справа № 165/2038/17
провадження №2/165/650/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Харук Ю.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні прав власника житла шляхом визнання втрати права на користування житлом, - встановив:

31.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні прав власника житла шляхом визнання втрати права на користування житлом, що знаходиться за адресою вул. Винниченка, 5/19, м.Нововолинськ Волинської області.

Вимоги мотивує тим, що він є власником житлової квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом 27.07.2017 року, на ? частину квартири за заповітом після ОСОБА_4, яка померла 16.12.2016 року, та на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом 27.07.2017 року, на ? частки квартири за заповітом після ОСОБА_5, який помер 24.01.2017 року. Право власності позивача було зареєстровано в Державному реєстрі. В спірній квартирі зареєстровані 26.06.2015 року ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дозволу ОСОБА_4, ОСОБА_5, які були на той час власниками квартири. Вказує, що реєстрація постійного місця проживання була необхідна відповідачу з її слів для оформлення допомоги по догляду за дитиною, натомість остання зобовязувалась доглядати власників квартири, які через свій похилий вік потребували сторонньої допомоги. Однак ОСОБА_3 не дотрималась своєї обіцянки, тому позивач опікувався ними та доглядав їх до смерті. Стверджують, що ОСОБА_3 разом з неповнолітнім сином в спірній квартирі не проживали від дня реєстрації, тобто з 26.06.2015 року. Позивач є новим власником квартири, він має право, у відповідності до ст. 391 ЦК України, вимагати від відповідача усунути перешкоди в користуванні своєю власністю. Позивач з відповідачем договору найму не укладав, іншої домовленості щодо її проживання та реєстрації місця проживання в спірній квартирі не було. Вважає, що є всі підстави визнати відповідача разом з малолітнім сином такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, з наведених у позовній заяві підстав, просили усунути перешкоди в здійсненні позивачем прав власника житла шляхом визнання втрати права ОСОБА_3 та її малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, користування квартирою №19 в будинку №5 по вул. Винниченка в м. Нововолинську Волинської області через припинення права власності на спірне житло попередніх власників. Зазначили, що позивач має намір реалізувати право власника на розпорядження належним йому майном. Договору на користування житлом ОСОБА_1 з відповідачами не укладав і наміру цього робити в нього немає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через засоби масової інформації.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, щодо задоволення позовау покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач та його представник не заперечили щодо ухвалення заочного рішення.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які ствердили, що ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживала, не є родичем попередніх власників квартири, була зареєстрована в квартирі через домовленість з попередніми власниками для їх догляду, однак його не здійснювала, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що житлова квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину на ? частину квартири за заповітом після ОСОБА_4, яка померла 16.12.2016 року, виданим нотаріусом 27.07.2017 року, копією свідоцтва про право на спадщину на ? частину квартири за заповітом після ОСОБА_5, який помер 24.01.2017 року, виданим нотаріусом 27.07.2017 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копією технічного паспорту на квартиру (а.с.4-10).

Право власності позивача зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.07.2017 року за №107, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.07.2017 року (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.11-14).

Як зазначено в акті від 10.02.2017 року, складеного комісією в складі представників ЖЕК №3 (а.с.17) відповідач ОСОБА_3 разом з малолітнім сином за адресою : вул. Винниченка, 5/19 в м. Нововолинську Волинської області не проживає з моменту реєстрації, тобто з 26.06.2015 року.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.05.2016 року вбачається, що відповідач має у власності житловий будинок по вул. Залізнична, 47 в м. Ромни Сумської області (а.с.20,21).

Предметом спору даної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин.

Житлова квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1, а відповідач ОСОБА_3 разом з малолітнім сином ОСОБА_6, будучи зареєстрованим за вказаною адресою, порушують його право власності, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майно.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

В суді встановлено, що ОСОБА_3 разом з малолітнім сином ОСОБА_9 нікітою Валерійовичем, ІНФОРМАЦІЯ_1, понад один рік без поважних причин відсутні по місцю постійного проживання, і не належить до переліку осіб, за яким, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає ОСОБА_3 разом з її малолітнім сином такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач разом з малолітнім сином були зареєстровані у спірній квартирі зі згоди колишніх власників ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які померли відповідно 16.12.2016 року та 24.01.2017 року. Спадкоємцем їх майна за заповітом є позивач, який прийняв спадщину та зареєстрував своє одноосібне право власності на житлову квартиру АДРЕСА_3. З відповідачами договору він як власник житла, на право користування спірною квартирою, не укладав.

Приймаючи рішення, суд враховує, що право користування спірним житлом втрачено відповідачем внаслідок зміни власника на це житло, яке відбулося в зв'язку з прийняттям спадщини після смерті попередніх власників.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що збереження за відповідачем права на користування спірною квартирою та реєстрація у ній, порушують законні права позивача, створюють йому перешкоди у здійсненні ним всіх складових права власності, в тому числі права розпорядження належним майном..

Тобто право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту шляхом визнання ОСОБА_3 разом з її малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: вул. Винниченка, 5/19, м.Нововолинськ Волинської області.

Згідно до ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні позивачем ОСОБА_1 прав власника житла шляхом визнання втрати права ОСОБА_10 та її малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, користування квартирою № 19 в будинку №5 по вул. Винниченка в м. Нововолинську Волинської області.

Визнати ОСОБА_3 та її малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.

Стянути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук