Провадження № 22-ц/773/1312/17 Категорія: 81 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

секретар Галицька І.П.

з участю: заінтересованої особи - ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» на дії державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 за апеляційною скаргою заінтересованої особи ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2016 року ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернувся в суд з скаргою на дії державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, покликаючись на такі обставини.

Рішенням Луцького міськрайонного суду стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ОСОБА_4 на користь АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за кредитним договором № 598/07 від 21.09.2007 року в розмірі 2 338 557,62 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок та земельну ділянку в с. Гаразджа Луцького району, вул. Незалежності,11, згідно укладеного іпотечного договору.

12.04.2012 року на виконання вищевказаного рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист.

На підставі заяви АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» від 26.04.2012 року ВДВС Луцького РУЮ було відкрито виконавче провадження.

11.09.2013 року державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ винесена постанова про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а 18.07.2016 року винесена постанова про призначення рецензування звіту про оцінку майна.

12.10.2016 року на адресу АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» надійшла постанова державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ від 04.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч. І ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що за даною адресою проживають малолітні діти. 25.08.2016 року державним виконавцем подано запит в орган опіки і піклування про надання дозволу на продаж даного іпотечного майна, однак згідно листа від 30.09.2016 року у запиті державного виконавця відмовлено та відмовлено в наданні дозволу на продаж майна, а тому на даний час звернути стягнення на майно зазначене у виконавчому документі неможливо.

Заявник зазначив, що винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є незаконною та необґрунтованою, порушує його права стягувача у виконавчому провадженні.

Просив суд визнати дії старшого державного виконавця державного виконавця Луцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.10.2016 року по примусовому виконанню виконавчого листа №2-7019 неправомірними, скасувати постанову винесену старшим державним виконавцем Луцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.10.2016 року та зобов'язати старшого державного виконавця Луцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 відновити виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 23.11.2016 року скаргу задоволено.

Постановлено визнати дії старшого державного виконавця державного виконавця Луцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.10.2016 року по примусовому виконанню виконавчого листа №2-7019 про стягнення з про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за кредитним договором № 598/07 від 21.09.2007 року в розмірі 2 338 557,62 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок № 11, загальною площею 176,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,12 га, що знаходиться за адресою: Луцький район, с. Гаразджа, вул. Незалежності, 11, згідно укладеного іпотечного договору неправомірними.

Скасувати постанову винесену старшим державним виконавцем Луцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.10.2016 року по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-7019 про стягнення з про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за кредитним договором № 598/07 від 21.09.2007 року в розмірі 2 338 557,62 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок № 11, загальною площею 176,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,12 га, що знаходиться за адресою: Луцький район, с. Гаразджа, вул. Незалежності, 11, згідно укладеного іпотечного договору.

Зобовязати старшого державного виконавця Луцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 відновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-7019 про стягнення з про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за кредитним договором № 598/07 від 21.09.2007 року в розмірі 2 338 557,62 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок № 11, загальною площею 176,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,12 га, що знаходиться за адресою: Луцький район, с. Гаразджа, вул. Незалежності, 11, згідно укладеного іпотечного договору.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції заінтересована особа ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні скарги ПАТ «Брокбізнесбанк».

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 02.11.2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_1 на користь АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за кредитним договором № 598/07 від 21.09.2007 року в розмірі 2 338 557,62 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок та земельну ділянку в с. Гаразджа Луцького району, вул. Незалежності,11, згідно укладеного іпотечного договору. 12.04.2012 року на виконання вищевказаного рішення, Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист.

На підставі заяви АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» від 26.04.2012 року, ВДВС Луцького РУЮ було відкрито виконавче провадження.

11.09.2014 року державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ винесена постанова про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

18.07.2016 року державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ винесена постанова про призначення рецензування звіту про оцінку майна.

Постановою державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ від 04.10.2016 року повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п.9 ч. І ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи скаргу стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк», суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не перевірено, чи має неповнолітня дитина право користування спірним житловим будинком та чи належить неповнолітній дитині право користування будь-яким іншим житловим приміщенням та дійшов висновку, що права дитини у даному виконавчому провадженні не порушуються.

Такий висновок суду ґрунтується на законі та відповідає фактичним обставинам справи.

Зокрема, на час розгляду справи судом першої інстанції у матеріалах справи були відсутні відомості про наявність у малолітніх дітей права користування житловим будинком в с. Гаразджа Луцького району, вул. Незалежності,11.

У даному судовому засіданні представником заінтересованої особи ОСОБА_1, яка є боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-7019, подані свідоцтво про народження, довідка з місця проживання малолітньої ОСОБА_6. Зазначеними доказами стверджується, що малолітня ОСОБА_6 народилась 23 березня 2009 року та з 24.03.2009 року по даний час зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак надані докази не спростовують висновків суду про незаконність постанови старшого державного виконавця від 04.10.2016 року про повернення виконавчого листа стягувачу з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При вчиненні виконавчих дій старший державний виконавець встановивши, що у житловому будинку по вул. Незалежності 11 в с. Гаразджа Луцького району зареєстрована малолітня дитина, звернувся до органу опіки і піклування про надання дозволу на продаж цього будинку, а отримавши відмову, повернув виконавчий лист стягувачеві. При цьому послався на п. 9 ч.І ст. 47 Закону «Про виконавче провадження» (далі - Закону) в редакції, чинній на час винесення постанови.

Згідно з п. 9 ч.І ст.47 цього Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Однак у тексті постанови старшого державного виконавця від 04.102016 року не зазначено, яким саме законом встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно боржника у даному випадку.

Пунктом 28 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, у редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій передбачено, що разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено( змінено) способу і порядку виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення суду за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Цей пункт розміщений у Главі VІІІ «Порядок звернення стягнення на майно боржника».

Виходячи з положень цієї глави 4 Закону, положення п.28 Інструкції підлягає до застосування у разі звернення стягнення на нерухоме майно унаслідок вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню рішень про стягнення з боржника коштів, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на конкретно визначене нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Крім цього, п. 28 Інструкції надає право на повернення виконавчого листа з підстав, передбачених пунктом 2 ст. 47, а не пунктом, 9 цієї статті, на яку послався старший державний виконавець, положення яких є відмінними.

Зокрема, пункт 2 ст. 47 Закону передбачає повернення виконавчого листа стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення, та ніяким чином не повязує можливість вчинення таких дій з наявністю або відсутністю згоди компетентного органу на відчуження майна.

Особливістю даного виконавчого провадження є те, що стягнення на житловий будинок по вул. Незалежності, 11 в с. Гаразджа Луцького району звернуто не в порядку вчинення виконавчих дій, а на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 2052, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1М 21.09.2007 року.

На час вирішення судом спору про звернення стягнення на предмет іпотеки дитина вже була зареєстрована у цьому будинку, проте задовольняючи позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд не вбачав порушень прав малолітньої. Це рішення набрало законної сили . Крім цього, ОСОБА_1, будучи матір»ю малолітньої дитини ОСОБА_6, здійснила реєстрацію дитини у будинку, який обтяжений іпотекою, відтак право користування цим житловим приміщенням, яке є предметом іпотеки, є похідним від права користування її матері іпотекодавця ОСОБА_1, права якої є обмежені умовами іпотечного договору, положеннями Закону України «Про іпотеку».

У звязку з наведеним посилання ОСОБА_1 та її представника про порушення судом прав і інтересів малолітньої дитини, гарантованих ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією «Про права дитини», ст. 177 Сімейного кодексу України, є безпідставними. Положення ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», статтей 17,18 Закону України «Про охорону дитинства» щодо отримання попередньої згоди органу опіки і піклування підлягають до застосування при укладенні договору іпотеки, якщо на предметом іпотеки мають право власності чи право користування діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки чи проведення прилюдних торгів.

Розгляд справи судом першої інстанції у відсутності осіб, що беруть участь у справі не вплинув на правильність прийнятого рішення.

Статтею 386 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду скарги на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, передбачено, що скарга розглядається за участю заявника і державного виконавця та не передбачає залучення заінтересованих осіб.

Оскільки при зверненні до суду із скаргою заявник зазначив ОСОБА_1 як заінтересовану особу, судом апеляційної забезпечено право заінтересованої особи ОСОБА_1, яка була присутня у даному судовому засіданні, на реалізацію у судовому засіданні прав, визначених статтею 27 ЦПК України.

Постановлення Луцьким міськрайонним судом 26.12.2016 року ухвали у справі 161/13940/16ц за скаргою на дії державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачеві у виконавчому провадженні, де боржником є ОСОБА_5, як солідарний боржник, не має преюдиційного значення при вирішенні даної справи і не відноситься до судових рішень, обовязковість яких визначена положеннями ст. 360-7 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не містять правових підстав, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції. На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308,314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: