АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Амборської Д.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 01 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,-

УСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював, та остаточно просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 354160,05 грн. відшкодування 1/2 частини орендної плати та 100000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними придбана квартира АДРЕСА_1.

17 грудня 2015 року між ОСОБА_2 та Місією Міжнародного Червоного Хреста в Україні укладено Договір оренди №17/12/16 щодо цієї квартири на строк по 16 грудня 2016 року, орендна плата 1800 доларів США на місяць, що сплачується у гривнях за курсом НБУ на день платежу.

Посилаючись на те, що своєї згоди ОСОБА_4 не надавав та частку від отриманої орендної плати не отримував, звернувся до суду із цим позовом.

Розмір відшкодування орендної плати обраховує за сумою платежів по курсу на дату подання позову.

Зазначає, що такими діями йому спричинено моральну шкоду.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 01 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2 354160 грн. та 3541,60 грн. у рахунок відшкодування сплаченого судового збору. У задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у їх задоволенні.

В апеляційній скарзі посилається на те, що отримані від здачі квартири в оренду кошти направлені на утримання спільної дитини сторін, на утримання якої відповідач коштів не надавав.

Вказує, що вимоги позивача ґрунтуються, зокрема, на ст.22 ЦК України, проте ним не доведено, що за звичайних обставин він мав реальні наміри та міг би отримати вигоду.

Посилання позивача на ст.ст. 65, 70 ЦК України вважає безпідставним, оскільки вони не регулюють правовідносин відповідно до заявлених вимог.

Зазначає, що суд також послався на норми матеріального права, які не підлягають застосуванню при вирішенні спору.

В судовому засіданні відповідач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, посилаючись на її доводи.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з»явившихся осіб, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що 16 червня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням суду від 10 травня 2016 року. Цим рішенням установлено, що з квітня 2015 року сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства.

07 березня 2014 року ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу придбала квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 16 лютого 2017 року квартира визнана спільним сумісним майном подружжя та розподілена між сторонами по 1/2 частині за кожним.

17 грудня 2015 року між ФОП ОСОБА_2 та Місією Міжнародного Червоного Хреста в Україні укладено Договір оренди №17/12/16 щодо цієї квартири на строк по 16 грудня 2016 року із автоматичним продовженням строку дії, орендна плата 1800 доларів США на місяць, що сплачується у гривнях за курсом НБУ на день платежу.

31 березня 2017 року сторони договору оренди підписали акт прийому-передачі, відтак строк оренди припинився у цю дату.

Відповідно до даних виписки по рахунку ОСОБА_2 за період дії договору оренди на її рахунок надійшло 708320 грн.

Задовольняючи вимоги в частині стягнення суми, що відповідає 1/2 частини орендної плати, суд першої інстанції виходив з того, що квартира належить сторонам в рівних частках, відтак кожен з них має право на отримання відповідної частини прибутку від здачі квартири в оренду.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Згідно із частинами першою, другою ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

На підставі досліджених доказів, що наявні в матеріалах справи, установлено, що квартира на час здачі її в оренду перебувала у спільній сумісній власності подружжя без виділення часток або установлення порядку користування нею. Від здачі квартири в оренду отримувався дохід, який відповідно до ст.ст. 58, 63 СК України належить кожному із подружжя в рівних частках.

Доводи апеляційної скарги щодо посилання позивача у позовній заяві на норми матеріального права, які не регулюють спірних правовідносин, поряд з іншим не дають підстав уважати вимоги незаконними та такими, що не підлягають захисту у суді, ураховуючи, що підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину. Норми права не уважаються підставами позову, відтак помилкове посилання на норму права само по собі не дає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Посилання апеляційної скарги на ту обставину, що отримані від здачі квартири в оренду кошти направлені на утримання спільної дитини сторін, відхиляються колегією суддів, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту цільового використання цих коштів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди сторонами не оскаржується, відтак апеляційний суд, виходячи із наданих йому повноважень, не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 01 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов