Справа № 462/86/16 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/3095/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Левика Я.А.

секретаря: Симець В.І.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 03 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙПІЄ-Л" про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 03 серпня 2017 року провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙПІЄ-Л" про стягнення безпідставно набутих коштів закрито.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що ухвала Залізничного районного суду м.Львова від 03 серпня 2017 року про закриття провадження у справі є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, без урахування всіх обставин по справі та такою, що підлягає скасуванню. Окрім того звертає увагу, що судом було винесено ухвалу лише на підставі витягу «Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» згідно з якого ОСОБА_3 є фізичною особою підприємцем, не врахувавши того що договір він підписував як фізична особа.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 03 серпня 2017 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.4 п.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання.

Пунктом 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, керуючись яким суд закрив провадження у справі, встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про закриття провадження у цивільній справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд перевіряє, чи поширюється на спірні правовідносини юрисдикція судів по розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Закриваючи провадження у даній справі, районний суд виходив з того, що, позивач згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є фізичною особою-підприємцем а позовні вимоги стосуються безпосередньо господарської діяльності позивача та його відносин з юридичною особою ТзОВ «АЙПІЄ-Л» як фізичної особи-підприємця, що випливає з договорів на які покликається позивач на підтвердження своїх позовних вимог, які укладені позивачем як фізичною особою підприємцем з метою проведення господарської діяльності на території ТВК «Південний», а тому справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до суду з указаним позовом як фізична особа, попередній договір №3/101 від 08 травня 2008 року (а.с.7) укладався з ним, як з фізичною особою, про що зазначено в самому договорі, так само як і квитанції по оплаті вказаного договору були здійснені позивачем як фізичною особою (а.с.13), а тому у суду першої інстанції не було достатніх підстав вважати, що оспорюваний договір має правову природу саме господарського договору і був укладений між суб»єктами господарських правовідносин.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі п.п.1,4 ч.1 ст.311 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 серпня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді