та №2.(а.с.11-19)

18 червня 2013 року між сторонами ТзОВ «Авто Просто» та ОСОБА_3 (учасник) було підписано додатковий договір №702301, за яким на виконання вимог договору №702301 від 18.06.2013 року вони визначили, що загальна сума грошових зобов'язань учасника станом на день підписання додаткового договору становить 288539,90 грн. Також на день підписання цього Додаткового Договору учасник сплатив 99410,98 грн.. Розмір загальної заборгованості учасника станом на день підписання цього Додаткового договору складає 189128,92 грн.. Строк дії договору до 30.06.2020 року.(а.с.27)

09 грудня 2013 року ТОВ «Радар-Сервіс» (продавець) та ТОВ «Авто Просто» (платник) а також ОСОБА_3 (отримувач) уклали договір №812723-Y03230, за яким платник вніс на рахунок продавця 213610 грн., а отримувач отримав автомобіль КІА Sportage.(а.с.22-26)

Також, 12.12.2013 року було укладено договір застави вищевказаного автомобіля.(а.с.29-30)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з що в оспорювані пункти договору включені несправедливі умови, які зазначені у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак такі умови порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків, а також спричиняють позивачу шкоду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підставами даного позову є невідповідність, на думку позивача, окремих умов договору вимогам Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме: відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочини, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин вважається правомірним не лише тоді, коли не визнаний судом недійсним, але й у тому випадку, коли його недійсність прямо не встановлена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є умови договору про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Оскаржуваними пунктами визначено:

- 2.1. ст. 2 ІІ Розділу Договору №702301, від 18.06.2013 року - поточна ціна Автомобіля є критерієм-основою для розрахунку розміру періодичних платежів, винагороди Товариства та інших платежів, передбачених Договором, протягом всього строку існування групи, та повідомляється Авто Просто постачальником;

- 2.2. ст. 2 ІІ Розділу Договору №702301, від 18.06.2013 року у разі зміни поточної ціни Автомобіля Авто просто може змінювати розмір періодичних платежів та винагороди, які мають вноситись учасниками групи. Про зміну почтової ціни товару Авто Просто письмово повідомляє учасників групи протягом семи робочих днів з дати отримання від постачальника документа, що підтверджує її зміну (далі - дата з міни поточної ціни товару). У такому повідомленні зазначаються : дата зміни поточної ціни товару, нова поточна ціна товару, розмір періодичних платежів та щомісячної винагороди за послуги, які мають надалі вноситися учасниками групи з дати зміни поточної ціни товару.

Статтею 1 Договору передбачено: «Предметом Договору є надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак.»

Передбачені Договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками( «Періодичні платежі»).

Розмір одного Періодичного платежу становить 1,1905% від ціни автомобіля та визначається в Додатку № 1 до Договору.(а.с.20)

Учасник зобов'язаний сплатити таку кількість Періодичних платежів, яка є достатньою для сплати повної ціни автомобіля, - тобто, всього 84 внесків (1,1905% х 84 внесків = 100%).

Загальна кількість періодичних платежів та щомісячної винагороди названа в Договорі як «Графік внесків».

Загальна кількість Періодичних платежів за Графіком внесків зазначається у Додатку № 1 до Договору і складається з 84 внесків.

Згідно ст..5 Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє протягом 7 років.

Розмір кожної окремої щомісячного внеску та загальна сума до сплати вказується в рахунку, який «АВТО ПРОСТО» щомісяця надсилає учаснику. В такому рахунку вказуються платіжні реквізити, за якими здійснюється оплата.

Всі внески сплачуються учасником Системи на користь «Авто Просто» як адміністратора системи АвтоТак.

Відповідно до п. 19.2 ст.19 Договору «Підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями. умовами та змістом Договору та Додатків до нього».

Таким чином, ОСОБА_3 до підписання Договору, була надана вичерпна інформація про послуги, що надаються Відповідачем.

Крім того, підписавши Договір Учасник має 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі АвтоТак. Про своє рішення Учасник має повідомити «Авто Просто» шляхом подання заяви до центрального офісу.

Неподання заяви про розірвання Договору згідно п. 12.1.5 ст. 12 Розділу II Договору та підпис Позивача на Договорі та Додатку до нього є доказом того, що Позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Договору та Додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що Позивач вважає дані умови Договору №702301 справедливими по відношенню до себе.

Визначення всіх термінів, які використовуються у договорі є зазначено у самому Договорі(а.с.11-12)

Згідно зі ст. 632 Цивільного кодексу України «ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін». Зазначення в договорі вартості послуг (ціни договору) не в твердій сумі, а у відсотках від певного, взаємно обраного, критерію не суперечить чинному законодавству, а тому жодним чином не порушує прав споживача.

Крім того, 11.09.2013 року Верховним Судом України при перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2012 року у справі за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про визнання угоди недійсною, відшкодування майнової та моральної шкоди, встановлено, що в діяльності ТОВ "Авто Просто" не вбачається порушень ст.ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Зокрема, Верховний суд України в своїй постанові, зазначив, що "аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для класифікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності; по друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві".

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що останнім було отримано у власність обраний ним автомобіль, отже при викупі автомобіля товариством було витрачено кошти, сплачені іншими учасниками системи, які ще не всі отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це, такі автомобілі можна викупити лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в силу ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого позивачу раніше, отже визначення щомісячних внесків та інших платежів у відповідності до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами в розумінні ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Позивач не довів наявності всіх перелічених вище ознак для кваліфікації умов договору "несправедливими" та наявності правових підстав, визначених ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", для визнання оспорюваних пунктів договору недійсними, а тому його доводи в цій частині є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції при ухвалені рішення прийшов до помилкового висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог позивача, а тому апеляційна скарга ТОВ "Авто Просто" підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 307, 309, 313, ч.2 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2017 року - скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 704 грн..

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета