Справа № 372/2184/17 Головуючий у І інстанції Болобан В. Г.
Провадження № 22-ц/780/5357/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 53 12.12.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Лівінського С.В., Сержанюка А.С.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_3 про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом про поновлення на роботі, який обґрунтовувала тим, що від 25 січня 2016 року на підставі наказу філії - Головного управління по м.Києву та Київській області AT «Ощадбанк» №172-ос від 21.01.2016 року її було призначено на посаду контролера-касира операційного сектора ТВАВ №10026/0538.

01 квітня 2016 року наказом філії - Головного управління по м.Києву та Київській області AT «Ощадбанк» №985-ос від 31.03.2016 року позивачку було переведено на посаду старшого контролера-касира сектора касових операцій ТВАВ №10026/0538.

14 червня 2016 року наказом філії - Головного управління по м.Києву та Київській області AT «Ощадбанк» №2017-ос від 14.06.2016 року позивачку було переведено на посаду контролера-касира сектора касових операцій ТВАВ №10026/0538.

26 червня 2017 року на підставі наказу філії - Головного управління по м.Києву та Київській області AT «Ощадбанк» №2406-к позивачку було звільнено із займаної посади у звязку з втратою довіря на підставі п.2 ст.41 КЗпП України за результатами висновку службового розслідування від 02.06.2017 року.

Позивачка, не погоджуючись з даним наказом та вважаючи його незаконним, звернулася до суду з позовною заявою і просила визнати незаконним її звільнення згідно з наказом від 26 червня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_4П.» і поновити її на посаді контролера-касира сектора касових операцій ТВАВ №10026/0538, стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу від 26.06.2017 року по дату винесення судового рішення та стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 згідно з наказом №2406-к філії Головного управління по м.Києву та Київській області ПАТ «Державний ощадний банк України» від 26.06.2017 року Про звільнення ОСОБА_4П. та поновлено її на посаді контролера-касира сектора касових операцій ТВАВ №10026/0538.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді.

Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу від 26.06.2017 року до 05.10.2017 року в сумі 25540 грн. 12 коп. з відрахуванням від цієї суми податків та інших обовязкових платежів.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі відповідача ПАТ "Державний ощадний банк України"з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивачки у нанесенні банку збитків. Вина її не доведена, так як відсутня ощадна книжка клієнта ОСОБА_5 у звязку з її втратою, а також наявною є несхожість підписів клієнта і без проведення експертизи чи залучення спеціалістів такі дані не можуть бути достатніми та допустимими доказами привласнення коштів позивачкою і тому висновок службового розслідування обставин привласнення коштів по рахунках вкладників містить лише припущення вини позивачки ОСОБА_4

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встаовлено, що ОСОБА_4 з 25 січня 2016 року на підставі наказу філії - Головного управління по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк» №172-ос від 21.01.2016 року було призначено на посаду контролера-касира операційного сектора ТВАВ №10026/0538.

01 квітня 2016 року наказом філії - Головного управління по м.Києву та Київській області AT «Ощадбанк» №985-ос від 31.03.2016 року позивачку переведено на посаду старшого контролера-касира сектора касових операцій ТВАВ №10026/0538.

14 червня 2016 року наказом філії - Головного управління по м.Києву та Київській області AT «Ощадбанк» №2017-ос від 14.06.2016 року позивачку переведено на посаду контролера-касира сектора касових операцій ТВАВ №10026/0538.

26 червня 2017 року на підставі наказу філії - Головного управління по м.Києву та Київській області AT «Ощадбанк» №2406-к ОСОБА_4 було звільнено із займаної посади у звязку з втратою довіря на підставі п.2 ст.41 КЗпП України за результатами висновку службового розслідування від 02.06.2017 року.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб ОСОБА_3 I-ОК №217589 12 травня 2017 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 і прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_6.

Як вбачається з висновку службового розслідування обставин привласнення коштів по рахунках вкладників, скоєних контролером-касиром ОСОБА_7, рахунок №0708 «Поточний» було відкрито у ТВБВ №10026/0540 на імя ОСОБА_5 22.11.2017 року. На даний рахунок вкладника щомісячно надходили кошти від фонду соціального страхування України (матеріальна допомога).

Встановлено, що при проведенні службового розслідування не була проведена звірка операцій записаних в ощадну книжку клієнта на відповідність операціям проведених по особовому рахунку клієнта згідно АБС «БАРС Millennium» у звязку з втратою клієнтом ощадної книжки, про що вказано в заяві від клієнта. Було проаналізовано заяву на видачу готівки по даному рахунку.

Станом на 24.06.2016 року залишок по рахунку клієнта після проведення останньої видаткової операції на суму 1910 грн. становив 0,68 грн., що відповідає залишку згідно з записами в ощадній книжці, згідно зі слів клієнта, так і даним АБС рахунок клієнта, згідно з АБС «БАРС Millennium» 13.07.2016 року було здійснено безготівкове зарахування в сумі 955 грн. 21 коп. і залишок по рахунку становив вже 955 грн. 89 коп.

Також встановлено, що 18.11.2016 року по рахунку клієнта згідно АБС «БАРС Millennium» проведено видаткову операцію на суму 955 грн. В наявності заява на видачу готівки підписана підписом не схожим на підпис клієнта та засвідчена підписом контролера-касира ОСОБА_8, яку згідно розпорядження було тимчасово переведено у звязку з відсутністю ОСОБА_7 (Наказ від 03.11.2016 року, №1555-В).

Станом на 16.05.2017 року залишок коштів на рахунку вкладника згідно АБС «БАРС Millennium» становив 0,89 грн. тоді, коли на зазначену дату повинен був складати 955 грн. 89 коп.

Внаслідок таких дій працівником ТВБВ ОСОБА_8 було оформлено видаткову операцію, тобто привласнено по рахунку №7808 коштів та на суму 955 грн.

По суті даного питання контролер-касир ОСОБА_8 надала 3 пояснення, в двох з яких зазначала, що операцію по даному рахунку здійснила ОСОБА_7, яка тимчасово перебувала в ТВБВ, проте в останньому поясненні, наданому безпосередньо головному спеціалісту відділу економічної безпеки управління банківської безпеки ОСОБА_9, вона не підтвердила факт тимчасового перебування ОСОБА_7 18.11.2016 року в ТВБВ. Зазначене свідчить, що кошти в сумі 955 грн. клієнта ОСОБА_5 присвоєно ОСОБА_8

За результатами службового розслідування комісією запропоновано: на підставі встановлених фактів нанесення збитку банку на загальну суму 955,00 грн. звільнити контролера-касира Відділення ОСОБА_8 за втратою довіря.

Відповідно до ч.2 ст.2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з п. 2 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина позивачки у нанесенні банку збитків не доведена, оскільки відсутня ощадна книжка клієнта ОСОБА_5 у звязку з її втратою, також навним є несхожість підписів клієнта, а без проведення експертизи чи залучення спеціалістів ці дані не можуть бути достатніми та допустимими доказами привласнення коштів позивачкою і тому висновок службового розслідування обставин привласнення коштів по рахункам вкладників містить лише припущення вини позивача ОСОБА_4

Крім того, вкладник банку (а саме ОСОБА_5О.) не зверталася до банку із заявою про втрату коштів і відповідних доказів представник відповідача не надав. Також наявною є невідповідність прізвища позивачки у висновку від 02.06.2017 року (ОСОБА_8 замість ОСОБА_4П.)

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 25540 грн. 12 коп. (71 робочий день (від 26.06.2017 року до 05.10.2017 року) х середньоденний заробіток позивача, що складає 359 грн. 72 коп.), який підлягає стягненню з відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2

З огляду на вищенаведене та оскільки у матеріалах службового розслідування йдеться про виявлення факту приваласнення коштів по рахунках вкладників, скоєних працівниками відділення - колишнім контролером-касиром ОСОБА_7 та контролером каксиром ОСОБА_8, тобто не лише позивачкою по справі, то суд вірно вважав, що позов слід задовольнити частково, а саме, визнати незаконним звільнення ОСОБА_2 та поновити її на посаді контролера-касира сектора касових операцій ТВАВ №10026/0538 і стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу від 26.06.2017 року до 05.10.2017 року в сумі 25540 (двадцять пять тисяч пятсот сорок) грн. 12 коп. з відрахуванням від цієї суми податків та інших обовязкових платежів.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд прийшов до правильного висновку, що вони не підлягали до задоволення, оскільки належним чином не були обґрунтовані позивачкою.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Олійник

Судді: С.В. Лівінський

ОСОБА_10