Справа №639/2657/17
Провадження №2/639/1420/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Труханович В.В. розглянувши заяву Акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» про забезпечення позову у цивільній справі № 639/2657/17 за позовом Акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суд від 19.05.2017 року у справі було відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

03 травня 2017 року представник Акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову по даній цивільній справі, в якій просив суд накласти арешт на рухоме майно, що належить ОСОБА_3, а саме автомобіль марки ВАЗ, модель 21150, 2005 року випуску, обєм двигуна 1500, дата реєстрації 18.10.2005 року; автомобіль марки ГАЗ, модель 275200, 2005 року випуску, обєм двигуна 2285, дата реєстрації 28.120.2005 року; автомобіль марки ВАЗ, модель 2103, 1982 року випуску, обєм двигуна 1568, дата реєстрації 20.10.2015 року.

Свою заяву обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості виконання судового рішення.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відтак, підставою для накладення арешту на майно відповідача є докази, що свідчать про наявність такого майна (грошей), їх належність особі на праві власності. Також докази повинні свідчити про фактичне знаходження майна (грошей) у особи.

Отже, особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Заявник клопотання про забезпечення позову також повинен зазначити відомості щодо наявності, найменування, місцезнаходження рухомого та нерухомого майна у відповідного учасника процесу, до якого заходи забезпечення позову будуть застосовані, а також доказів вартості такого майна.

Але, в порушення зазначених вимог ЦПК України, представник позивача не надав суду жодних доказів стосовно належності ОСОБА_2Ю.о будь-якого майна, в тому числі автомобілей, на який вона просить накласти арешт.

А отже, суд приходить до висновку, що у задоволені заяви представника Акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви Акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» про забезпечення позову у цивільній справі № 639/2657/17 за позовом Акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.В. Труханович