Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2017 Справа №607/3068/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретарів судового засідання Грабської Ю.І., Дрозд Х.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, органу опіки та піклування Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, органу опіки та піклування Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, треті особи Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, орган опіки та піклування Рівненської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: м. Тернопіль, вул. Тролейбусна,9-Б/164, визначивши місце проживання дітей разом з батьком. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який 05.05.2014 року розірвано рішенням Рівненського міського суду. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти сторін у справі-донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишились проживати разом із батьком за вказаною адресою: м. Тернопіль вул. Тролейбусна, 9Б/164, а донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 залишилась разом із матір»ю. Після розірвання шлюбу сторони не могли дійти згоди щодо участі батька у вихованні наймолодшої дитини, відповідач чинила перешкоди у побаченнях батька із донькою, а тому розпорядженням рівненського міського голови від 20.10.2015 року №777-р було визначено спосіб участі позивача у вихованні доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 надавши йому можливість побачень із дитиною і 2-гу суботу місяця з 10.00 год. до 17.00 год. неділі. На даний час відповідач рішення органу опіки та піклування не виконує, позивач позбавлений можливості приймати повноцінну участь у вихованні дитини, оскільки відповідачка фактично проживає у ОСОБА_7, де створила нову сім»ю, а дитина весь цей час знаходиться разом із матір»ю відповідачки, яка створює перешкоди у спілкуванні позивача та його дітей із донькою ОСОБА_5. Позивач повністю матеріально забезпечений, має постійну роботу та стабільний фінансовий дохід, забезпечений житлом, в той час як у відповідачки відсутні належні умови для утримання та виховання дитини, вона не має власного житла, залишила дитину проживати у своєї матері та понад два роки знаходиться на заробітках за кордоном, а тому позивач із врахуванням інтересів дітей вважає за доцільне визначити місце проживання усіх його неповнолітніх дітей разом із батьком.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, треті особи Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, орган опіки та піклування Рівненської міської ради у якому просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити та визначити місце проживання їхніх спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір»ю за адресою: вул. С. Бандери, 26/59 м. Рівне. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після розірвання шлюбу за домовленістю із позивачем їхні старші діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які навчались у м. Тернополі, тимчасово залишились проживати з батьком на час перебування матері на роботі за кордоном, а донька ОСОБА_5 залишилась проживати із матір»ю відповідача у м. Рівне. Відповідач чинила усе можливе щоб забезпечити своє спілкування із дітьми та спілкування старших дітей із молодшою сестрою та бабусею. Починаючи з вересня 2015 року позивач не надає можливості матері спілкуватись зі старшими дітьми, перешкоджає їхнім зустрічам та заборонив дітям відповідати на телефонні дзвінки, з приводу чого відповідач неодноразово зверталась у правоохоронні органи. Позивач негативно впливає на виховання дітей, маніпулює та не цікавиться ними, жодного разу не відвідав молодшу доньку у визначений йому для цього час. Діти люблять один одного та бажають проживати разом із матір»ю , яка піклується про них, дбає про їхній розвиток та виховання, надає матеріальну допомогу, придбала телефони та планшет для скайп спілкування, забезпечена придатним для проживання житлом у м. Рівне, де діти матимуть власну окрему кімнату. З огляду на агресивну поведінку позивача, яка негативно впливає на психічний та моральний стан дітей, його намагання усунути матір від участі у вихованні та спілкування зі своїми дітьми, відповідач просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей із матір»ю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник первісний позов підтримали із підстав, викладених у ньому та просять позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просять відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засідання відносно первісного позову заперечив, зустрічний позов підтримав та просить його задовольнити, посилаючись на те, що позивачу було відомо, що його дружина деякий час працюватиме за кордоном і з цією метою між сторонами була досягнута домовленість відповідно до якої старші діти тимчасового залишились проживати із батьком, а молодша донька із матір»ю відповідачки. Викладені позивачем доводи не відповідають дійсності, ніяких перешкод у спілкуванні із дитиною йому не чинилось. На даний час неповнолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 бажає проживати разом зі своєю матір»ю, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Рівненської міської ради. До батька у дитини сформоване негативне ставлення та присутні певні побоювання, оскільки дитина в результаті сімейного конфлікту прийняла сторону матері. А тому із врахуванням положень Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини, яка наголошує, що неповнолітня дитина може бути розлучена із матері»ю лише у виняткових випадках, просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом із матір»ю за адресою м. Рівне, вул. С. Бандери, 26/59.

Від третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника, наданий висновок підтримують та вважають за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 9-Б/164.

Орган опіки та піклування Рівненської міської ради надіслав суду письмовий висновок із клопотанням про розгляд справи у їхній відсутності. Вважають за доцільне визначити місце проживання неповнолітній дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матрі»ю ОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно з ч.1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони у справі з 24.05.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05.05.2014 року.

У даному шлюбі у сторін народилися діти донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії І-ГЮ №158070, видане 19.09.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне), син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії І-ГЮ №021958 видане 15.02.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції) та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3(свідоцтво про народження серії 1-ИД №065067, видане 22.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Як встановлено судом, після розірвання шлюбу неповнолітні діти сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом із батьком за адресою м. Тернопіль вул. Тролейбусна,9-Б/164, що підтверджується актом обстеження квартири №2 від 11.03.2016 року, та довідкою СК «Тернопільтехгаз ЛХЗ» №20 від 11.03.2016 року, а ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 залишилась проживати разом із матір»ю відповідача ОСОБА_8 за адресою м. Рівне, вул. С. Бандери, 26/59.

Розпорядженням рівненського міського голови №777-р від 20.10.2015 року визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, встановивши можливість побачень з дитиною у ІІ суботу місяця з 10.00 год. до 17.00 год. неділі.

У відповідності до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-1604 від 22.08.2016 року відповідач ОСОБА_2 з січня 2015 року проживає за межами України, вихованням її неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 займається мати ОСОБА_9 Вказаним висновком рекомендовано визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір»ю ОСОБА_2, а малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_1

У відповідності до ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати й батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-ІІІ визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов»язки щодо своїх дітей.

Згідно вимог ст.ст.7,155 СК України дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю.

Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що відповідач ОСОБА_2 здатна належним чином здійснювати свої батьківські обов»язки, вона є хорошою матір»ю. ЇЇ молодша донька забезпечена всім для повноцінного розвитку, відвідує недільну школу, буває у літніх таборах. Перебуваючи за кордоном, відповідач опікувалась своїми дітьми, матеріально допомагала старшим дітям, які залишились проживати із батьком. Зі слів ОСОБА_2 їм відомо, що позивач перешкоджає їй у повноцінному спілкуванні з дітьми, погрожував їх відібрати.

Свідок ОСОБА_12, який є чоловіком сестри відповідача ОСОБА_2, суду пояснив, що відповідачка має достатньо коштів та засобів для утримання своїх дітей, наймолодша донька сторін, яка проживає із матір»ю відповідача, забезпечена усім необхідним, доглянута, відвідує недільну шкоду та церкву. ОСОБА_2 також привозила нові речі та купувала все необхідне своїм старшим дітям, які залишились проживати із батьком, возила всіх дітей на відпочинок у Карпати. Батько забороняє старшим дітям зустрічатись та спілкуватись із матір»ю, а наймолодша донька боїться батька, який зловживав наркотичними засобами та недостойно поводив себе у сім»ї .

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснили, що у сім»ї ОСОБА_2 були хороші стосунки, обоє батьків відвідували церкву, позивач не був наркозалежним, після розлучення батько хотів щоб усі діти залишились проживати із ним. Між дітьми та батьком існують хороші, дружні стосунки, діти люблять батька і бажають проживати разом із ним.

Неповнолітні ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судовому засіданні вказали, що на даний час проживають разом зі своїм батьком, який піклується про них та з яким вони бажають проживати надалі. З молодшою сестричкою ОСОБА_5 у них хороші, нормальні стосунки, хотіли б проживати усі разом із татом. Батько не забороняє їм спілкуватись із матір»ю, яка хвилюється та опікується ними.

У відповідності до довідки Державної прикордонної служби України №0.64-16592/0/15-16 від 09.08.2016 року відповідач ОСОБА_2 у період з 01.01.2014 року по 20.06.2016 року регулярно виїжджала за кордон та з 20.06.2016 року постійно перебуває за межами України.

Як встановлено судом, на даний час відповідач ОСОБА_2 проживає на території ОСОБА_7, перебуває у фактичних шлюбних стосунках із громадянином даної держави з яким виховує спільну дитину.

Згідно довідки Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні №03-7/839 від 10.03.2017 року ОСОБА_2 у період з 19.11.2013 року по 20.11.2013 року перебувала на лікуванні з діагнозом: «Розлади адаптації зі схильністю до демонстративних форм реагування».

Довідками КУТОР «Тернопільський обласний наркологічний диспансер» №168/1 від 06.02.2017 року та КЗ «Рівненський обласний центр психічного здоров»я населення» Рівненської обласної ради № 545 від 07.03.2017 року підтверджується, що позивач ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

Як вбачається із висновку Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету №23 від 18.01.2017 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання дітей», ОСОБА_2 на даний час знаходиться за кордоном, перебуває у другому шлюбі та народила четверту дитину. Неповнолітні діти сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають із батьком ОСОБА_1, мати участі у вихованні дітей не приймає та не цікавиться їхнім життям. Неповнолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом із бабусею ОСОБА_9 в м. Рівне. Вказаним висновком рекомендовано визначити місце проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою м. Тернопіль, вул. Тролейбусна,9-Б/164. Умови проживання позивача задовільні, є всі належні умови для нормального розвитку дітей.

За таких обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги висновок Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради заслухавши думку неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які висловили прихильність до батька та бажання проживати разом із ним однією сім»єю, а також із сестрою ОСОБА_5, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та вважає, що вони підлягають до задоволення шляхом визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із батьком, за місцем його проживання та реєстрації за адресою вул. Тролейбусна,9Б/164, що повністю відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей, забезпечить їм батьківський догляд та опіку та сприятиме їх гармонійному та повноцінному розвитку. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей із нею за адресою м. Рівне, вул. С. Бандери, 26/59 слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд враховує те, що після розірвання шлюбу неповнолітні діти сторін у справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишились проживати із позивачем ОСОБА_1, який позитивно характеризується, забезпечений власним комфортабельним житлом, має стабільний дохід та необхідні умови для проживання та розвитку дітей. Діти висловлюють прихильність до батька та бажають проживати надалі разом із ним та молодшою сестрою ОСОБА_5. Відповідач ОСОБА_2 після розірвання шлюбу від безпосередньої участі у вихованні дітей самоусунулась, виїхала за межі України, та з червня 2016 року постійно проживає у ОСОБА_7, де перебуває у громадянському шлюбі та виховує новонароджену дитину, створивши нову сім»ю, в той час як малолітня донька сторін у справі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на даний час фактично позбавлена батьківського піклування, оскільки понад два роки проживає окремо від обох батьків та рідних брата і сестри і знаходиться на вихованні матері відповідача ОСОБА_8 З моменту розірвання шлюбу ОСОБА_2 жодних дій щодо вирішення питання про визначення місця проживання її неповнолітніх дітей не вчиняла та не надала суду належних та допустимих доказів, що підтверджують її матеріальне становище та житлові умови на даний час, наявність стабільного доходу та необхідних умов для проживання дітей разом із нею. Відповідач жодного разу не з»явилась у судове засідання та не надала особистих пояснень, а заявлені нею позовні вимоги про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом із нею не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідач в дійсності просить визначити місце проживання дітей разом із її матір»ю ОСОБА_8 за адресою м. Рівне, вул. С.Бандери, 26/59, в той час як сама постійно проживає у ОСОБА_7, де створила нову сім»ю. Відтак суд вважає, що з метою якнайкращого захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, забезпечення їх права на гармонійний розвиток та проживання в одній сім»ї під батьківською опікою, приймаючи до уваги те, що мати відповідача є особою похилого віку та не зможе забезпечити повноцінний та всебічний розвиток дітей, їхнє належне виховання, утримання та догляд, розділяти їхні інтереси та захоплення, а батько дітей має усі необхідні умови для їхнього виховання, навчання і розвитку та має переважне право на проживання дітей разом із ним однією сім»єю за відсутності матері, вказані обставини можуть розцінюватись як виняткові підстави для визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін у справі разом із батьком, що в свою чергу не позбавляє їхню матір- відповідача ОСОБА_2 права на участь у вихованні дітей та спілкуванні із ними.

Керуючись статтею 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р., ст.ст. 110,112, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дітей задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, органу опіки та піклування Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей-відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в сумі 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_16