АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5444/16-ц Головуючий у 1-ій інстанції
Провадження 22-ц/774/2079/К/17 Науменко Я.О.
Категорія 26 (I) Доповідач: Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Видрик А.А.,

за участю: представника Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - Доценко Тетяни Юріївни,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі про відшкодування моральної шкоди працівнику в разі ушкодження його здоров'я,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2017 року ОСОБА_4звернувся до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ПівнГЗК»), Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі (далі-Фонд)з позовом про відшкодування моральної шкоди працівнику в разі ушкодження його здоров'я.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він пропрацював 33 роки 9 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. Актом розслідування причини виникнення професійного захворювання від 06.08.2012 року підтверджена вина відповідача у виникненні у позивача професійного захворювання. Висновком МСЕК від 21.09.2012 року позивачу первинно встановлена третя група інвалідності та 35% втрати працездатності. У зв'язку з захворюванням порушено нормальні життєві зв'язки позивача, він позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, відчуває загальну слабкість, втому, постійні болі; змушений проходити курси лікування, що призводить до фізичних та моральних страждань.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з ПрАТ «ПівнГЗК» в рахунок відшкодування моральної шкоди 67200 грн. та з Фонду в рахунок відшкодування моральної шкоди 67200 грн.

05.09.2017 року представник позивача заявила клопотання про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про відшкодування моральної шкоди працівнику в разі ушкодження його здоров'я.

Ухвалою суду від 05.09.2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України залишено без розгляду за заявою представника позивача.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 вересня 2017 рокупозов ОСОБА_4 задоволено частково та на його користь з ПрАТ «ПівнГЗК» стягнуто 30000 грн. моральної шкоди без утримання податку з доходу фізичних осіб, а також на користь держави - судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» просить змінити рішення суду, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом не враховано, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та, оскільки причиною його професійного захворювання є саме тривалий час роботи в умовах впливу на організм шкідливих факторів, саме його дії стали причиною професійного захворювання, що свідчить про відсутність вини підприємстві у заподіянні моральної шкоди позивачу. Також зазначає, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, зокрема в справі відсутні докази, які підтверджують психологічний стан потерпілого; розмір моральної шкоди, що визначений судом до стягнення, є необґрунтованим та значно завищеним, не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПрАТ «ПівнГЗК» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 03.11.1978 року по 08.08.1988 р. працював помічником машиніста екскаватора в кар'єрі Першотравневого кар'єру ПівнГЗК, ВАТ «ПівнГЗК» та ПАТ «ПівнГЗК» , з 08.08.1988 року машиністом екскаватора, 20.09.2012 року позивача звільнено за власним бажанням за ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію.

Позивач 33 років 9 місяців працював в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №23 (форма П-4) від 06.08.2012 року, який складений комісією в складі представників підприємства відповідача, страхового експерту Фонду соціального страхування, завідувача поліклініки №2 ТОВ «Медиком».

В пункті 16 Акту зазначено обставини, при яких ОСОБА_4 отримав професійне захворювання, працюючи з 03.11.1978 року по 08.08.1988 р. помічником машиніста екскаватора в кар'єрі Першотравневого кар'єру ПівнГЗК, ВАТ «ПівнГЗК» та ПАТ «ПівнГЗК», правонаступником якого є ПрАТ «ПівнГЗК», з 08.08.1988 р., управляючи екскаватором по розробці вибоїв та навантаженні в залізничні транспортні засоби гірничої маси на відкритих гірничих роботах в кар'єрі; проводив ремонт, замащування, технічне обслуговування механізмів та вузлів електрообладнання у кузові екскаватора; контролювання стану електрообладнання під час його зупинки. В процесі роботи з причин недосконалості робочого місця підпадав під дію на організм загальної вібрації, рівень якої перевищував допустимий. Крім цього підпадав під дію пилу, концентрація якого на робочих місцях перевищувала ГДК внаслідок недосконалості технологічного процесу екскавації та транспортування гірничої маси (а.с.7).

Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 35 % висновком МСЕК від 21.09.2012 р. безстроково (а.с.5).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов'язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції керувався ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з доведеності факту заподіяння моральної шкоди позивачу при виконанні ним трудових обов'язків з вини відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06 серпня 2012 року, причиною професійних захворювань позивача є його робота впродовж 33 років 9 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, які виникли у зв'язку з порушенням керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Оскільки порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України встановлено вищевказаним актом розслідування хронічного професійного захворювання, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу.

Спростовуються доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійними захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач переносить щоденно фізичний біль, змушений приймати ліки, оскільки має вібраційну хворобу І-ІІ стадії, остеоартроз ліктьових та колінних суглобів, двобічний плечо-лопатковий пері артроз, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт перша ст., емфізема легень першої ст.), змушений постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах колегія суддів вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання..

Посилання представника відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом необґрунтований розмір моральної шкоди спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, відсоток втрати професійної працездатності та відсутність тенденції щодо поліпшення стану здоров'я, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 вересня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: