Справа № 404/3643/16-ц
Номер провадження 2/404/1359/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Муравйової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення втрат від інфляції та трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, яким, після остаточного збільшення позовних вимог, просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь втрати від інфляції по 31.10.2017 року в сумі 125 133,50 грн., три відсотки річних по листопад 2017 року в сумі 13 354,93 грн., а всього: 138 488,43 грн. ( а.с. 126,178 ) .

Вимоги мотивує тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.06.2004 року у справі за його позовом , стягнуто із ОСОБА_2 на його користь 28 082,44 грн. Виконавчий лист було направлено до Кіровського районного відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції для виконання рішення суду від 11 червня 2004 року, але виконавче провадження черговий раз втрачено. Рішення суду так до даного часу і не виконано. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2017 року його заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по справі № 2-3333/04, задоволено. Видано дублікат виконавчого листа у відповідності із рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 червня 2004 року по справі № 2-3333/04 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24 940 грн. боргу за договором позики, 3 142 грн. 44 коп.- збитків за прострочення зобов'язання, а всього : 28 082 грн. 44 коп. Поновлено пропущений строк для пред»явлення виконавчого листа до виконання по справі № 2-3333/04.

Вказує , що статтею 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив задовольнити, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві, поясненнях та заявах про збільшення розміру заявлених вимог.

Відповідач - ОСОБА_2, його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, у їх задоволенні просили відмовити. Зазначили, що інфляційні втрати та 3 % річних від суми боргу не є додатковими вимогами в розумінні ст. 266 ЦК України. Тобто до правових наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ст. 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем застосовується загальний строк позовної давності- три роки. Вважають, що у відповідності з наданої позивачем зведеної таблиці індексів інфляції за відповідні роки позивач має достатній обсяг прав заявити вимогу про стягнення у розмірі 24 823,27 грн. інфляційних втрат та 3 % річних, за період з червня 2013 року по червень 2016 року. Крім того, зазначили, що позика по рішенню суду погашена.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, його представник в судовому засіданні щодо заявлених вимог позивача поклався на розгляд суду.

Свідок ОСОБА_3 в суді пояснив, що він стверджує факт передачі відповідачем коштів позивачу по рішенню суду від 2004 року .

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, третю особу, свідка, вивчивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

Судом встановлено, що 25.07.2002 року та 20.08.2002 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 грошові кошти у борг на суму 12 190 грн. та 12 750 грн., а всього на суму 24 940,00 грн., термін повернення коштів у першому випадку не був визначений, а в другому -зобов'язаний був повернути борг до 20 жовтня 2002 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 червня 2004 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24 940 грн. боргу за договором позики, 3 142 грн. 44 коп.- збитків за прострочення зобов'язання, а всього 28 082 грн. 44 коп. Рішення набрало законної сили. ( а.с. 3).

Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2017 року, залишеної без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2017 року, заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по справі № 2-3333/04, задоволено. Видано дублікат виконавчого листа у відповідності із рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 червня 2004 року по справі № 2-3333/04 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24 940 грн. боргу за договором позики, 3 142 грн. 44 коп.- збитків за прострочення зобов'язання, а всього : 28 082 грн. 44 коп. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для пред»явлення виконавчого листа до виконання по справі № 2-3333/04 ( а.с. 155-160).

31 серпня 2017 року видано дублікат виконавчого листа за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.06.2004 року по цивільній справі №2-3333/04 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24 940 грн. боргу за договором позики, 3 142 грн. 44 коп.- збитків за прострочення зобов'язання, а всього : 28 082 грн. 44 коп.

Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4 від 06.09.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-3333/04, виданого 31.08.2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24 940 грн. боргу за договором позики, 3 142 грн. 44 коп.- збитки за прострочення зобов'язання, а всього : 28 082 грн. 44 коп. ( а.с.165 ).

Крім того, судом також було встановлено , що позивач звертався до суду у 2007 році також із заявою про видачу дубліката виконавчого листа по вказаній вище справі. Ухвалою суду від 28.02.2007 року його заяву було задоволено та видано дублікат виконавчого листа. 02.03.2007 року ОСОБА_1 просив прийняти на виконання вказаний виконавчий лист №2-3333 . Зазначена обставина судом була встановлена ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2017 року, залишеної без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2017 року.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом ч. 3 ст. 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплати суму передбачену ст. 625 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

При цьому, індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року в справі №6-369цс15.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 30 березня 2016 року (справа №6-2168цс15).

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

В судовому засіданні відповідач, його представник пояснили , що рішення суду від 11.06.2004 року відповідачем виконано, проте письмові докази його виконання відсутні. При цьому, суд до даного твердження та показань свідка відноситься критично, оскільки правовідносини, які були вирішенні рішенням суду від 11.06.2004 року , зокрема його виконання мають підтверджуватися письмовими доказами , а не усними поясненнями та показами заявленого свідка. В свою чергу, стороною відповідача суду не надано належних письмових доказів як добровільного виконання рішення суду , так і примусового.

Тому, суд приходить до висновку, що у зв»язку з тим, що відповідач рішення суду не виконав, позику не повернув , то у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо стягнення інфляційних втрат, а також 3% річних.

Так, позивач просить стягнути із відповідача втрати від інфляції з червня 2004 року по 31.10.2017 року в сумі 125 133,50 грн. ( 28082,44 х 1,007 х 1,000 х 0,999 х 1,013 х 1,022 х 1,016 х 1,024 х 1,103 х 1,116 х 1,166 х 1,223 х 1,123 х 1,091 х 1,046 х 0,998 х 1,005 х 1,249 х 1,433 х 1,124 х 1,115 - 28 082,44= 125 133,50 грн. ), та 3 % річних з червня 2004 року по листопад 2017 року в сумі 13 354,93 грн. ( 28 082,44 х (1,03-13) -28 082,44) х 1,015 = 13 354,93 грн. ), а всього 138 488,43 грн. Вважає, що на цей вид зобов'язання не поширюється позовна давність.

Як зазначалось вище, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 червня 2004 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24 940 грн. боргу за договором позики, 3 142 грн. 44 коп.- збитків за прострочення зобов'язання, а всього 28 082 грн. 44 коп.

Таким чином, розмір простроченої суми боргу становить 24 940 грн., з якої і слід здійснювати розрахунок втрат від інфляції та трьох відсотків річних , передбачених ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, сторона відповідача просила застосувати позовну давність строком три роки. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( ст. 251 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Як вбачається із рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 червня 2004 року ОСОБА_2 зобовязався повернути отримані у позику кошти до 20 жовтня 2002 року. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст. 264 ЦК України).

Оскільки , позивачем вже було пред'явлено в 2004 році позов до відповідача про стягнення боргу за вказаним розписками, тому перебіг позовної давності починається заново.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, про своє порушене право щодо неповернення суми боргу за договором позики ОСОБА_1 дізнався 11.06.2004 року, а з позовом про стягнення втрат від інфляції та трьох відсотків річних позивач звернувся до суду лише 13 червня 2016 року, тобто поза межами строку, встановленого статтею 257 ЦК України.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що стороною відповідача подано заяву про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог статті 267 ЦК України, суд приходить до висновку про задоволення заяви відповідача. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Тому, сума підлягають стягненню в межах строку позовної давності 3 % річних за період з 13.06.2013 року до 31.10.2017 року та індекс інфляції з 13.06.2013 року до 31.10.2017 року.

Суд звертає увагу, що згідно листа Інституту української мови НАН України від 31.03.2015 р. № 307/209 (за підписом директора Інституту, доктора філологічних наук, професора ОСОБА_5) вбачається, що прийменники до і по в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. При цьому , кінцева дата входить до визначеного часового терміну і вона є останнім днем чинності або виконання чого небудь. Тому , вживати після цієї дати прислівник «включно» зайве. У межах цього спільного часового значення розрізняються лише сферами свого використання: до вживають в офіційно-діловому стилі, передусім у текстах ділових документів - накази, заяви, розпорядження тощо, по закріплений за розмовним стилем.

Також, суд зазначає, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідно місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Постанова ВГСУ 01.12.2012 № 52/30) .

В 2013 році: червень 100.0, липень 99.9, серпень 99.3, вересень 100.0, жовтень 100.4, листопад 100.2, грудень 100.5. В 2014 році: січень 100.2, лютий 100.6, березень 102.2, квітень 103.3, травень 103.8, червень 101.0, липень 100.4, серпень 100.8, вересень 102.9, жовтень 102.4, листопад 101.9, грудень 103.0; сукупний індекс інфляції у 2014 році 124.9. В 2015 році: січень 103.1, лютий 105.3, березень 110.8, квітень 114.0, травень 102.2, червень 100.4, липень 99.0, серпень 99.2, вересень 102.3, жовтень 98.7, листопад 102.0, грудень 100.7; сукупний індекс інфляції у 2015 році 143.3. В 2016 році: січень 100.9, лютий 99.6, березень 101.0, квітень 103.5, травень 100.1, червень 99.8, липень 99.9, серпень 99.7, вересень 101.8, жовтень 102.8, листопад 101.8, грудень 100.9; сукупний індекс інфляції у 2016 році 112.4. В 2017 році: січень 101.1, лютий 101.0, березень 101.8, квітень 100.9, травень 101.3, червень 101.6, липень 100.2, серпень 99.9, вересень 102.0, жовтень 101.2.

Інфляційні втрати розраховуються за формулою: (С х 684 306), де С сукупний індекс інфляції, який розраховується за формулою Пс (П1:100) х (П2:100) х (П3:100) х…(Пп:100). Пс сукупний індекс інфляції, П1 індекс інфляції за перший місяць прострочення, П2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення, П3 індекс інфляції за третій місяць прострочення, Пп - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Отже, загальний розмір інфляційних втрат за період з 13.06.2013 року до 31.10.2017 року становить 31 175,00 грн. (100.0:100 х 99.9:100 х 99.3:100 х 100.0:100 х 100.4:100 х 100.2:100 х 100.5:100 х 124.9:100 х 143.3:100 х 112.4:100 х 101.1:100 х 101.0 :100 х101.8 :100 х 100.9:100 х 101.3:100 х 101.6:100 х 100.2:100 х 99.9 :100 х 102.0 :100 х 101.2:100 х 24 940 = 56 115 24 940).

Суму 3% річних необхідно обраховувати, виходячи з розрахунку: С х 3% х Д:365:100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення. Загальна кількість днів прострочення за період з 13.06.2013 року до 31.10.2017 року складає

1 602.

Загальний розмір 3% річних за період з 13.06.2013 року до 31.10.2017 року складає 3 283,88 грн. (24 940 х 3% х 1602:365).

Тому, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог та стягує із відповідача 3 % річних саме за період з 13.06.2013 року до 31.10.2017 року в розмірі 3 283,88 грн. та індекс інфляції з 13.06.2013 року до 31.10.2017 року в розмірі 31 175,00 грн., а всього: 34 458 грн. 88 коп.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 551,20 грн. судового збору на користь держави, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду був звільнений від його сплати , є інвалідом 2-ї групи ( а.с. 4).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 10,11, 60, 61, 88, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 3 % річних за період з 13.06.2013 року до 31.10.2017 року в розмірі- 3 283, 88 грн., індекс інфляції з 13.06.2013 року до 31.10.2017 року в розмірі -31 175, 00 грн., а всього: 34 458 грн. 88 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі - 551,20 грн.

У задоволенні решти вимог -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда