Справа № 161/7660/17
Провадження № 2/161/2653/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Маковецькій Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради, департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, ОСОБА_4 про визнання права користування житловим приміщенням, визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що починаючи з 1991 року наймачем однокімнатної квартири №55 у м.Луцьку по вулиці Станіславського, будинок 50, на підставі виданого Луцькою міською радою ордера, був її чоловік ОСОБА_5 Дана квартира належить до комунальної власності. 15 червня 2007 року між нею та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який відповідно зареєстрований у відділі РАЦС і видано свідоцтво про шлюб серії І-ЕГ №2024530. З часу реєстрації даного шлюбу, як дружина наймача, вона вселилась з його дозволу до спірної квартири і проживає там постійно до даного часу. Оскільки розміри жилої площі квартири невеликі, тому в органі реєстрації не було можливості їй зареєструватись у спірній квартирі. Крім наймача, ОСОБА_5, у цій квартирі була зареєстрована його дочка від першого шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не проживає у даній квартирі понад 10 років. З метою зняття дочки ОСОБА_4 з реєстрації, її чоловік неодноразово звертався до працівників ЖКП №2 і до дільничного інспектора відділу МВС у м.Луцьку про підтвердження факту її непроживання у даній квартирі, що підтверджується актами обстеження від 23 грудня 2010 року, від 20 лютого 2012 року, та висновком дільничного інспектора поліції від 16.12.2016р. Останнє звернення ОСОБА_5 до працівників ЖКП №2 і в поліцію було 16 грудня 2016 року, щоб підтвердити факт непроживання зареєстрованої у квартирі ОСОБА_4, яка вибула на інше постійне місце проживання. Звернутися до суду з позовом про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування комунальною квартирою на підставі отриманих підтверджуючих документів і зареєструвати її як дружину у даній квартирі її чоловік не встиг, оскільки 17 лютого 2017 року ОСОБА_5 помер. Вона проживає у даній квартирі як дружина наймача, вселена в неї з його дозволу у 2007 році , і відповідно до вимог ст. 68 Житлового кодексу України, проводить оплату комунальних платежів.

Вона двічі (у квітні та липні 2017 року) зверталася з письмовою заявою про зміну договору найму даного житлового приміщення та переоформлення особового рахунку, однак отримала письмову відмову в задоволенні її звернення. Із листа №Ш-502/19.9-28 від 13.07.2017р. їй стало відомо, що згідно з рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 28.04.2017р. №200-1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 18,8 кв.метрів переоформлено на доньку ОСОБА_4.

Таке право повнолітнього члена сім'ї наймача обумовлено передбаченою ст. 64 ЖК

України обов'язком повнолітніх членів сім'ї нести солідарну з наймачем відповідальність по обов'язках, які випливають із договору найму житлового приміщення. Однією із причин зміни договору найму є смерть наймача. Право вимагати зміну договору найму в

даному випадку має будь-який член сімї наймача.

Викладені вище обставини свідчать про те, що як член сімї (дружина) наймача однокімнатної квартири ОСОБА_5, який помер, вона має законне право на переукладення договору найму в силу вимог статті 106 ЖК. Оскільки ОСОБА_4 більше 10 років, як вибула на інше місце постійного проживання, не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 28.04.2017року №200-1 щодо переоформлення на неї вказаної квартири є незаконним і підлягає скасуванню.

Посилаючись на наведене, позивач, згідно поданої заяви про уточнення позовних вимог, просить суд визнати за нею право користування квартирою №55 по вулиці Станіславського, будинок 50 у м.Луцьку; та зобовязати відповідача ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у користуванні житлом; визнати протиправним і скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 28 квітня 2017 року №200-1, яким однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 житловою площею 18,8кв.м переоформлено на ОСОБА_4

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві .

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні 26.10.2017р. пояснила, що в спільній квартирі не проживає тривалий час, у зв'язку з переїздом в інше місце проживання, вважає, що має право на користування спірною квартирою, в зв'язку з проживанням в цій квартирі її батька ОСОБА_5 підтвердила факт проживання у спірній квартирі позивача, як дружини її батька. В судове засідання 13.11.2017р. ОСОБА_4 не з'явилась , хоча належним чином була повідомлена про дату розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача - виконавчого комітету Луцької міської ради в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Луцької міської ради прийняте у відповідності з вимогами чинного законодавства, особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 переоформлено на ОСОБА_4, в зв'язку з тим, що попередній квартиронаймач помер, відповідач у даній квартирі зареєстрована. Факт її непроживання у спірній квартирі не був відомий та не перевірявся.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 199700 від 17 лютого 2017 року, виданого Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області вбачається, що 15 червня 2007 року помер ОСОБА_5 (а.с.11).

Судом встановлено, що останній з 1991 року був наймачем однокімнатної квартири АДРЕСА_3, на підставі виданого Луцькою міською радою ордера.

Крім нього у спірній квартирі проживала та проживає позивач та зареєстрована його повнолітня донька ОСОБА_4- відповідач по справі. (а.с.5-7).

Як пояснила в судовому засіданні позивач, остання не проживає у спірній квартирі понад 10 років, даного факту не заперечували в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4

Як пояснила в судовому засіданні позивач, ОСОБА_5, який був наймачем вищевказаної квартири, неодноразово звертався до працівників ЖКП №2 та до дільничного інспектора відділу МВС у м.Луцьку про підтвердження факту непроживання його дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у даній квартирі, що підтверджується актами обстеження (перевірки) від 23 грудня 2010 року, від 20 лютого 2012 року, та висновком дільничного інспектора поліції від 19.12.2016р. Останнє звернення ОСОБА_5 до працівників ЖКП №2 і в поліцію було 15 грудня 2016 року, щоб підтвердити факт непроживання зареєстрованої у квартирі ОСОБА_4

З відповіді Луцького відділу поліції №3/17737 від 19 грудня 2016 року слідує, що, під час проведення перевірки сусіди квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили , що ОСОБА_4 не проживає за вказаною адресою понад 8 років.

Згідно до ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Ст.65 ЖК України передбачено, що наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї позивача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про користування житловим приміщенням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року №2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотримано встановленого порядку при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй в цьому.

З копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 024530 від 15 червня 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що 15 червня 2007 року між ОСОБА_5та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Літвінчук) було укладено шлюб. (а.с.10).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, як дружина квартиронаймача, постійно проживала з ним у вищевказаній квартирі. Позивач, хоч і вела з ним спільне господарство та іншого постійного житла немає.

Даний факт підтвердили допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_4

Згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 29.12.2010р. №916-2 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_8О.» вбачається місце проживання позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4

З медичних карток, виданих на ім'я ОСОБА_1 , особової медичної книжки від 19 грудня 2007року, виписки поліклініки від 05.03.2013р., рецептурнорго бланка від 14.06.2012року, додатку №2 до Договору №000025 від 01.10.2010р., укладеного між ТзОВ «Компанія «Приват-Плюс», вбачається, що місцем проживання позивача зазначено квартиру АДРЕСА_2 .

Судом встановлено обставини щодо факту спільного проживання позивача з ОСОБА_5 у спірній квартирі та ведення з ним спільного господарства .

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до ст.6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Як слідує із змісту ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради№200-1 від 29.08.17р. особовий рахунок по квартирі АДРЕСА_2 переоформлено на ОСОБА_4, та визнано останню наймачем спірного житлового приміщення.

Судом встановлено, що дане рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки відповідачем не перевірено чи проживає у спірній квартирі ОСОБА_4

Разом з тим, судом встановлено, що остання не проживала у спірному житловому приміщенні без поважних причин більше восьми років, не була членом сім'ї квартиронаймача, втратила інтерес до даного житла.

Суд вважає, що виконавчим комітетом безпідставно оформлено особовий рахунок на ОСОБА_4, а тому рішення виконавчого комітету Луцької міської ради про переоформлення особового рахунку на ОСОБА_4 підлягає скасуванню як неправомірне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 створює перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою, а тому слід зобов'язати відповідача ОСОБА_4 не чинити позивачу перешкод у користуванні житлом.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позивач, вселилась у спірну квартиру у встановленому Законом порядку, проживаючи у квартирі постійно, як член сімї основного квартиронаймача, набула право користування даною квартирою.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідачів в користь позивача сплачений останньою судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 63, 64, 65, 103, 104,106 ЖК України, 817, 824 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 та зобовязати відповідача ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у користуванні житлом.

Визнати протиправним і скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 28 квітня 2017 року №200-1, яким однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 житловою площею 18,8кв.м переоформлено на ОСОБА_4.

Стягнути з виконавчого комітету Луцької міської ради, департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 1280грн понесених судових витрат, по 426,67 грн. з кожного .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта