Справа № 353/1032/17
Провадження № 2/353/484/17
У Х В А Л А

27 листопада 2017 року м.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І., ознайомившись з матеріалами за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

03.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Приватного нотаріуса ОСОБА_2 про визнання права власності.

03.11.2017 року цивільну справу було внесено до системи автоматизованого розподілу, однак згідно протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи. Після виходу судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. з відпустки, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 27.11.2017 року дану справу передано останній для розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Проте в порушення вищевказаної норми позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, зокрема, у позовній заяві відсутні ціна позову, чіткий зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також посилання на докази, що підтверджують кожну обставину.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Згідно п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування, визначається вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно вимог ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ставка судового збору за позовною вимогою майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, в позовній заяві не зазначено ціни позову та відсутні посилання на документи, що підтверджують дійсну вартість нерухомого майна в ринкових цінах станом на день подачі позову до суду, які б обґрунтовували ціну позову.

Крім цього, зі змісту позовних вимог не можливо встановити кому саме належало спірне домоволодіння, оскільки у позовних вимогах вказано, що воно належало ОСОБА_3 та позивачці ОСОБА_1, проте з доданої до позовної заяви виписки з погосподарської книги вбачається наявність ще двох осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які як члени колгоспного двору мають право на частку в його майні (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»), однак їх не залучено до участі у справі. До цього ж, додані до позовної заяви копія рішення Озерянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 26.12.1996 року з додатком стосуються ОСОБА_3, тоді як позивачка зазначає своєю матірю ОСОБА_6.

Також, на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, в порушення вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», до позовної заяви не додано належним чином оформленого та завіреного документу про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Враховуючи вищенаведене суд позбавлений можливості постановити будь-яке рішення по справі за наявними матеріалами.

Таким чином позовна заява не відповідає вимогам передбаченим цивільно процесуальним законодавством, а тому підлягає залишенню без руху з наданням позивачці строку необхідного для усунення вищенаведених недоліків.

Також, слід розяснити позивачці, що згідно розяснення викладеного у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. у спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатися нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. У разі предявлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд відмовляє в задоволенні позову.

Так, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, у даному випадку приватний нотаріус ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі, а тому рекомендовано замінити первісного відповідача належним відповідачем органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса ОСОБА_2 про визнання права власності - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1, з часу отримання копії ухвали, пятиденний строк, для усунення недоліків.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Лущак