Справа № 149/1712/16-ц Провадження № 22-ц/772/1215/2017Головуючий в суді першої інстанції Войнаревич М. Г.
Категорія 23Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Голота Л.О.,

суддів: Зайцева А.Ю., Панасюка О.С.,

за участю секретаря судового засідання Топольська В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу товариства представника приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» Рогатюк Наталії Володимирівни на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» про визнання недійсним договору оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» про визнання недійсним договору оренди землі.

Позов мотивовано тим, що їй належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 3,917 га, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_4. Успадкована земельна ділянка знаходиться в оренді відповідача - ПрАТ «Зернопродукт МХП», відповідно до договору оренди землі № 117 від 17.02.2010 року, укладеного між ОСОБА_4 (орендодавець) та ЗАТ "Зернопродукт МХП" (орендар), згідно якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу строком на 15 років.

Однак, вказаний договір оренди землі № 117 від 17.02.2010 року є недійсним, оскільки у відповідності до ст.14 Закону України «Про оренду землі» - договір оренди землі укладається у письмовій формі. Згідно ч. 2 ст.207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір оренди землі № 117 від 17.02.2010 року, сторонами якого є спадкодавець ОСОБА_4 (орендодавець) та відповідач - ЗАТ "Зернопродукт МХП" (орендар) - підписаний не ОСОБА_4 Про даний факт, позивачу стало відомо після оформлення спадкових справ в 2014 році.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 березня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі № 117 від 17 лютого 2010 року, сторонами якого є ОСОБА_4 (орендодавець) та ЗАТ "Зернопродукт МХП", правонаступником якого є ПрАТ "Зернопродукт МХП" (орендар), зареєстрований у Хмільницькому районному відділі регіональної філії «Центру ДЗК» 15 листопада 2010 року за № 97. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» Рогатюк Наталія Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судове засідання сторони не з»явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 20.06.2013 року.(а.с.61)

ОСОБА_3 належить на праві приватної власності земельна ділянка після смерті матері ОСОБА_4, яка прийняла спадщину на земельну ділянку площею 3,917 га, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.08.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.08.2014 року № 25658857.( а. с. 4-5).

Земельна ділянка знаходиться в оренді ПАТ «Зернопродукт МХП», відповідно до договору оренди землі № 117 від 17.02.2010 року, укладеного між ОСОБА_4 (орендодавець) та ЗАТ "Зернопродукт МХП" (орендар), згідно якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу строком на 15 років. Договір зареєстрований у Хмільницькому районному відділі регіональної філії «Центру ДЗК» 15 листопада 2010 року за № 97.

Відповідно висновку експерта Вінницького науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України від 09.02.2017 року № 438-П, підпис у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі № 117 від 17.02.2010 року виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою та виконаний за допомогою пишучого прибору, а саме кульковою ручкою, без технічної підготовки чи технічних засобів.(а.с.111-116)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди землі № 117 від 17.02.2010 року, укладений між ОСОБА_4 (орендодавець) та ЗАТ "Зернопродукт МХП" (орендар), згідно якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу строком на 15 років, зареєстрований у Хмільницькому районному відділі регіональної філії «Центру ДЗК» 15 листопада 2010 року за № 97, відповідно до положень ч.2 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України є недійсним, і таким, що порушує майнові права орендодавця та не відповідає її волевиявленню, оскільки цей договір орендодавець не підписувала.

Судова колегія вважає, що такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірний договір оренди землі, укладений від імені ОСОБА_4, підписаний не нею, а іншою особою. Таким чином, спірний договір був укладений без волевиявлення ОСОБА_4, а тому він є недійсним на підставі ч.2 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України.

Згідно висновку експерта Вінницького науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України від 09.02.2017 року № 438-П, підпис у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі № 117 від 17.02.2010 року виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою та виконаний за допомогою пишучого прибору, а саме кульковою ручкою, без технічної підготовки чи технічних засобів.

Зазначене є підставою для визнання договору недійсним за ст. ст. 203, 215 ЦК України в зв'язку з відсутністю волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину.

Загальні правові засади визнання правочину недійсним визначено у статті 215 ЦК, частиною 1 якої передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки як встановлено судовою експертизою орендодавець не підписувала договір оренди землі №117 від 17.02.2010 року, що суперечить її волевиявленню та ст. 203, 215 ЦК України, а тому суд першої інстанції правомірно визнав договір оренди землі недійсним, оскільки порушуються права та інтереси позивача, як власника земельної ділянки.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 18.12.2013 року у справі № 6-127цс13.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що у апелянта є сумніви щодо достовірності виконання підпису на заявах ОСОБА_4, а саме в якості порівняльного матеріалу експерту надано вільні зразки підпису ОСОБА_4 у заяві на призначення пенсії від 07.02.1983 р., заяві на перерахунок пенсії від 04.04.1985 р., відомостях на виплату пенсій, соціальних допомог за жовтень, листопад, липень, червень 2012 року, січень 2013 року, не позбавляло права відповідача заявити відповідне клопотання про призначення повторної або додаткової судової почеркознавчої експертизи.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновок експерта Вінницького науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України № 438-П від 09.02.2017 року містить інформацію щодо предмета доказування, експертиза проведена відповідно до норм процесуального права, належною особою, яка попереджалася про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи суперечать нормам матеріального і процесуального права та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки позивач є дочкою ОСОБА_4, і відповідно до Закону зобов'язана була доглядати за матір'ю 82-річного віку, тому мала об'єктивну можливість дізнатися про договір оренди в 2010 р., судова колегія вважає безпідставними, адже власником спірної земельної ділянки вона стала після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 серпня 2014 року, державна реєстрація від 15.08.2014 року № 25658857.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 22.04.2015 року у справі № 6-48цс15, яка згідно з ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Натомість, правова позиція Верховного Суду України висловлена у постанові від 29.10.2014 року (справа №6-152цс14), на яку посилається відповідач у апеляційній скарзі, і згідно якої для правильного застосування ч.1 ст.261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав, на думку колегії суддів не може бути застосована до виниклих правовідносин, оскільки за життя матері позивач немала прав на спірну земельну ділянку, а отже і можливостей їх реалізувати у неї не було.

Таким чином, довідавшись про існування договору оренди та його зміст у 2014 році позивач пред'явила позов про визнання такого договору недійсним у межах строку позовної давності.

Інші доводи скарги правильних висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» Рогатюк Наталії Володимирівни - відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.О. Голота

Судді А.Ю. Зайцев

О.С. Панасюк

/підписи/

Згідно з оригіналом: