У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, Головного управління Національної поліції у Київській області, Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельні ділянки шляхом звільнення їх з-під арешту за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 5 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що в рамках кримінального провадження, порушеного за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, постановою Управління Служби безпеки України від 30 травня 2012 року накладено арешт на земельні ділянки, які належать їй на підставі державних актів на право приватної власності на земельні ділянку від 5 квітня 2007 року, що розташовані в адміністративних межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, садове товариство «Українська земля». Вона не є підозрюваним або обвинуваченим у даному провадженні.

У зв'язку з тим, що наявність арешту та заборон на відчуження належного їй майна, а також відповідні відомості у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, обмежує її право власності

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на належне їй нерухоме майно шляхом звільнення з-під арешту земельних ділянок.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 5 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що арешт накладений на підставі чинної постанови слідчого Управління Служби безпеки Українивід 30 травня 2012 року на речовий доказ у кримінальному проваджені, досудове розслідування по якому триває.

Разом з тим особа, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, може звернутися до слідчого з клопотанням про скасування арешту, порядок скасування якого встановлено ст. 174 КПК України.

Також у п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз'яснено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст. ст. 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 5 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
О.В. Закропивний С.П. Штелик