н/п 2/490/3625/2017 Справа № 490/831/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Кваші С.О.,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими , що втратили право користування житловим приміщенням , -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року позивачка через свого представника ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим будинком по вул. Лагерній, 22 в м. Миколаєві, власником якого вона є на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.06.2014 року. З дозволу попереднього власника будинку ОСОБА_5 , яка була матірю ОСОБА_2, відповідач із дружиною проживали в зазначеному будинку. Після смерті попереднього власника відповідач з дружиною з жовтня 2014 року не проживає в спірному будинку з неповажних причин, мають інше житло.

В судовому засіданні представники позивача просили позов задовольнити, зазначили, що через неприязнені стосунки з відповідачем позивачка взагалі позбавлена можливості користуватися своєю власністю, а добровільно вирішити спір неможливо.

Відповідачі просили позов залишити без задоволення, зазначили, що зробили за власний кошт та за дозволу бабусі ремонт та добудову будинку .Іншого житла не мають, влітку проживають в сільському будиночку з дозволу родича, проте будинок не має опалення, отже з настанням холодної пори року вони повертаються до спірного будинку. На теперішній час жодних перешкод щодо вселення позивачки у будинок, який розділений на дві відокремлені половини, немає, до того ж там взагалі живут квартиранти. Підтвердив, що має напружені стосунки з матірю позивачки, яка є його рідною сестрою.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини.

На підставі Свідоцтва про право на спадщинуц від 11.10.2007 року власником житлового будинку № 22 по вул.Лагерній у м.Миколаєві була ОСОБА_5 Як слідує з пояснень сторін та свідків у судовому засіданні , на той час з нею проживали онучка ОСОБА_1М, , син ОСОБА_2 та онук ОСОБА_6 Останні ще за життя бабусі та за її згоди здійснили добудову приміщення кухні та іншого допоміжного приміщення, площею 17 кв.м., облаштували відокремлення двох кімнта будинку, окремий вхід та повінстю зробили ремонт тієї частини будинку з добудовою, де простійно проживали.

Після смерті ОСОБА_5 , яка померла 08.03.2012 року, за заповітом власником будинку в цілому стала ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 05.06.2014 року.

В даному будинку згідно Довідки ТОВ Соляні зареєстровані відповідачі з 2004 року.

Позивач має інше зареєстроване місце проживання . Відповідачі на праві власності іншого житла не мають. Відповідачі вселилися та проживають в спірному будинку з дозволу попереднього власника будинку.

Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що майже не бачать відповідачів у будинку, проте в будинку останній час не були та підтвердити, чи наявні там їх речі і дійсно вони втратили зв'язок зі спірними житловим приміщенням підтвердити не можуть. Підтвердили наявність останнім часом неприязнених стосунків між ОСОБА_4І, та відповідачами.

Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбачених законом.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, при розгляді справ про визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності понад встановлені законом строки.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач постійно не проживає в спірній квартирі з поважних причин і безпосередньо через неприязнені та напружені стосунки саме з боку матері позивачки , при цьому позивачка, яка мешкає за межами України, не довела , що має потреби використовувати спірну квартиру для власного проживання, а за відсутності у відповідачів власного житла вони не мають можливості зареєструвати своє місце проживання за іншою адресою. При цьому втрата відповідачами зв'язку зі спірним житловим будинком позивачем достменно не доведена.

Так, дійсно , положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин в будь-який час.

Проте, оскільки відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, положень ст. 11 ЦПК україни, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, - вимоги заявлені саме про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , оскільки не проживає більше року без поважних причин за ст. 405 ЦК України, а не про захист права власності.

За таких обставин та виходячи із меж заявлених вимог, положень п. 7 ст. 8 ЦПК, ст. 405 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

У відповідності зі ст. ст. 88 ЦПК України судові витрати, сплачені при подачі позову, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_7