Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом фермерського господарства «Бурка В.В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою фермерського господарства «Бурка В.В.» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року фермерське господарство «Бурка В.В.» звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 1 млн грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у зв'язку з постановленням незаконної ухвали від 14 лютого 2014 року, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2017 року, у задоволенні позову фермерського господарства «Бурка В.В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України відмовлено.

У касаційній скарзі фермерське господарство «Бурка В.В.», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідноч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, із висновками якого в обґрунтовано погодився апеляційний суд, правильно виходив із відсутності підстав для покладення на відповідача обов'язку відшкодувати позивачу моральну шкоду, оскільки рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій до іншого суду чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій, тому що це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в зазначеній вище редакції судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до ст. 125 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані та Верховний Суд України.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві. Отже, чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Аналогічну позицію висловлено у п. 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-3139цс16 від 01 березня 2017 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Львівського апеляційного адміністративного суду, оскільки така позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що позовні вимоги до Державної казначейської служби України заявлено лише як до виконавця рішень суду про стягнення коштів з державного органу, тобто ці вимоги мають похідний характер від позову до Львівського апеляційного адміністративного судупро відшкодування моральної шкоди, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову до Державної казначейської служби України.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фермерського господарства «Бурка В.В.» відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта