Провадження № 2/638/327/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Котяш Н.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідачів ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Департаменту реєстрації Харківської міської ради, треті особи: Адміністрація Шевченківського району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про визначення причин тимчасової відсутності поважними, визнання права власності, визнання частково недійсним правового акту індивідуальної дії та свідоцтва про право власності на житло, зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Департаменту реєстрації Харківської міської ради, треті особи: Адміністрація Шевченківського району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», в якій просить:
- визнати ОСОБА_2 тимчасово відсутнім в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 із поважних причин у зв`язку з навчанням, військовою службою, роботою, характер якої передбачав тимчасове знаходження в іншій місцевості;
- визнати за ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;
- визнати частково недійсним в частині не включення ОСОБА_2 до складу осіб, що володіють квартирою за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності Розпорядження Харківської міської ради від 25.04.2006 року № 4402-Ц1 та Свідоцтво про право власності на житло від 25.04.2006 року № 1-06-253949-Ц1;
- зобов`язати Реєстраційний департамент Харківської міської ради зареєструвати право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є рідним сином ОСОБА_4 (далі - Відповідач). Відповідно до службового ордеру №633 від 01 липня 1987 року позивач був вселений у спірну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . При досягненні позивачем у 1992 році 16-річного віку, він був зареєстрований за вищевказаною адресою. У 1994 році позивач поступив на навчання до Харківського військового університету і після навчання для проходження військової служби змушений був тимчасово знятися з реєстрації 30.06.1999 року. За час навчання у Харківському військовому університеті в період з 30.08.1994 року по 25.06.1999 року позивач житловою площею не забезпечувався, мешкав в гуртожитку холостяків, що підтверджується довідкою від 25.06.1999 року №121/ж.
В подальшому після закінчення навчання у Харківському військовому університеті Позивач тимчасово знявся з реєстрації 30.06.1999 року для проходження військової надстрокової служби в Збройних Силах України і перебував на військовій надстроковій службі в Жовківському гарнізоні з 29.07.1999 року по 22.08.2003 рік, проживав у гуртожитку і житловою площею не забезпечувався, далі позивач був переведений на проходження військової надстрокової служби до Київської області, Переяслав-Хмельницький район, с.Дівічки-1 у військову частину пп- НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та 26.12.2003 року знову був заселений до тимчасового житла - гуртожитку. Позивач був звільнений у запас 26.12.2006 року та знятий з тимчасової реєстрації у гуртожитку.
23 січня 2007 року позивач зареєструвався у спірній квартирі. Отже, позивач вважає, що він був тимчасово відсутнім за постійним місцем проживання у спірній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 ,, а саме з 30.06.1999 року по 23.01.2007 року та за ним відповідно до ст.71 ЖК Української РСР зберігалось право користування жилим приміщенням. У травні 2015 року від відповідача ОСОБА_6 позивач дізнався про те, що спірну квартиру відповідачі приватизували без участі позивача, тому він звернувся до суду.
В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.
Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та подала до суду письмові заперечення, в яких просила в позові відмовити у повному обсязі та застосувати позовну давність.
Відповідачі ОСОБА_6 , Департамент реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Треті особи: Адміністрація Шевченківського району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» до суду представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач відповідно до службового ордеру №633 від 01 липня 1987 року був вселений у спірну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . У 1992 році позивач був зареєстрований за вищевказаною адресою. У 1994 році позивач поступив на навчання до Харківського військового університету і після закінчення навчання 30.06.1999 року знявся з реєстрації у спірній квартирі та перебував на військовій надстроковій службі в Жовківському гарнізоні з 29.07.1999 року по 22.08.2003 рік. В цей період проживав у гуртожитку і житловою площею не забезпечувався.
В подальшому позивач був переведений на проходження військової надстрокової служби до Київської області, Переяслав-Хмельницький район, с.Дівічки-1 у військову частину пп- НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та 26.12.2003 року знову був заселений до тимчасового житла - гуртожитку. 26.12.2006 року позивач був звільнений у запас та знятий з тимчасової реєстрації у гуртожитку. 23 січня 2007 року позивач був зареєстрований у спірній квартирі.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 25 квітня 2006 року реєстраційний № НОМЕР_3 -Ц1 квартира АДРЕСА_2 була приватизована відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Згідно з ч.1, 2, п.1,2 ч.3 ст.71 ЖК Української РСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби протягом перших п`яти років перебування на дійсний військовій службі та тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.
З матеріалів справи вбачається, що позивач самостійно знявся з реєстрації у спірній кватирі 30.06.1999 року. Доказів примушування позивача до вчинення дій щодо зняття з реєстрації у спірній квартирі суду не надано.23.01.2007 року ОСОБА_2 знову зареєструвався у квартирі за адресою АДРЕСА_1 (а.с.17). В період з 29.07.1999 року по 26.12.2006 року позивач проходив військову службу та у спірній квартирі не проживав, приїздив до матері та сестер у спірну квартиру у відпустку.
Таким чином, позивач втратив зв`язок зі спірною квартирою та з 30.06.1999 року по 23.01.2007 року у спірній квартирі зареєстрованим не був та не проживав, в зв`язку з чим втратив право користування зазначеною квартирою.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_2 тимчасово відсутнім в квартирі за адресою АДРЕСА_1 з поважних причин у зв`язку з навчанням, військовою службою, роботою, характер якої передбачав тимчасове знаходження в іншій місцевості відповідно до вимог п.1,2 ч.3 ст.71 ЖК Української РСР.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).
Згідно з п.5 Положення про порядок передачі квартир (будинків ) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року за №56, який діяв на час спірних правовідносин) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну власність (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років ) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.
Отже, позивач не проживав у спірній квартирі на момент приватизації відповідачами спірного житла, також за ним не зберігалось право на зазначене житло, оскільки ОСОБА_2 не був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 на момент прийняття спірного розпорядження та видачі спірного свідоцтва про право власності.
За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 права спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 разом з відповідачами, частково недійсним Розпорядження Харківської міської ради від 25.04.2006 року № 4402-Ц1 та Свідоцтва про право власності на житло від 25.04.2006 року № 1-06-253949-Ц1.
При цьому суд відхиляє доводи позивача про застосування судом правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 30.01.2013 року по справі №6-125цс12, оскільки зазначена позиція стосується інших правовідносин, а саме випадку коли особа не була зареєстрована у спірній квартирі, проте постійно проживала в ній. У справі що розглядається позивач на момент приватизації житла не проживав та не був зареєстрований у спірній квартирі.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,
вирішив:
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Департаменту реєстрації Харківської міської ради, треті особи: Адміністрація Шевченківського району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про визначення причин тимчасової відсутності поважними, визнання права власності, визнання частково недійсним правового акту індивідуальної дії та свідоцтва про право власності на житло, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя -