Провадження № 2/522/2682/17
19 квітня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів,
Позивачка 23 серпня 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття помешкання.
15 листопада 2016 року від Позивача надійшла заява про зміну позовних вимог у звязку зі смертю одного з відповідачів ОСОБА_3 (а.с.48), згідно якої просила стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на свою користь шкоду у розмірі 49 991, 00 грн., судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2006 р. належить на праві власності частина нежитлового приміщення першого поверху № 501 за адресою м. Одеса, пров. Маланова, 18, загальною площею 80,0 м2. Наведене приміщення використовую Фірма «Полімед» (у вигляді ТОВ) на підставі договору оренди під аптеку. На другому поверсі над зазначеним приміщенням розташована квартира № 5 за адресою м. Одеса, пров. Маланова, 18, загальною площею 63,1 кв.м., що належить відповідачам на праві спільної часткової власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 63307613 від 12.07.2016 р.
05 липня 2016 року у звязку з несправністю санітарно-технічного обладнання у квартирі № 5 за адресою м. Одеса, пров. Маланова, 18, сталося затоплення приміщення Позивача, в результаті чого пошкоджено оздоблення стін, прогнили балки перекриття, провисла та частково впала стеля, деформувалась вагонка. Даний факт підтверджується актом комісії КП «ЖКС Порто-Франківський» від 05 липня 2016 року.
18 липня 2016 року знову сталось затоплення приміщення Позивача з причини несправності санітарно-технічних приборів в квартирі, що належить Відповідачам на праві спільної часткової власності, в результаті чого на підлозі відбулося вздуття лінолеуму, розміром 2 м2, деформувалась вагонка на стелі, зі стелі капає вода. Даний факт підтверджується актом комісії КП «ЖКС Порто-Франківський» від 18 липня 2016 року.
У відповідності зі звітом про оцінку розміру збитків, спричинених майну, яке належить ОСОБА_1 та розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Маланова, 16, приміщення № 501, зробленим приватним підприємством «Дельта-Консалтінг», розмір завданих збитків становить 49 991,00 (Сорок девять тисяч девятсот девяносто одна) грн.. Оскільки вирішити спір добровільно відповідачі не бажають, позивачка змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Просить стягнути з Відповідачів солідарно завдану шкоду в розмірі 49 991,00 (Сорок девять тисяч девятсот девяносто одна) грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 551,21 (Пятсот пятдесят одна грн. 21 коп.) гривень та 1 500,00 (Одна тисяча пятсот) гривень витрат, повязаних з залученням спеціаліста для оцінки завданої шкоди.
Представник позивача ОСОБА_6 (діє на підставі довіреності від 06.04.2017 року) у судове засідання не зявилась, подала клопотання про залишення справи без розгляду по відношенню до одного з відповідачів ОСОБА_3 у звязку з наявними в справі доказами його смерті, в решті позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Також подала клопотання, згідно якого не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення, з наслідками ухвалення заочного рішення ознайомлений.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надходило. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ухвали Приморського районного суду від 19.04.2017р. залишено без розгляду вимога до ОСОБА_3.
Судом встановлено, що приміщення першого поверху № 501 за адресою м. Одеса, пров. Маланова, 18, загальною площею 80,0 м2 належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 31.05.2006 р., що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.05.2006 року (а.с.5).
Квартира № 5 за адресою м. Одеса, пров. Маланова, 18, загальною площею 63,1 м2., належить відповідачам на праві спільної часткової власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 63307613 від 12.07.2016 р. (6-7).
05 липня 2016 року у звязку з несправністю санітарно-технічного обладнання у квартирі № 5 за адресою м. Одеса, пров. Маланова, 18, сталося затоплення приміщення Позивача, в результаті чого пошкоджено оздоблення стін, прогнили балки перекриття, провисла та частково впала стеля, деформувалась вагонка. За цим фактом мастерами ПУ №10 КП «ЖКС Порто-Франківський» 05.07.2016 року було складено відповідний акт (а.с.8).
18 липня 2016 року знову сталось затоплення приміщення Позивача з причини несправності санітарно-технічних приборів в квартирі, що належить Відповідачам на праві спільної часткової власності, в результаті чого на підлозі відбулося вздуття лінолеуму, розміром 2 м2, деформувалась вагонка на стелі, зі стелі капає вода. Даний факт також підтверджується актом комісії КП «ЖКС Порто-Франківський» від 18 липня 2016 року (а.с.9).
У відповідності зі звітом №07/90 про оцінку розміру збитків, спричинених майну, яке належить ОСОБА_1 та розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Маланова, 16, приміщення № 501, складений 05.07.2016 року приватним підприємством «Дельта-Консалтінг» (а.с.10-16), розмір завданих збитків становить 49 991,00 (Сорок девять тисяч девятсот девяносто одна) грн..
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №22/07 від 22.07.2016 року (а.с.19) позивачем за виконання робіт по оцінці спричиненої шкоди сплачено на користь ПП «Дельта-Консалтінг» 1500 гривень.
Згідно ч.6 ст.41 Конституції України, використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За правилом ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
З аналізу положень п.п. 4, 6, 8 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» слідує, що власник зобов'язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків. ( ст. 16 Цивільного кодексу України)
Положеннями ст. 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану матеріальну шкоду. З аналізу вказаних норм закону витікає, що обовязковою умовою виникнення зобовязання відшкодування матеріальної шкоди є вина особи, яка її завдала. Разом з тим, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки в повному обсязі.
Частиною першою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тобто відповідача.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача діючим законодавством покладено обов'язок доведення відсутності її вини в завданні шкоди позивачу. В той же час законом передбачено, що позивач лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14, які, згідно зі ст. 3607 ЦПК України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Частиною 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, частина 4 ст. 60 ЦПК України вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В розумінні ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
У ході судового розгляду доводи позивача про те, що залиття її приміщення відбулося з вини відповідачів знайшли своє підтвердження в Актах про затікання від 05.07.2016 року та від 18.07.2016 року, складених комісією Комунального підприємства «ЖКС «Порто-Франківський», розмір завданої матеріальної шкоди спричинений внаслідок залиття встановлений висновком експерта №07/09 від 05.07.2016 року, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та його задоволення.
На спростування зазначених обставин з боку відповідачів належних та допустимих доказів суду не надано.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди та можливості солідарного стягнення з відповідачів на її користь відшкодування збитків у розмірі 49 991,00 (Сорок девять тисяч девятсот девяносто одна) грн. та витрат за проведення експертизи в розмірі 1 500,00 (одна тисяча пятсот) гривень.
В частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивачки понесених нею судових витрат суд відмовляє, , оскільки чинним законодавством не передбачено стягнення таких витрат у солідарному порядку. Водночас, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивачки судові витрати у рівних частках, а саме по 183, 70 грн. з кожного.
Керуючись ст..41 Конституції України, ст.ст.. 1, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, ч.4 ст. 169, 197, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України; ст.ст.. 1, 2, 11, 16, 22, 319, 1166, 1190 ЦК України; суд -
Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на користь ОСОБА_1, (код НОМЕР_1), шкоду в розмірі 49 991,00 (сорок дев'ять тисяч девятсот девяноста одна) гривень та витрати, повязані з залученням спеціаліста для оцінки завданої шкоди в розмірі 1 500,00 (одна тисяча пятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, (код НОМЕР_1), судові витрати у розмірі 183 (сто вісімдесят три ) гривень 70 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_1,( код НОМЕР_1), судові витрати у розмірі 183 (сто вісімдесят три ) гривень 70 копійок.
Стягнути з ОСОБА_5, на користь ОСОБА_1, (код НОМЕР_1), судові витрати у розмірі 183 (сто вісімдесят три ) гривень 70 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Домусчі Л.В.