АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Унікальний № 756/585/17 Головуючий в 1 інстанції - Шевчук А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку та способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, до відповідача ОСОБА_2 третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлення порядку та способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4.

Сімейне життя у позивача із ОСОБА_2 не склалося, 25.07.2016 року шлюб було розірвано. При цьому, дитина залишилася проживати разом із матір'ю.

Зазначав, що через неприязні стосунки колишня дружина чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, обмежує його у зустрічах та спілкуванні з дитиною.

З цих підстав ОСОБА_3 просив ухвалити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, просив визначити наступні способи участі у вихованні дитини: систематичні побачення щотижня у середу з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та суботу з 8 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; забирати дитину із закладів дошкільного виховання у дні побачення та інші дні для супроводження дитини додому; раз в три місяці мати можливість на один тиждень їхати з сином на відпочинок, в тому числі за кордон України.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.07.2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку та способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - задоволено частково.

Визначено порядок спілкування ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дотримуючись режиму навчання, харчування, розвитку та відпочинку дитини протягом трьох годин з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. у І, III середу місяця, а також у II та IV суботу місяця протягом семи годин з 10 год.00 хв. до 17 год. 00 хв.

Визначено порядок спілкування ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дотримуючись режиму навчання, харчування, розвитку та відпочинку дитини надавши можливість ОСОБА_3 забирати дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 із закладів дошкільного виховання та навчання у дні побачень для супроводження дитини додому за попереднім повідомленням матері дитини.

Визначено порядок спілкування ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дотримуючись режиму навчання, харчування, розвитку та відпочинку дитини надавши можливість ОСОБА_3 один раз на три місяці, за попередньою домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_2, проводити відпочинок з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом одного тижня підряд.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 000 грн. в рахунок компенсації частини сплаченого судового збору.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2017 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В скарзі посилалася на те, що суд в порушення вимог процесуального законодавства безпідставно ухвалив заочне рішення, неявка відповідача в судове засідання після оголошеної перерви, зупинення провадження у справі та поновлення її слухання не дає підстав для ухвалення заочного рішення, оскільки відповідач брав участь у попередніх засіданнях, він висловлював свою думку і ставлення до позовних вимог. Суд не дав оцінку поясненням позивача щодо перешкоджання відповідачкою в участі батька у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. При вирішенні даного спору не враховано матеріально-побутові можливості батька у вихованні дитини та не надавалася оцінка поведінки позивача під час призначення аліментів, судового засідання про розлучення. Висновок третьої особи базується тільки на спілкуванні з позивачем, відповідачку не запрошували до органів опіки, дитина не спілкувалась з психологом.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи скарги підтримала.

Позивач доводи скарги заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В положенні принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 p., зазначено, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю».

У відповідності до ч.2 та ч.4 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно ч.ч.1-3, ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як зазначає ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Задовольняючи позов частково, суд вважав встановленими такі обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4.

25.07.2016 року шлюб було розірвано. При цьому, дитина залишилася проживати разом із матір'ю.

Внаслідок сімейного конфлікту та неприязних стосунків ОСОБА_2 обмежила спілкування сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з його батьком ОСОБА_3 Такі дії відповідача перешкоджають позивачеві брати участь у вихованні дитини.

В судовому засіданні районного суду представник Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації пояснила, що батько дитини неодноразово звертався до Поліції з повідомленням про чинення перешкод у спілкуванні з дитиною, дане питання було предметом розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, при цьому мати дитини на засідання комісії не з'являлась, свою думку жодним чином не висловлювала.

Представник також підтримала запропонований порядок участі батька у вихованні сина, вказаний у висновку, складеному Службою у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації 29.03.2017 року за №104-2355.(а.с.49-50)

Відповідачка не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили, що спілкування з ОСОБА_3 очевидно негативно виплине на психоемоційний стан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд встановив, що позивач, як батько ОСОБА_4, має позитивні характеризуючи дані, має можливість та бажання приймати активну участь у вихованні дитини, має особисту прихильність до сина, психологічну прив'язаність й бажання бути батьком для нього, те, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини.

Суд також встановив, що право батька спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні законодавчо закріплене, врахувавши рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, суд вважав за необхідне усунути позивачеві перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити порядок участі батька у вихованні сина, наведений в резолютивній частині рішення суду.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, висновки суду про обґрунтованість заявлених вимог відповідають цим обставинам та вимогам закону.

Посилання відповідачки на те, що визначений судом порядок не відповідає інтересам дитини є не доведеними та не базуються на обґрунтованих доводах відповідачки, які заслуговують на увагу.

Доводи про те, що суд в порушення вимог процесуального законодавства безпідставно ухвалив заочне рішення, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачка не була позбавлена права на судовий захист, як в суді першої так і в апеляційному суді. Запереченням відповідача щодо пред'явленого позову була надана відповідна оцінка.

Посилання представника в апеляційному суді на вчинення відповідачем насилля, щодо матері дитини в період шлюбу, та негативних висловлювань про матір дитини під час зустрічей з сином, жодними належними та допустимими доказами підтверджені не були.

Надана суду довідка з приводу звернень відповідача в поліцію під час шлюбу з приводу побиття, не є беззаперечним доказом вчинення таких дій позивачем.

Доводи про неврахування поведінки позивача при вирішенні спору про стягнення аліментів , колегія не приймає, так як вважає, що оскарження рішення про стягнення аліментів позивачем не доводить, що останній не повинен спілкуватись з дитиною.

Дотримання позивачем порядку його участі у вихованні сина, буде лише сприяти покращенню майнового стану останнього, так як під час вказаних зустрічей утримання дитини буде повністю покладено на батька.

Доводи про необхідність проведення зустрічей в присутності матері, колегія не може прийняти, так як у сторін по справі склались негативні стосунки і таким чином наявність конфлікту між ними, може негативно впливати на дитину під час зустрічей з батьком.

Посилання представника на проведення зустрічей батька з дитиною в присутності няні дитини, також не можуть бути прийняті, тому, що суд не може зобов'язати сторонню особу, без її згоди та згоди батька дитини, брати участь у вихованні, в часи, які відведені батьку для його участі у вихованні сина.

Долучений до апеляційної скарги висновок, відповідно до якого дитина на даний час є емоційно прихильною до матері, внаслідок чого недоцільно змінювати її місце звичного проживання, на думку колегії також не впливає на законність ухваленого рішення, відповідно до якого батьку надано право спілкуватись з дитиною в денний час, а право проведення відпочинку в рішенні вказано з умовою та попередньою домовленістю з матір'ю. Тобто, в результаті дотримання такого порядку права дитини порушуватись не будуть.

Доводи скарги про відсутність в батька належних житлово-побутових умов для проведення зустрічей з дитиною є безпідставні так як, Службою у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації обстежувалось місце проживання батька, а саме квартира, яка перебуває у власності його матері, та встановлено належність умов для проведення у вказаній квартирі зустрічей батька з малолітнім сином.

Посилання на те, що висновок третьої особи базується тільки на спілкуванні з позивачем, відповідачку не запрошували до органів опіки, не відповідає дійсності, оскільки з висновку вбачається, що відповідачку запрошували на засідання комісії, однак остання не з'явилась, письмових пояснень не направила. При цьому виклик був здійснений рекомендованим повідомленням (а.с. 49) .

Крім того, колегія суддів враховує також і те, що відповідачем не наведено будь-якого іншого порядку та часу спілкування позивача з сином, який вона вважала б доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини .

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: