АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/773/17-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/1148/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 57 (ІІ) Доповідач - Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "САВ-Дістрибьюшн" про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "САВ-Дістрибьюшн" про відшкодування шкоди.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 лютого 2017 року зазначена позовна заява залишена без руху.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 у звязку із не усуненням недоліків визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що недоліки, визначені в ухвалі від 23 лютого 2017 року, порушують законодавство України та його права на доступ до правосуддя.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 119, 121 ЦПК України та виходив з того, що позивач ОСОБА_2 не усунув недоліки відповідно до ухвали суду від 23 лютого 2017 року.

Однак, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Частинами 1, 2 ст. 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як видно з тексту позовної заяви, позивач ОСОБА_2 виклав обставини, якими обґрунтовував вимоги та мотиви, з яких звернувся до суду за захистом порушених прав й не дотримання ним вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України при поданні позову судом не встановлено.

Однак, залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_2, суд зазначеного не врахував й встановивши, що ОСОБА_2 не обґрунтував позовні вимоги в частині порушення його прав, як споживача, а також в завданні йому матеріальної та моральної шкоди, безпідставно залишив без руху позовну заяву.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12.06.2009 року у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує

свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав).

Перевірка обґрунтованості заявлених вимог та визначення способу відновлення порушених прав суд має встановлювати під час попереднього судового засідання або на стадії судового розгляду в залежності від чого ухвалити рішення про задоволення позову або відмову в цьому, а не при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 23 лютого 2017 року позовну заяву залишено без руху, також з підстав несплати судового збору. Посилання позивача щодо звільнення його від сплати судового збору згідно ЗУ «Про захист прав споживачів», суд не взяв до уваги.

Колегія суддів не може погодитись з даним висновком, оскільки відповідно до п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» в редакції станом на 25.09.2015, зазначено, що оскільки ст.5 Закону «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст.14 Закону України від 01 грудня 1994 року № 226/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду", ст. 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

За таких обставин, на думку колегії суддів, повернення судом першої інстанції позовної заяви з підстав невиконання вищенаведених вказівок суду не відповідає вимогам закону, й безпідставно позбавляє ОСОБА_2 права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Європейської Конвенції прав людини.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не врахувавши положень вищезазначених процесуальних норм, визнав неподаною та повернув позовну заяву без достатніх на те правових підстав, у звязку із чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст. 311, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2017 року скасувати.

Матеріли справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_3