Справа № 706/753/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Рибчинецької Я.А.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради Черкаської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 міської ради Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Просила встановити факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла 01.08.2002 р., та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 10.02.2015 р., право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилалась на такі обставини.

Після смерті батька ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до складу якої входить і право на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька. У встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_4 районного нотаріального округу ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, тому що вказаний вище житловий будинок належав ОСОБА_7, яка померла 01.08.2002 р., після смерті якої спадщину прийняв, але не оформив ОСОБА_6Відповідно до заповіту від 23.01.2002 р. ОСОБА_7 належну їй 1/2 частину житлового будинку по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці заповіла ОСОБА_6 Після смерті ОСОБА_7 її батько ОСОБА_6 прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки на момент смерті ОСОБА_7 проживав разом з останньою з 1991 р., а з 17.09.2002 р. був зареєстрований за цією адресою і постійно проживав там до дня смерті, що підтверджується копією домової книги та довідками. ОСОБА_6 користувався і доглядав за вказаним вище домоволодінням.Із заявою про прийняття спадщини у передбачений законодавством строк він не звертався, оскільки вважав достатньою підставою фактичне прийняття спадщини.1/2 частина житлового будинку по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці належала ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.10.1986 р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.Саме свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_7 надати не має можливості, оскільки воно втрачене.

У подальшому третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок по вул. Воровського, 80/1 в м. Христинівці.

В обгрунтування позову посилалась на те, що 01.08.2002 р. померла її рідна тітка ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить і право власності на житловий будинок по вул. Воровського, 80/1 в м. Христинівці. З 1991 р. її тітка, будучи людиною похилого віку, окрім отримання пенсії, на умовах користування надала для тимчасового проживання кімнату у вказаному вище будинку ОСОБА_6 Зі слів тітки відомо, що остання залишила на її імя заповіт. Вона після смерті своєї тітки мала розмову з ОСОБА_6, в якій він просив її дожити свій вік у вказаному вище будинку, оскільки його донька ОСОБА_1 відібрала в нього будинок в с. Орадівці Христинівського району та вигнала його і йому не має де жити. Вона погодилась на його прохання, оскільки за життя її тітки ОСОБА_6 тривалий період винаймав кімнату і вона також була з ним знайома, оскільки завжди приїжджала до своєї тітки, при цьому між ними була домовленість про те, що він сплачуватиме всі комунальні платежі та утримуватиме будинок в належному стані. Після смерті тітки ОСОБА_7 без її згоди ОСОБА_6 зареєструвався у вказаному вище будинку і її про це не повідомив.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, та не визнали повністю позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_9 у судовому засіданні покладався на думку суду при винесенні рішення, при вирішенні справи у судове засідання представник відповідача не зявився, однак від міської ради до суду надійшла письмова заява з проханням розглянути справу без участі її представника, у заяві також зазначено, що міська рада при ухваленні рішення покладається на думку суду.

За таких умов суд вважає можливим вирішити справу без участі представника відповідача ОСОБА_4 міської ради.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_5 у судовому засіданні свій позов підтримала повністю та висловила думку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню повністю. Вона пояснила, що ОСОБА_6 проживав у житловому будинку по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці разом з її тіткою ОСОБА_7 на правах квартиранта, тому що його вигнала з хати донька. Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_6 продовжував проживати у цьому будинку, оскільки просив про це у неї. Спадщину після смерті тітки вона не прийняла.

Представник третьої особи ОСОБА_3 у судовому засіданні позов третьої особи підтримав повністю та висловив думку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню повністю. Пояснив, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки нею не доведено, що ОСОБА_6, її батько, та ОСОБА_7 проживали як одна сімя. Позов третьої особи підлягає задоволенню, оскільки третя особа ОСОБА_5 приїжджала в м. Христинівку до будинку, де проживала до дня смерті її тітка ОСОБА_7 та де продовжував проживати після смерті останньої ОСОБА_6, проводила там різні роботи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, дослідивши письмові докази: копії свідоцтв про смерть ОСОБА_6, ОСОБА_7, свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу позивача ОСОБА_1, заповіту ОСОБА_7 від 23.01.2002 р., витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.01.2005 р., рішень Христинівського районного суду від 23.01.1996 р. та 16.10.1998 р., заповіту ОСОБА_6 від 04.12.2013 р., інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна житлового будинку по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці від 31.05.2016 р., спадкової справи після смерті ОСОБА_6, будинкову книгу для прописки громадян, проживаючих в будинку по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці, інші письмові докази у справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю, а в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5 необхідно відмовити повністю з таких підстав.

Щодо позову ОСОБА_1

Судом встановлено, що 10.02.2015 р. помер ОСОБА_6, батько позивача ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до складу якої входить і право на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, у встановлений законом строк звернувшись до приватного нотаріуса ОСОБА_4 районного нотаріального округу ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини.

За життя ОСОБА_6 04.12.2013 р. склав заповіт, яким ? частину житлового будинку по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці заповів своєму синові ОСОБА_15, який помер раніше спадкодавця ОСОБА_6 і спадщину після смерті останнього прийняти не міг, дітей у ОСОБА_15 не було. Вказану обставину не заперечували особи, які беруть участь у справі.

28.11.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_4 районного нотаріального округу ОСОБА_8 із заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці. Однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказану частину житлового будинку, документів, які підтверджують родинний звязок між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, та документа, який підтверджує факт проживання однією сімєю вказаних осіб.

Вказана 1/2 частина житлового будинку по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці належала ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.10.1986 р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 31.05.2016 р. Оригінал правовстановлюючого документа на вказану частину житлового будинку не зберігся.

Відповідно до заповіту від 23.01.2002 р. ОСОБА_7 належну їй 1/2 частину житлового будинку по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці заповіла ОСОБА_6

ОСОБА_7 померла 01.08.2002 р.

Після її смерті спадщину прийняв ОСОБА_6 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном ? частиною вказаного вище житлового будинку, однак не оформив свої спадкові права.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 спадкоємець ОСОБА_6 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, заяву про прийняття спадщини до нотаріуса ОСОБА_6 не подавав. Після смерті ОСОБА_7 спадкоємець ОСОБА_6, який проживав разом з останньою в 1/2 частині житлового будинку по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці, продовжив проживати у вказаному житловому будинку, 17.09.2002 р. був зареєстрований за цією адресою, що підтверджується будинковою книгою, дослідженою у судовому засіданні. ОСОБА_6 користувався і доглядав за вказаним житловим будинком та присадибною земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок.Вказані обставини стверджуються показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14, які були допитані у судовому засіданні за клопотанням представника третьої особи ОСОБА_3, а також показаннями свідка ОСОБА_13

У звязку з цим необхідно встановити факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла 01.08.2002 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж зазначені у ч. 1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Твердження представника третьої особи ОСОБА_3 про те, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки нею не доведено, що ОСОБА_6, її батько, та ОСОБА_7 проживали як одна сімя, є юридично неспроможним, оскільки ОСОБА_7 померла у 2002 р., тому до правовідносин, повязаних з прийняттям спадщини після її смерті, повинні застосовуватись положення ЦК Української РСР 1963 р., який діяв на той час і який не передбачав прийняття спадщини особами, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6, який у свою чергу прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, однак не оформив своїх спадкових прав на 1/2 частину житлового будинку по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці, яка належала ОСОБА_7, проте оформити право на вказану частину житлового будинку в нотаріальному порядку не може з причин, зазначених у постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.11.2016 р., тому необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на зазначену вище частину житлового будинку.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування необхідно відмовити повністю з таких підстав.

У своєму позові третя особа ОСОБА_5 просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок № 80/1 по вул. Воровського в м. Христинівці. Однак, не зазначає в порядку спадкування після чиєї смерті. У позові також не зазначені підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування.

У той же час у позові вказується про смерть 01.08.2002 р. її рідної тітки ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 р., чинного на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Третя особа ОСОБА_5 не належить до числа спадкоємців за законом першої та другої черги, зазначених у ст. ст. 529, 530 зазначеного Кодексу. Не є вона і утриманцем померлої в розумінні ст. 531 вказаного Кодексу.

Хоча у позовній заяві третя особа ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_7 залишила на її імя заповіт, однак доказів на підтвердження цієї обставини третя особа ОСОБА_5 не надала.

Натомість судом встановлено, що ОСОБА_7 залишила заповіт від 23.01.2002 р., яким належну їй 1/2 частину житлового будинку по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці заповіла ОСОБА_6

Враховуючи зазначені обставини, третя особа ОСОБА_5 не належить до числа спадкоємців за законом і за заповітом після смерті ОСОБА_7

Не є вона спадкоємцем і після смерті ОСОБА_6 Жодного доказу, який стверджував би протилежне, третя особа ОСОБА_5 до суду не надала.

Тому у задоволенні її позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 328, 1233 ЦК України, ст. ст. 524 ч. 1, 529, 530, 531, 549 ЦК Української РСР 1963 р., ст.ст. 60, 212-215, 256 ч. 2 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради Черкаської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла 01.08.2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 10.02.2015 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд по вул. Воровського, 80 в м. Христинівці Черкаської області.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 міської ради Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення (отримання копії) рішення апеляційної скарги.

Суддя М.Ф. Олійник