Справа № 544/1269/16-ц
пров. № 2/544/41/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 травня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого - судді Сайко О.О.,

за участі секретаря - Костенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду на вул. Соборна, 41 справу за позовом ОСОБА_1 до Малютинської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Малютинської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. У подальшому представник позивача направив до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив визнати за позивачем право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається із житлового будинку «А-1» (загальною площею 55,3 кв м, житловою площею 25,0 кв м), сараю «Б», вбиральні «В», колодязя № 1, погребу -ями № 2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та прийняла спадщину після її смерті шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Інших спадкоємців, у тому числі таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає.

При зверненні до Пирятинської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено у його видачі у зв'язку з тим, що на вищевказаний житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ.

Виявилося, що ОСОБА_2 за життя не отримала та не зареєструвала у встановленому законом порядку правовстановлюючий документ на належний їй житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами.

Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача - Малютинської сільської ради Пирятинського району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надіслав до суду листа про слухання справи у його відсутність. Позовну заяву визнає, проти її задоволення не заперечує.

Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність сторін, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні не обов'язкові.

Судом встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (а.с.11).

Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу УРСР в ред. 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За приписами ч.2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадкоємцем спадщина визнається належною йому з моменту відкриття спадщини.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у виді житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається із житлового будинку «А-1» (загальною площею 55,3 кв м, житловою площею 25,0 кв м), сараю «Б», вбиральні «В», колодязю № 1, погребу - ями № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-22)

ОСОБА_1 є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та спадкоємицею її майна за законом (а.с.6, 7-10,63).

Інших спадкоємців за законом та за заповітом, в тому числі таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає.

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у порядку ст. 549 ЦК УРСР шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та 23.10.2000 отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, що належало ОСОБА_2- земельну частку (пай) на території Малютинської сільської ради Пирятинського району (а.с.54-63).

При зверненні до Пирятинської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину у виді житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, ОСОБА_1 було відмовлено у його видачі у зв'язку з тим, що на вищезазначене спадкове майно відсутній правовстановлюючий документ (а.с.23).

Відсутність даного документа перешкоджає позивачу у розпорядженні спадковим майном.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Як вказано в технічному паспорті на об'єкт нерухомого майна, спірне домоволодіння збудовано в 1970 році (а.с. 22).

У 1970 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», Ради Міністрів Української РСР від 16.04.1970 №212 «Про затвердження Правил забудови сільських населених пунктів Української РСР», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 ОСОБА_5 від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за вказаними нормативними актами підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК є обов'язковою для судів.

Згідно ч.3 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності з 03.08.2004 року для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на обєкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до довідки Малютинської сільської ради Пирятинського району Полтавської області згідно записів по господарської книги , власником будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була ОСОБА_2 (а.с.13).

Згідно довідки виконавчого комітетуМалютинської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, відповідно до записів у по господарській Книзі № 3 особовий рахунок НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 з 1999 року по даний час власником домоволодіння є ОСОБА_1 ( а.с.14)

За наявності у матеріалах справи виписки із погосподарської книги доцільно говорити, що спадкодавець набув право власності на житловий будинок правомірно, оскільки діюче на той час законодавство не пов'язувало момент виникнення права власності з обов'язковою державною реєстрацією об'єкту нерухомості.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом майна померлої ОСОБА_2, яка не зареєструвала в установленому чинним законодавством порядку свого права власності на належне їй нерухоме майно, визнання права власності на спірне майно в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.10, ч.4 ст. 174, ст.ст. 212, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 524,548,549 ЦК УРСР в ред.1963 року, Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, народження ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається із житлового будинку «А-1» (загальною площею 55,3 кв м, житловою площею 25,0 кв м), сараю «Б», вбиральні «В», колодязя № 1, погребу - ями № 2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий - О.О.Сайко