Справа № 388/209/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

14.12.2017 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Кіцану Г.Я.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник» про визнання недійсними договорів оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки площею 1,63 га та земельної ділянки площею 1,64 га, що знаходяться на території Долинської міської ради Долинського району Кіровоградської області.

16 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернувся до відділу Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області та дізнався, що щодо вищезазначених земельних ділянок укладені договори оренди землі, отримавши копії цих правочинів.

ОСОБА_4 вважає, що спірні правочини підлягають визнанню недійсними, оскільки їх не підписував, про їх існування не знав до лютого 2017 року.

Позивач вважає, що директором приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник» ОСОБА_5 без його волевиявлення укладено спірні договори оренди землі, невідомими особами підроблено її підпис на цих правочинах, а тому договори оренди землі мають бути визнані недійсними.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали за обставин зазначених у ньому, попросили позов задовольнити. Суду пояснили, що про спірні правочини позивач дізнався лише у лютому 2017 року, а до цього часу не міг їх оскаржити, оскільки не бачив їх змісту. Стверджують, що позивач спірні правочини не підписував, тобто не міг знати про ці правочини.

Представник відповідача приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник» ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення.

Представник приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник» ОСОБА_6 надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти позову, просить застосувати до спірних правовідносин позовну давність.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що позивач є власником земельних ділянок площею 1,63 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та площею 1,64 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходяться на території Долинської міської ради Долинського району Кіровоградської області та йому належать згідно державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого 30 серпня 2002 року та, відповідно державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданого 19 квітня 2002 року (а. с. 4, 5).

3 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та приватним сільськогосподарським підприємством «Садівник» укладено договір оренди землі площею 1,63 гектарів, зареєстрований 28 грудня 2011 року у відділі Держкомзему у Долинському районі Кіровоградської області за № 01969 (а. с. 7, 8).

10 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 та приватним сільськогосподарським підприємством «Садівник» укладено договір оренди землі площею 1,64 гектарів, зареєстрований 23 листопада 2012 року у відділі Держкомзему у Долинському районі Кіровоградської області за № 01794 (а. с. 9, 10).

Відповідно до п. 8. спірних договорів оренди землі між ОСОБА_4 та приватним сільськогосподарським підприємством «Садівник», ці правочини укладено на строк п'ятнадцять років.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно висновку експерта № 12/15/17-27 від 1 вересня 2017 року, підписи від імені ОСОБА_4 у договорі оренди землі від 3 грудня 2011 року, що укладений між ОСОБА_4 та приватним сільськогосподарським підприємством «Садівник», зареєстрований у відділі Держкомзему у Долинському районі Кіровоградської області 28 грудня 2011 року за № 01969, який міститься зі зворотної сторони другого аркуша у графі «Орендодавець___»; у договорі оренди землі від 10 жовтня 2012 року, що укладений між ОСОБА_4 та приватним сільськогосподарським підприємством «Садівник», зареєстрований у відділі Держкомзему у Долинському районі Кіровоградської області 23 листопада 2012 року за № 01794, який міститься зі зворотної сторони другого аркуша у графі «Орендодавець___», виконані рукописним способом, пастами кулькових ручок без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_4 у договорі оренди землі від 3 грудня 2011 року, що укладений між ОСОБА_4 та приватним сільськогосподарським підприємством «Садівник», зареєстрований у відділі Держкомзему у Долинському районі Кіровоградської області 28 грудня 2011 року за № 01969, який міститься зі зворотної сторони другого аркуша у графі «Орендодавець___», виконаний не самим ОСОБА_4, а іншою особою з деяким наслідуванням підпису (ам) ОСОБА_4 Підпис від імені ОСОБА_4 у договорі оренди землі від 10 жовтня 2012 року, що укладений між ОСОБА_4 та приватним сільськогосподарським підприємством «Садівник», зареєстрований у відділі Держкомзему у Долинському районі Кіровоградської області 23 листопада 2012 року за № 01794, який міститься зі зворотної сторони другого аркуша у графі «Орендодавець___», виконаний не самим ОСОБА_4, а іншою особою з деяким наслідуванням підпису (ам) ОСОБА_4 (а. с. 65-71).

Таким чином письмовим доказом підтверджено, що позивач у справі ОСОБА_4 не підписував спірні договори оренди землі, а відтак ці правочини укладені за відсутності його волевиявлення на укладення правочинів, що відповідно до ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання їх недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд установив, що позивач ОСОБА_4 отримав спірні правочини 16 лютого 2017 року у відділі Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області. Доказів іншого матеріали справи не містять.

Отже, суд установив, що починаючи з дня отримання вищезазначених договорів оренди землі позивач дізнався про наявність між ним та приватним сільськогосподарським підприємством договірних правовідносин з приводу оренди землі, а відтак з цього часу у нього виникло право на позов.

Доводи про те, що ОСОБА_4 з 2011 по 2016 роки отримував плату за користування землею, а відтак знав про укладення спірних договорів оренди землі слід визнати необґрунтованими, оскільки спірні договори оренди землі позивач отримав у лютому 2017 року, тобто з цього часу отримав можливість реалізувати своє право вимагати визнання їх недійсними у примусовому порядку через суд.

До вищезазначеної правової позиції дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15.

З огляду на вищевказане, суд не вбачає підстав для застосування до цих правовідносин позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивач ОСОБА_4 у цій справі поніс судові витрати у розмірі 4251,20 грн, що підлягають стягненню з відповідача на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 18, 27 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 203, 215, 236, 629, 638 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 64, 79, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_4 до приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник» про визнання недійсними договорів оренди землі.

Визнати недійсним договір оренди землі площею 1,63 гектарів, укладений 3 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та приватним сільськогосподарським підприємством «Садівник», зареєстрований 28 грудня 2011 року у відділі Держкомзему у Долинському районі Кіровоградської області за № 01969.

Визнати недійсним договір оренди землі площею 1,64 гектарів, укладений 10 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 та приватним сільськогосподарським підприємством «Садівник», зареєстрований 23 листопада 2012 року у відділі Держкомзему у Долинському районі Кіровоградської області за № 01794.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник» (ідентифікаційний код 31885382) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 4251,20 грн (чотири тисячі двісті п'ятдесят одну гривню 20 копійок) понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 18 грудня 2017 року.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський