Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/1807/17 Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 52 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради, як органу опіки та піклування про скасування усиновлення за апеляційною скаргою виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради, як органу опіки та піклування на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати з відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини усіх видів їх доходів щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню своєї дитини - доньки ОСОБА_4, не піклуються про її фізичний, духовний та моральний розвиток. З 2016 року дівчинка влаштована до комунального навчального закладу «Довбиська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Житомирської обласної ради (далі - Школа-інтернат), де знаходиться на неповному державному утриманні, позбавлена спілкування із своєю молодшою сестрою ОСОБА_2, не розвивається належним чином, її психологічний стан погіршився, позбавлена можливості виховуватись у повноцінній сім`ї, не розвивається належним чином. Відповідачі, в свою чергу, хоч і забирають її на вихідні та канікули додому, проте не виконують покладених на них батьківських обов'язків в повній мірі, не знайшли підхід до дівчинки.

У червні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред'явили зустрічний позов до виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради, як органу опіки та піклування, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог про позбавлення їх батьківських прав відносно дітей та стягненні з них аліментів, а також скасувати усиновлення ними малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з внесенням відповідних змін до актового запису про народження дівчинки.

В обґрунтування позову посилаються на те, що за рішенням суду, вони усиновили двох дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які є рідними сестрами та згідно історії розвитку, на час усиновлення, а саме дівчинка - ОСОБА_4, психічних відхилень не проявляла, а у ОСОБА_6 встановлені інші розлади психологічного розвитку. Діти були влаштовані до ДНЗ Новоград-Волинського дошкільного навчального закладу № 16 (далі - ДНЗ №16) компенсуючого типу в корекційну групу, який вони, як батьки, регулярно відвідували, постійно цікавились їх поведінкою, станом успішності, належно доглядали за обома дітьми, створили всі умови для їх проживання та розвитку. Старшу сестру - ОСОБА_4, за рекомендацією лікарів, було прооперовано в науково-медичному центрі дитячої кардіології та кардіохірургії. При однакових зусиллях щодо корекції психологічного стану дітей, стан молодшої сестри - ОСОБА_6 суттєво покращився, а досягти покращення стану розвитку ОСОБА_4 практично не вдавалось, тому їй забезпечили проведення індивідуальних занять з педагогом - психологом. При проходженні медогляду для оформлення до загальноосвітньої школи, за результатами огляду дитячим психіатром, ОСОБА_4 була направлена, в установленому порядку, до Житомирської обласної психіатричної лікарні №1, де рішенням ЛКК було встановлено, що вона потребує навчання за спеціальною програмою, встановлено діагноз: легка недоумкуватість та рекомендовано пробне навчання за програмою для дітей з легкою розумовою відсталістю, у зв`язку з чим, її й було направлено та зараховано до школи - інтернат. Незважаючи на викладені обставини, вони, як батьки, регулярно цікавились навчанням ОСОБА_4, відвідували її, забирали на вихідні, святкові дні та канікули, давали можливість спілкуватися з сестрою ОСОБА_6.

Разом з тим зазначають, що на момент усиновлення ОСОБА_4, їх не інформували, що у неї можуть виникнути психічні розлади в майбутньому, вона страждає на недоумство та є тубінфікованою. Тому, виходячи з того, що дитина потребує спеціального навчання, яке забезпечити в умовах сім`ї неможливо, просять скасувати усиновлення старшої дитини ОСОБА_4.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2017 року у задоволенні позову виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради, як органу опіки та піклування відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Скасувано усиновлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внести Чуднівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Житомирській області зміни до актового запису № 3 від 12.05.2010 року про народження ОСОБА_4, а саме: - змінити прізвище дитини з «ОСОБА_4» на «ІНФОРМАЦІЯ_4», по-батькові з «ОСОБА_4» на «ІНФОРМАЦІЯ_4», місце народження з «м. Новоград-Волинський Житомирської області» на «с. П'ятка Чуднівського району Житомирської області», відомості про батька з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_7», відомості про матір з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_8», поновивити актовий запис про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2010 року, вчинений виконавчим комітетом П'ятківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області.

В апеляційній скарзі виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради, як орган опіки та піклування просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити їхні позовні вимоги в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення про скасування усиновлення стосовно малолітньої ОСОБА_4, суд першої інстанції фрагментарно та односторонньо підійшов до оцінки доказів, наявних у матеріалах справи, по суті проігнорував інтереси малолітньої дитини.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у комунальному закладі «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради на повному державному утриманні та вихованні у будинку дитини з 24.02.2015 року по 27.05.2015 року. За час знаходження у закладі ОСОБА_4 встановлено діагноз: інші розлади психологічного розвитку, вторинний дефект міжпередсердечної перегородки, пупова кила, психічних відхилень не було, не потребує влаштування у спеціалізований заклад. За час перебування ОСОБА_6 у будинку дитини, було встановлено діагноз: інші розлади психологічного розвитку, далекозорість, психічних відхилень не було, не потребувала влаштування у спеціалізований заклад.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.05.2015 року, подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усиновили двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з внесенням відповідних змін в актові записи про народження дітей, зокрема, щодо прізвища, по батькові, місця народження та батьків.

За рішенням психолого-медико-педагогічної комісії від 22.08.2016 року, ОСОБА_4 направлено на навчання в Довбиську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат.

