Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2024/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Гарбуз О. С.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

22.11.2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Авраменко Т.М., Черненко В.В..,

секретар - Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Голованівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Голованівської РДА про позбавлення батьківських прав. Зазначала, що відповідач є батьком їх двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу у 2012 році, відповідач проживає окремо. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач життям дітей не цікавиться, не приймає участі у їх утриманні, вихованні, не спілкується з ними. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно дітей: доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 (а.с.4-6).

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.52-58).

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та її представник, представник органу опіки та піклування підтримали доводи апеляційної скарги, а відповідач заперечив проти цих доводів та просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 28 січня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_5 року у них народилась донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 року - син ОСОБА_5 (а.с.11,12).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.19). Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір'ю (а.с.22).

Рішенням суду стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей.

Згідно з положеннями Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені статтею 150 СК України.

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Обов'язок надати докази на підтвердження вимог і заперечень законом покладено на сторони ( ст. 60 ЦПК України ) .

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження доводів позову позивач надала докази того, що діти проживають з нею, довідку про свої доходи,акт обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання дітей, довідку ДНЗ «Ромашка» про те,що ОСОБА_5 відвідував вказаний дитячий заклад з 24 березня 2014 року по 02 червня 2017 року і батько дитини у вихованні сина участі не приймав; довідку Добровеличківського НВК «ЗШ І-ІІІ ст. №2-гімназія про те, що батько жодного разу протягом п'яти років не цікавився навчанням доньки, не відвідував батьківські збори, не спілкувався з класним керівником; пояснення ОСОБА_6, ОСОБА_7. надані працівнику поліції Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області про те, що їм відомо зі слів ОСОБА_2, що батько життям дітей не цікавиться та після розлучення з ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дітей (а.с.13,14,15-16,17,18), а також розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01 вересня 2016 року по 01 травня 2017 року (а.с.20).

Суд дав належну оцінку наданим доказам, належним чином з'ясував обставини справи і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.212-214 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками відповідачем, які б свідчили про ухилення ним від виховання доньки та сина і як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Як свідчать матеріали справи, відповідач проживає в іншому населеному пункті. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 17 травня 2017 року, відповідач сплатив заборгованість по аліментам (а.с.45).

Відповідач пояснив, що часто телефонував позивачці з метою налагодити стосунки та бачитись і спілкуватись з дітьми, на що позивач заперечувала, просила не турбувати дітей, не створювати для них стресову ситуацію. Сама позивач не бажала налаштувати дітей на зустріч з ним. Категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, пояснив, що бажає виконувати батьківські обов'язки. Через матеріальні труднощі не мав можливості відвідувати дітей за місцем їх проживання.

Згідно висновку органу опіки та піклування Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 29 червня 2017 року, є доцільним в інтересах дітей позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.21).

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд обґрунтовано прийняв до уваги та дав належну оцінку поясненням відповідача, які мають суттєве значення для вирішення спору, про те, що він категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, доля дітей йому не байдужа, він має тимчасові матеріальні труднощі, але вживає заходів до утримання дітей. Він любить дітей та має бажання брати участь у їх вихованні, проте йому перешкоджає ставлення до нього колишньої дружини.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде відповідати інтересам дітей.

Висновок органу опіки та піклування Голованівської РДА суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки вказаний висновок зроблено без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення цього питання, прийнято за наслідками проведення засідання без участі особи щодо якої вирішувалось питання про позбавлення батьківських прав.

За таких обставин суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги, яка не ґрунтується на доказах та висновків суду не спростовує, і є підставою залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Надані позивачем в апеляційній інстанції докази того, що відповідач і після ухвалення рішення суду не вживає заходів до спілкування з дітьми, не цікавиться їх життям та не приймає участі в їх вихованні, а саме: довідка Добровеличківського НВК «ЗШ І-ІІІ ст. № 2- гімназія від 21 листопада 2017 року не спростовує висновків суду.

Як пояснив в судовому засіданні відповідач, він має намір звернутись до органу опіки та піклування щодо визначення способу його участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

В.В.Черненко