Провадження № 2/750/468/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі :

головуючого судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

за участі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представників ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у праві спільної часткової власності та визнання права власності та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою,

третя особа Деснянська районна у м. Чернігові рада в особі служби у справах дітей,

встановив:

30 грудня 2016 року ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/9 частину у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації в сумі 27896 грн. та визнати за позивачем право власності на 1/9 частину вказаної квартири.

20.02.2017 року ОСОБА_3 подала до суду зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні квартирою 16 в будинку 19Б по пр. Миру в м. Чернігові шляхом вселення до вказаної квартири.

Ухвалою суду від 10.04.2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення обєднано в одне провадження з первісним позовом.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що вказаний позов поданий ОСОБА_1, яка діє одночасно в своїх інтересах та неповнолітнього сина ОСОБА_7 Також зазначила, що квартира АДРЕСА_2 належала на спільної часткової власності ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 по 1/3 частині.29.05.2016 року померла ОСОБА_8, після смерті останньої2/9 частини вказаної квартири успадкувала ОСОБА_1 та 1/9 частину успадкувала ОСОБА_3. Оскільки спірний обєкт є квартира, в якій не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами та здійснити переобладнання чи поділом в натурі, тому просила припинити право власності ОСОБА_3 на 1/9 частину квартири АДРЕСА_3 з виплатою грошової компенсації в сумі 27896 грн. та визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/9 частину вказаної квартири. Одночасно просила відмовити в задоволенні зустрічного позову щодо вселення відповідача разом з неповнолітніми дітьми до квартири, оскільки у сторін неприязні стосунки.

Представники ОСОБА_3 просили зустрічний позов задовольнити, пояснили суду, що ОСОБА_3 є співвласником 1/9 частини квартири АДРЕСА_3 після смерті матері ОСОБА_8. До смерті матері ОСОБА_1 зі своїм сином у вказаній квартирі не мешкали, оскільки мають інше житло. Оскільки ОСОБА_3 не має іншого житла на праві власності, після прийняття спадщини намагалася вселитися до вказаної квартири, однак не має змоги зробити по причині того, що ОСОБА_1 забрала ключі від вказаної квартири, тому просили усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми. Одночасно заперечували проти задоволення позову щодо припинення права власності, оскільки іншого житла в м. Чернігові не має, а тому залишиться без права власності на житло та без права проживання відповідача з дітьми.

Заслухавши пояснення представників, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_7 ( 1/3 частина), ОСОБА_1 (5/9 частини) та ОСОБА_3 ( 1/9 частина).

Трьохкімнатна квартира АДРЕСА_3 має житлову площу 42,5 кв., загальну площу 67,2 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру (а.с. 92, 93).

Згідно довідки управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 10.04.2017 року №145, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, донька ОСОБА_3 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_10 народилася 17.11.2015 року та її матірю є ОСОБА_3 (а.с. 69).

Відповідно до вимог ст. 365 ЦК України, право власності особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Згідно звіту про незалежну оцінку 1/9 частини квартири АДРЕСА_3, складеного Приватним підприємством «Експертна фірма «АС-Експерт» від 15 грудня 2016 року визначено вартість 1/9 частини вказаної квартири станом на 15.12.2016 року, що визначена з використанням порівняльного підходу, складає 27896 грн. (а.с. 78-89).

Разом з тим, суд не приймає до уваги вказаний звіт про незалежну оцінку, оскільки був складений до подання позовної заяви до суду. В судовому засіданні представник ОСОБА_7 не заявляла клопотання про призначення судової експертизи щодо визначення вартості 1/9 частини квартири та неможливості виділення в натурі 1/9 частини квартири АДРЕСА_3.

Одночасно судом було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зверталися в правоохоронні органи з приводу здійснення перешкод з боку ОСОБА_1 вселення до квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3 разом з малолітніми дітьми, що підтверджується висновками про результати перевірок від 16.09.2016 року №30203 та від 11.02.2017 року №2393.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки ОСОБА_3 не має іншого житла на праві власності та зареєстрована у спірній квартирі разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, після прийняття спадщини намагається вселитися до вказаної квартири з метою проживання разом з неповнолітніми дітьми, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні первісного позову.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка підписана та ратифікована Україною, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 є обґрунтованими і підлягають задоволенню шляхом зобовязання ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та ОСОБА_7 усунути перешкоди в користуванні квартирою №16 в буд. 196Б по пр. Миру в м. Чернігові шляхом вселення ОСОБА_3 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 до квартири АДРЕСА_5.

Також підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати за зустрічним позовом ОСОБА_3 в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у праві спільної часткової власності та визнання права власності, відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою, задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та ОСОБА_7 усунути перешкоди в користуванні квартирою №16 в буд. 196Б по пр. Миру в м. Чернігові шляхом вселення ОСОБА_3 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 до квартири АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.В. Карапута