Відповідно до листа комунального навчального закладу «Довбиська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Житомирської обласної ради, ОСОБА_4 з 01.09.2016 року навчається у вказаному закладі, а її батьки - ОСОБА_2 та ОСОБА_1, постійно відвідують дівчинку, забирають на вихідні, святкові дні та канікули, кожен день в телефонному режимі цікавляться її навчанням, справами у школі. Батьки привозять останню з дому завжди охайно одягненою, чистою, привозять гостинці дочці та дітям класу, дбають про здоров`я дитини.

З актів обстеження матеріально-побутових умов видно, що житловий будинок, де проживають діти разом з батьками, складається із п`яти кімнат у яких є необхідні меблі, є місце для проведення дозвілля, навчання та відпочинку, для дітей створено належні умови для виховання та гармонійного розвитку.

Відповідно до інформації наданої завідуючою ДНЗ №16 від 16.03.2017 року про вихованок - ОСОБА_2 та ОСОБА_4, їх батьки активно приймають участь у житті дітей та групи де вони навчаються, цікавляться успіхами та поведінкою доньок у колективі, відвідують святкові ранки та заходи, дівчата з любов`ю та теплотою ставляться до рідних, ОСОБА_4 відвідує садок з серпня 2015 року є вихованкою середньої логопедичної групи, вона гіперактивна, має нормальний процеси мислення для дитини її віку, середній рівень емоційно-вольової сфери, потребує підтримки та допомоги дорослих, так як не завжди справляється з негативними емоціями.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог виконавчому комітету Новоград-Волиснької міської ради суд першої інстанції виходив з того, що останнім не було повною мірою доведені обставини на які посилався позивач, не надано належних доказів на підтвердження ухиляння відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітніх дітей, а тому були відсутні порушення норм ст.210 СК України.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно ст.164 ч.1 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до роз'яснень у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітніх дітей, постійно проявляють до них батьківську турботу, любов, цікавляться життям та здоров`ям дітей, забезпечують їх всім необхідним, спілкуються з ними, мають належні умови для проживання та розвитку дітей, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Наведені обставини свідчать, що суд першої інстанції при розгляді справи достатньо врахував вимоги законодавства та обставини справа і дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2та ОСОБА_1

Правильним є рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Частина 1 ст.238 СК України передбачає, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду у разі, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до історії розвитку дітей № 11 від 27.05.2015 року та повідомлення Житомирського обласного спеціалізованого будинку дитини від 10.11.2016 року, на час усиновлення у ОСОБА_4, встановлено інший розлад психологічного розвитку, вроджена вада серця, пупкова кила, психічних відхилень не було.

Проте, згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного ) хворого від 25.07.2016 року, витягу з протоколу засідання Житомирської обласної психолого-медико-педагогічної консультації від 22.08.2016 року № 1028/6, у малолітньої ОСОБА_4 встановлено порушення психологічного розвитку, синдром гіперактивності з дефіцитом уваги внаслідок органічного ушкодження ЦНС, специфічної порушення артикуляції мовлення, порок серця, дефект міжпередсердної перетинки, стан після перенесеного хірургічного втручання та рекомендовано пробне навчання за спеціальною програмою для дітей з легкою розумовою відсталістю на 2016 - 2017 роки, заняття з логопедом та психологом.

Згідно характеристики учениці 1-го класу від 03.11.2016 року та психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_4 від 29.12.2016 року, наданих школою-інтернатом, де вона проходить корекційне навчання, дівчинка потребує постійного контролю та корекції з боку педагога (часто ображає однокласників, не запам`ятовує зауважень з боку дорослих, зазнає труднощів при оволодінні програмовим матеріалом).

23.01.2017 року, дитячим психіатром ОСОБА_4 була направлена на госпіталізацію в Житомирську обласну психіатричну лікарню для дообстеження, уточнення діагнозу та лікування, де вона перебувала з 26.01.2017 по 10.02.2017 рік.

Рішенням Житомирської обласної психолого-медико-педагогічної консультації від 15.05.2017 року, у зв`язку із порушення розумового розвитку у формі легкої недоумкуваті, з порушенням поведінки внаслідок органічного ураження ЦНС, було рекомендовано продовжити навчання ОСОБА_4 за програмою для дітей з легкою розумовою відсталістю, за умови інтенсивного навчання 8 годин, корекційно розвиткових занять із забезпеченням асистента вчителя, супроводу психолога, спостереження у дитячого психоневролога.

Пленум Верховного суду України в п.п 12 та 13 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від З0 березня 2007 року, роз'яснив, що усиновлення може бути скасоване або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років, у випадку коли воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує її сімейного виховання, а також у випадку, коли між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно, від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим їх спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Виходячи з аналізу зазначених приписів законодавства, визнання усиновлення недійсним - це припинення відносин, які виникають із факту усиновлення на майбутній час, якщо цього потребують інтереси дитини на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Згідно ст. 240 СК України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювачі, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Таким чином, судом встановлено, що факти викладені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог про скасування усиновлення, щодо малолітньої ОСОБА_4 є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у колегії суддів не викликають і вважаються доведеними, у зв'язку із чим, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним доказам по справі та встановив відповідні їм правовідносини.

Висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно. Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради, як органу опіки та піклування відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді