Справа № 372/2529/16-ц Головуючий у І інстанції Болобан В. Г.
Провадження № 22-ц/780/2563/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 17.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Мельникова В.Б., державного виконавця Гопція Р.О., відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо не направлення рекомендованою кореспонденцією на адресу боржника ОСОБА_2 копії «Постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2011 року» у ВП №25761197, зобов'язати державного виконавця Гопція Р.О. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області направити рекомендованою кореспонденцією на адресу боржника ОСОБА_2 копію «Постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2011 року» у ВП №25761197, визнати неправомірними дії державного виконавця Гопція Р.О. та начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 щодо здійснення заходів примусового виконання рішення у ВП №25761197, визнати неправомірними дії начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 щодо прийняття і затвердження «Постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 01.03.2013 року у ВП №25761197; визнати неправомірними дії державного виконавця Гопція Р.О. та начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 щодо передачі стягувачу ОСОБА_4 земельної ділянки розміром 0,049 га, кадастровий номер :05:043:0029 по вул. Нова в смт Козин Обухівського району Київської області за «ОСОБА_4 про реалізацію нерухомого майна від 01.03.2013 року» у ВП № 25761197, визнати неправомірною та скасувати «Постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 01.03.2013 року у ВП №25761197; визнати неправомірною та скасувати «Постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 01.03.2013 року», винесеною начальником примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 та «ОСОБА_4 про реалізацію нерухомого майна від 01.03.2013 року» у ВП №25761197, визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 щодо не направлення на адресу боржника ОСОБА_2 у ВП № 25761197: «Постанови про призначення експерта, субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 28.05.2012 року»; «Висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 08.06.2012 року»; «Постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 01.03.2013 року»; «Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження від 01.08.2016 року», зобовязати державного виконавця Гопція Р.О. та начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 усунути допущені порушення.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2017 року в задоволені заяви ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження відмовлено та скаргу залишено без розгляду.

У апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою клопотання про поновлення процесуальних на оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної служби задовольнити та задовольнити вимоги скарги, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що відмовивши в задоволені скарги, суд фактично позбавив його доступу до правосуддя в порушення норм процесуального права і без урахування прецедентної практики Європейського суду з прав люди щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи скаржнику у поновленні строку на оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби та залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів того, що скаржник знав про наявність виконавчого провадження та приймав у ньому участь з 2011 року, разом з тим скарга подана поза межами строку, визначеного ст. 385 ЦПК України, скаржником без поважних причин пропущені строки на оскарження, у звязку з цим суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви скаржника про поновлення строків треба відмовити, а саму скаргу з цих підстав залишити без розгляду.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця, або іншої посадової особи ДВС під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Пунктом 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз'яснено, що при вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Встановлено, що скаржником ОСОБА_2 оскаржуються рішення та дії (бездіяльність) державного виконавця за 2011, 2012, 2013 роки та за 01 серпня 2016 року. Згідно із поштовим штампом до суду скаржник вернувся 21.09.2016 року.

Разом зі скаргою була подана заява (на виконання ухвали суду від 09.09.2016 року) про поновлення строку на оскарження. Скаржник просив поновити строки, посилаючись на той факт, що його представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження лише 26.08.2016 року, а скаргу вперше подав 07.09.2016 року, крім того невиконання державними виконавцями своїх обовязків визначених законом є також поважною причиною пропуску строку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів того, що скаржник знав про наявність виконавчого провадження та приймав у ньому участь з 2011 року, а тому скарга подана поза межами строку, визначеного ст. 385 ЦПК України, скаржником без поважних причин пропущені строки на оскарження, у звязку з цим суд прийшов до вірного висновку, що в задоволенні заяви скаржника про поновлення строків треба відмовити, а саму скаргу з цих підстав залишити без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що відмовивши в задоволені скарги, суд фактично позбавив його доступу до правосуддя в порушення норм процесуального права і без урахування прецедентної практики Європейського суду з прав люди щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в які гарантується кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків не заслуговують на увагу, оскільки право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Так ст. 385 ЦПК України передбачено право на подання скарги до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Встановлено, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається обізнаність скаржника у наявності виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду з 2011року. Цей факт підтверджується фіскальним чеком до поштового повідомлення від 15.04.2011 року на адресу скаржника, актом опису й арешту майна від 25.08.2011 року, під час складання якого був присутній скаржник, письмовими запереченнями скаржника проти результатів оцінки від 20.01.2012 року та заявою про скасування акту опису й арешту майна від 22.04.2012 року. Тобто скаржник, який був обізнаний про відкриття виконавчого провадження, до 25.08.2016 року свідомо жодного разу не скористався своїм правом для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. А вказані скаржником підстави для поновлення строку на подання скарги судом першої інстанції визнані неповажними з тих підстав, що вони суперечать вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в ухвалі не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: