Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1559/17 Головуючий у 1 інстанції Горбачов Ю.М..
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Смілівської сільської ради Більмацького району Запорізької області, ОСОБА_3, третя особа Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини , -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Смілівської сільської ради Більмацького району Запорізької області, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що його мати ОСОБА_5 померла 12 лютого 2011 року. У зв'язку з її смертю відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю). ОСОБА_4 повідомив, що після смерті ОСОБА_5 його сестра ОСОБА_3 утримувала всі правовстановлюючі документи на спадкове майно і повинна була успадкувати земельну ділянку (пай) розміром 13,70 га, яка знаходиться на території Смілівської сільської ради Більмацького району Запорізької області, але не зробила цього, а тому із за цього та у звязку із систематичною хворобою позивача, яка стала причиною його інвалідності, саме після смерті спадкодавця, він, протягом строку, передбаченого ст.1270 ЦК України, до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звернувся, але і заяви про відмову від спадщини не подавав. В 2016 році на звернення до Куйбишевській державній нотаріальній конторі, він отримав відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв'язку з пропуском встановленого для цього строку. Зазначені причини пропуску подачі заяви про прийняття спадщини вважає поважними.

З цих підстав просив визначити йому додатковий строк у один місяць для подання заяви про прийняття спадщини

Заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року позов задоволено.

Встановлено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в один місяць, який починається з моменту набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 у жовтні 2016 року звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року заява ОСОБА_3 залишена без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивачем з поважних причин (хвороба) пропущений строк звернення з заявою про прийняття спадщини.

Як видно із матеріалів справи 12 лютого 2011 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ЖС №195740./а.с.5/

Після смерті ОСОБА_5, померлої 12.02.2011 року відкрилась спадщина на належну їй, на підставі державного акту серія !V-ЗП № 005046 земельну ділянку площею 13,70 га , яка знаходиться на території Смілівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5, померлої 12.02.2011 року, є син ОСОБА_4 та дочка померлої ОСОБА_3.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, а тому визначив йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори тривалістю в один місяць.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову справу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Наведена правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), яка в силу статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов'язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Обґрунтовуючи поважність причин пропущення встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач посилався на той факт, що він систематично хворів,що стало причиною інвалідності.

Колегія суддів критично оцінює вищезазначені доводи позивача, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач дійсно не мав змоги звернутися до нотаріальної контори , в тому числі і за допомогою засобів поштового звязку в ході судового розгляду в суді першої інстанції останнім не було надано.

За таких обставин суд першої інстанції помилково виходив із того, що позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Зазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного спору, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення про задоволення позову.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до положень ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір таких витрат встановлений законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (в редакції Закону на час вирішення спору у суді) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р. №1801-УШ розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 грн.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У частині 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. ч. 2, 3 ст. 88 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 08.05.2017 року між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_4 укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно акту прийому та оплати виконаних робіт за договором №15/17 від 08.05.2017 року про надання правової допомоги від 08.05.2017 року ОСОБА_3 сплачено адвокату ОСОБА_6 гонорар за надання консультації у розмірі 600 грн., складання апеляційної скарги у розмірі 1200грн., представництво інтересів в суді 600 грн., тому ці витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_4 підлягають стягненню понесені ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 275,60грн. та апеляційної скарги в розмірі 606,32 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2400 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року по цій справі скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Смілівської сільської ради Більмацького району Запорізької області, ОСОБА_3, третя особа Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 881,92 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2400 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 319/869/16

Провадження №22ц/778/1559/17 Головуючий у 1 інстанції Горбачов Ю.М..

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

18 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Смілівської сільської ради Більмацького району Запорізької області, ОСОБА_3, третя особа Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року по цій справі скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Смілівської сільської ради Більмацького району Запорізької області, ОСОБА_3, третя особа Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 881,92 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2400 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: