Справа № 300/185/17
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Готри Т.Ю., Джуги С.Д.,

за участі секретаря - Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова група» на рішення Воловецького районного суду від 06 квітня 2017 року по справі за позовом ПрАТ «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ПрАТ «Українська страхова група» звернулося до суду із даним позовом, який мотивовано тим, що 26.05.2015 між ПрАТ «Українська страхова група» та ТОВ «Галіція» було укладено Договір добровільного страхування майна №10-1309-15-00011, згідно умов якого предметом страхування є майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном готельним комплексом «Галіція», що знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с.Сокільники, 535 км з лівої сторони тр. Умань-Краківець.

02.01.2016 у готельному комплексі «Галіція» відбулася страхова подія пожежа, в ході якої було знищено майно товариства. Згідно комісійного акту про пожежу від 02.01.2016, проведеним обстеженням встановлено, що ймовірною причиною пожежі стало занесення стороннього джерела запалювання ззовні не встановленою особою.

Зазначало, що в такий час у приміщенні готельного номеру проживав ОСОБА_1

За даним фактом відкрито кримінальне провадження за № 0000012 та розпочато досудове розслідування, в ході якого встановлено, що ОСОБА_1 02.01.2016 близько 07.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись у готельному номері № 304 готельного комплексу «Галіція», маючи умисел на знищення чужого майна за допомогою запальнички «Cricket» здійснив підпал одіяла та простині в номері готелю, внаслідок чого відбулася пожежа, що повністю знищила готельний номер та майно, що в ньому знаходилось.

Досудове розслідування по даному факту зупинено у звязку із розшуком ОСОБА_1

Страхова компанія сплатила ТОВ «Галіція» 35 869, 81 гривень страхового відшкодування, які просить стягнути на свою користь в порядку регресу з винуватої в пожежі особи відповідача ОСОБА_1, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Воловецького районного суду від 06 квітня 2017 року у задоволенні позову ПрАТ «Українська страхова група» - відмовлено.

На це рішення позивачем подано апеляційну скаргу. Вважаючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання у визначений час не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 145-149). Зважаючи на те, що доводи апелянта викладені у позовній заяві та у апеляційній скарзі, а отже, позиція позивача апеляційному суду відома, судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 197, ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутнє остаточне рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України. Висновки про те, що саме він винуватий у настанні страхового випадку - пожежі та пошкодженні майна ТзОВ «Галіція», а отже, повинен відповідати перед позивачем в порядку регресу, є передчасними та не підтвердженими допустимими доказами. Саме лише повідомлення про підозру не є доказом винуватості особи у настанні страхового випадку.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 26.05.2015 між ПрАТ «Українська страхова група» та ТОВ «Галіція» було укладено Договір добровільного страхування майна №10-1309-15-00011. Згідно умов цього договору предметом страхування є майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном готельним комплексом «Галіція», що знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с.Сокільники, 535 км з лівої сторони тр. Умань-Краківець.

02.01.2016 у готельному комплексі «Галіція» відбулася страхова подія пожежа, в ході якої було знищено майно товариства. Згідно акту про пожежу від 02.01.2016, складеним комісією у складі провідного інспектора Пустомитівського РВ ГУ ДСНС України у Львівській області ОСОБА_2, директора ТОВ «Галіція» ОСОБА_3І, ОСОБА_4 проведеним обстеженням встановлено, що ймовірною причиною пожежі стало занесення стороннього джерела запалювання ззовні не встановленою особою (а.с. 22).

В такий час у приміщенні готельного номеру проживав ОСОБА_1

За даним фактом відкрито кримінальне провадження за № 0000012 та розпочато досудове розслідування. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 02.01.2016 близько 07.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись у готельному номері № 304 готельного комплексу «Галіція», маючи умисел на знищення чужого майна за допомогою запальнички «Cricket» здійснив підпал одіяла та простині в номері готелю, внаслідок чого відбулася пожежа, що повністю знищила готельний номер та майно, що в ньому знаходилось.

03.01.2016 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. Станом на 22.02.2016 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено у звязку із розшуком ОСОБА_1 (а.с. 24-25)

05.01.2016 ТОВ «Галіція» звернулося до позивача із заявою про настання страхового випадку (а.с.77), який позивач визнав страховою подією та на виконання умов договору страхування здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 35 869,81 гривень, що підтверджується Страховим актом №ДКЦВ-11105 від 28.03.2016 (а.с.78), платіжним дорученням від 30.03.2016 року (а.с.81).

За змістом статті 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) бере на себе зобов'язання у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі страхування, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Частиною 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доводи апелянта, що у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди, не можуть бути взяті до уваги, оскільки ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, проте його вину у пошкодженні майна обвинувальним вироком суду не встановлено.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. У яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки вину ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, обвинувальним вироком суду не встановлено, тому висновок місцевого суду про відмову в задоволенні позову є правильним.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Відповідно до приписів ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова група» відхилити.

Рішення Воловецького районного суду від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: