Справа № 346/5622/13-ц
Провадження № 22-ц/779/599/2017
Головуючий у 1 інстанції Димашок В. П.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Максюти І.О., Томин О.О.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Карпатресурс» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом стягнення коштів, стягнення безпідставно збережених коштів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 лютого 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПП «Карпатресурс» про стягнення боргу. Уточнивши позовні вимоги просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, та стягнути на його користь 207783 грн. 04 коп. поворотної фінансової допомоги, одержаної за договорами №1 від 09.01.2008 року, №2 від 12.01.2009 року, №3 від 12.01.2010 року, №4 від 11.01.2011 року, №5 від 01.04.2011 року, №6 від 01.07.2011 року, стягненні 116587 грн. 20 коп. коштів витрачених позивачем під час вчинення дій в інтересах відповідача, та стягненні 27296 грн. 30 коп. безпідставно збережених підприємством за рахунок позивача коштів.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він в період з 20 травня 2008 року по 23 липня 2013 року працював на посаді директора даного підприємства.

За вказаний період роботи для організації нормального функціонування підприємства на підставі договорів про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 09.01.2008 року, № 2 від 12.01.2009 року, № 3 від 12.01.2010р., № 4 від 11.01.2011 р., № 5 від 01.04.2011р., № 6 від 01.07.2012 року, ним неодноразово вносились до каси підприємства грошові кошти на покриття поточних витрат на виплату заробітної плати, сплату податків, та обов'язкових платежів, оплату сировини та матеріалів. Факт внесення ним даних коштів підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів за період з 10.10.2008 року по 21.09.2011 року. Вважає, що вказані договори про надання поворотної фінансової допомоги є нікчемними в силу вимог ч.2 ст. 215 ЦК України у зв'язку із порушенням при їх укладенні норм ч.3 ст. 238 ЦК України.

Крім того, під час роботи на посаді директора зазначеного підприємства він неодноразово придбавав в інтересах підприємства різний товар, оплачував послуги, про що ним до бухгалтерії підприємства були подані відповідні звіти про використання даних коштів, квитанції та чеки на загальну суму 116 587 гривень 20 копійок. Даний факт підтверджується копіями звітів про використання коштів за період з 11.08.2008р. по 20.09.2010 р., та довідкою №37 від 03.11.2011 року. (а.с. 21-52)

Також, у період з 01.11.2011 року по 23.07.2013 року на підставі усної домовленості, ним до каси підприємства вносились грошові кошти з цільовим призначенням «поворотна фінансова допомога». Факт внесення ним даних коштів також підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів за період з 20 липня 2012 року по 23 липня 2013 року. В установлений вищевказаними договорами строк та на момент його звільнення із займаної посади, а саме 23 липня 2013 року, одержана підприємством: фінансова допомога в повному обсязі не повернена. Сума коштів, що підлягає поверненню на підставі вимог ст. 1212 ЦК України, як безпідставно збережені відповідачем згідно довідки №16 від 01.06.2013 року становить 25402 грн. 19 коп. Крім того, ним внесено відповідно до прибуткового касового ордеру №15 від 22.07.2013 суму - 434 грн. 12 коп. та відповідно прибуткового касового ордеру №16 від 23.07.2013 року суму - 1459 грн. 99 коп. Загальна сума коштів що підлягає поверненню йому на підставі вимог ст. 1212 ЦК України, як безпідставно збережені відповідачем становить 27296 грн. 30 коп.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПП «Карпатресурс» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, та стягненні з ПП «Карпатресурс» на користь ОСОБА_2 207783 грн. 04 коп. поворотної фінансової допомоги, одержаної за договорами №1 від 09.01.2008 року, №2 від 12.01.2009 року, №3 від 12.01.2010 року, №4 від 11.01.2011 року, №5 від 01.04.2011 року, №6 від 01.07.2011 року, стягненні 116587 грн. 20 коп. коштів витрачених позивачем під час вчинення дій в інтересах відповідача, та стягненні 27296 грн. 30 коп. безпідставно збережених підприємством за рахунок позивача коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення представник апелянта ОСОБА_2- ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта зазначила, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Суд у своєму рішенні не визначив належним чином суті правовідносин, що виникли між сторонами спору, не були застосовані до даних правовідносин вірні норми матеріального права що їх регулюють.

На думку представника апелянта імперативна заборона на укладення представником угод в своїх інтересах від імені особи яку він представляє, встановлена ч. 3 ст.238 ЦК України співвідноситься з нормою ч.1 ст.203 ЦК України та ч.2 ст.215 і дає підстави стверджувати, що укладені ОСОБА_2 як директором ПП «Карпатресурс» із самим собою договори про надання поворотної фінансової допомоги є нікчемними.

Посилання суду на те, що позивачем не надано доказів того, що витрати вчинені ним були виправдані обставинами, так як згідно виписки за особовим рахунком у позивача на рахунках були кошти, у зв»язку з цим позивачу слід відмовити в задоволенні вимоги. Дане твердження суду суперечить вимогам матеріального права.

В матеріалах справи містяться копії звітів про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт (а.с21-52 т.1), до кожного звіту в матеріалах справи містяться копії фіскальних документів, що підтверджують на що саме дані кошти були витрачені. Саме ці звіти є підтвердженням того факту, що позивач одразу після вчинення дій повідомив відповідача про дану дію та про витрати понесені під час її вчинення. А тому твердження представника відповідача про те, що підприємство не було повідомлено про здійснення даних витрат та їх доцільність не відповідає дійсним обставинам справи.

Представник апелянта просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представники ПП «Карпатресурс»- ОСОБА_4, ОСОБА_5 заперечили вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч. 2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищезазначеним вимогам не відповідає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, в період з 20 травня 2008 року по 23 липня 2013 року працював на посаді директора ПП «Карпатресурс».

23 липня 2013 року за наказом ПП «Карпатресурс « ОСОБА_2 звільнено з роботи з займаної посади директора підприємства згідно ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням.

Встановлено, що між ПП «Карпатресурс» в особі директора ОСОБА_2 з одного боку та фізичною особою ОСОБА_2 з іншого боку було укладено 09 жовтня 2008 року, 12 січня 2009 року, 12 січня 2010 року, 11 січня 2011 рок, 01 квітня 2011 року, 01 липня 2011 року договори про надання поворотної фінансової допомоги на загальну суму 350000 грн.

ОСОБА_2, посилаючись на те, що частину коштів приватним підприємством йому повернуто, а залишок боргу становить 207783,04 грн. просив застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів - договорів про надання поворотної фінансової допомоги, оскільки такі всупереч вимог ч.3 ст. 238 ЦК України укладено однією і тією самою особою та стягнути зазначену суму боргу на його користь.

Відмовляючи у задоволенні зазначених позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вказані договори поворотної фінансової допомоги не є нікчемними, а вимог про визнання їх недійсними позивач не заявляє.

З таким висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що між ПП «Карпатресурс» в особі директора ОСОБА_2 з одного боку та фізичною особою ОСОБА_2 з іншого боку було укладено договори про надання поворотної фінансової допомоги: № 1 від 09.01.2008 року, № 2 від 12.01.2009 року, № 3 від 12.01.2010р., № 4 від 11.01.2011 р., № 5 від 01.04.2011р., № 6 від 01.07.2012 року, (т.1 а.с. 9-20) на загальну суму 350000 грн. Факт внесення ОСОБА_2 грошових коштів до каси підприємства підтверджено квитанціями до прибуткових касових ордерів за період з 10.10.2008 року по 21.09.2011 року.

ОСОБА_2, посилаючись на те, що частину коштів приватним підприємством йому повернуто, однак залишок боргу становить 207783,04 грн. просив застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів - укладених договорів про надання поворотної фінансової допомоги, оскільки такі всупереч вимог ч.3 ст. 238 ЦК України укладено однією і тією самою особою та стягнути зазначену суму боргу на його користь.

Відповідно до положень ч.3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до роз»яснень Пленуму Верховного Суду України в п.4.5 постанови від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Відповідно до ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини).

Згідно з вимогами ст. 215 ЦК нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність правочину без дотримання її вимог, а оспорюваним є той правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але який у разі, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути судом визнаний недійсним.

Під нікчемним правочином слід розуміти дію яка не зумовлює появу жодного правового наслідку у вигляді виникнення, зміни або припинення цивільних прав і обов»язків.

Оскільки недійсність правочину укладеного з порушенням вимог ч.3 ст. 238 ЦК України - прямо не передбачена в законі, умови договорів про надання поворотної фінансової допомоги сторонами частково виконані, тобто потягнули за собою правові наслідки для обох сторін, то колегія суддів приходить до висновку, що такі договори є оспорюваними, а не нікчемними.

А тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог позивача про застосування наслідків нікчемності договорів поворотної фінансової допомоги.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь 116587,20 грн. коштів витрачених під час вчинення дій в інтересах відповідача.

З огляду на те, що ОСОБА_2 працював на посаді директора ПП «Карпатресурс», то в своїй діяльності повинен був керуватися положеннями Статуту підприємства, якими регламентовано обов»язки директора підприємства.

Так, п.5.5 Статуту до обов»язків директора відноситься здійснення оперативного керівництва всією роботою підприємства відповідно до затверджених загальними зборами планів підприємства і звітів про їх виконання, здійсненні підготовки та пропозицій для розгляду загальними зборами. Після закінчення фінансового року, згідно п. 5.6 Статуту директор готує засновнику баланс і письмовий звіт про діяльність підприємства та розподіл отриманого прибутку, а також готує на затвердження перспективний план діяльності на наступний рік з розрахунком в ньому плану інвестицій проектів та іншого.

Згідно довідки № 37 від 03.11.2011 року - сума коштів витрачених ОСОБА_2 в інтересах відповідача ПП «Карпатресурс» та не відшкодована йому - становить 116587,20 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 1158, 1160 ЦК України - особа яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, вправі вимагати від даної особи відшкодування фактично зроблених витрат за умови повідомлення про здійснення витрат, подання звіту про здійснення таких витрат, якщо вони були виправдані обставинами за яких були вчинені дії.

Позивач на підтвердження вимог про стягнення коштів витрачених в інтересах ПП «Карпатресурс» не подав суду доказів того, що без залучення коштів підприємству загрожували невигідні майнові наслідки та що існували обставини, які б виправдовували такі витрати. Встановлено також, що ОСОБА_2 не повідомив загальні збори про використання своїх особистих коштів і такі витрати ними не були схвалені.

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи містяться звіти, які є підтвердженням того що позивач одразу після вчинення дій повідомив відповідача про витрати понесені під час її вчинення не заслуговують на увагу, оскільки такі дії та звіти не були в подальшому доведені до відома загальних зборів товариства та не були ними схвалені.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ПП «Карпатресурс» безпідставно збережених у відповідача коштів у сумі 27296,30 грн. є обґрунтованими.

Так, встановлено, що ОСОБА_2 окрім коштів внесених ним у відповідності до укладених письмових договорів поворотної фінансової допомоги - вносив на підприємство кошти (що не охоплені сумою договорів поворотної фінансової допомоги) і станом на 01.06.2013 року, згідно довідки в.о. директора на ПП «Карпатресурс» перед ним існує заборгованість в сумі 25402,19 грн.

Крім того, згідно прибуткових касових ордерів №15 від 22.07.2013 року на суму 434,12 грн. та прибуткового касового ордера №16 від 23.07.2013 року на суму 1459,99 грн.

Позивач ОСОБА_2 просить стягнути вказані кошти як такі, що безпідставно збережені відповідачем.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Оскільки відповідачем не надано доказів того, що підприємством вказані кошти повернуто ОСОБА_2, то позовні вимоги в зазначеній частині підлягають до задоволення.

У зв»язку з наведеним, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з приватного підприємства «Карпатресурс» на його корить безпідставно збережених підприємством коштів підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 27296 грн. 30 коп. безпідставно збережених підприємством коштів.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 лютого 2017 року в частині відмови у стягненні з приватного підприємства «Карпатресурс» на корить ОСОБА_2 безпідставно збережених підприємством коштів - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з приватного підприємства «Карпатресурс» на користь ОСОБА_2 27296 грн. 30 коп. безпідставно збережених підприємством коштів.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Стягнути з приватного підприємства «Карпатресурс» на користь ОСОБА_2 270 грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.О. Максюта

О.О. Томин