Справа № 344/3366/17
Провадження № 2/344/2068/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця про збільшення розмірів відшкодування матеріальної шкоди у звязку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки у звязку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця про збільшення розмірів відшкодування матеріальної шкоди у звязку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки у звязку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказує, що 08 грудня 1995 року на стації Копиченці Тернопільської області поїздом № 676 Івано-Франківськ-Шепетівка, що належав Львівській залізниці її було травмовано і віднято обидві ноги. 20 травня 1996 року Івано-Франківським бюро МСЕК позивачку визнано інвалідом 1 групи без подальшого перегляду та призначена пенсія. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 1998 року стягнуто з Львівської залізниці на її користь 52 507,08 грн. шкоди завданої ушкодженням здоров'я, 2 550 грн. моральної шкоди, а всього 55 057, 08 грн. в томі числі 11 623 грн. на придбання автомобіля з ручним управлінням. А в подальшому починаючи з 01.11.1998 року її визначено судом відшкодування щомісячно по 223,16 грн. При цьому суд виходив з її середньомісячного заробітку 197,66 грн. З 01.11.1998 року і до тепер щорічно в Україні зростали мінімальна зарплата та прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність. Однак Львівська залізниця цього не враховувала і не здійснювала позивачці перерахунок розміру відшкодування. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2004 стягнуто на користь ОСОБА_2 з Львівської залізниці у більшому розмірі відшкодування шкоди та стягнуто одноразово з врахуванням сум доплат станом на 01.07.2004 року 6 961, 98 грн., починаючи з 01.07.2004 року щомісячно стягувати 1 025 грн. Статтею 8 закону України Про державний бюджет на 2017 рік визначено, що на 2017 рік мінімальний розмір зарплати становить 3200 грн. У зв'язку із зростанням мінімальної зарплати відповідач повинен був у 2017 році відшкодувати позивачці середньомісячний заробіток у п'ятикратному розмірі мінімальної зарплати. Однак такі дії відповідачем не були вчинені. Просить стягнути з ПАТ Українська залізниця на свою користь одноразово відшкодування за завдану шкоду за січень-березень в сумі 48 000,00 грн., а в подальшому самостійно виплачувати щомісячно по 16 000, 00 грн.

02 листопада 2017 року представник позивачки подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив встановити, що відповідач ПАТ Українська залізниця повинен з 01 січня 2017 року у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної зарплати відшкодовувати (сплачувати) ОСОБА_1 шкоду, завдану каліцтвом джерелом підвищеної небезпеки в 5-ти кратному розмірі мінімальної зарплати, а саме: по 16 000,00 грн. щомісячно, стягнути з відповідача на її користь одноразово за період з 01.02.2017 року по 31.10.2017 року включно 88 000 грн., а починаючи з 01.11.2017 року щомісячно по 16 000,00 грн. (а.с.27).

11 грудня 2017 року представником позивачки повторно уточнено позовні вимоги, відповідно до яких він просить встановити, що відповідач ПАТ Українська залізниця повинен з 01 січня 2017 року у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної зарплати відшкодовувати (сплачувати) ОСОБА_1 шкоду, завдану каліцтвом джерелом підвищеної небезпеки в 5-ти кратному розмірі мінімальної зарплати, а саме: по 16 000,00 грн. щомісячно. З 01 січня 2018 року у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної зарплати відшкодовувати (сплачувати) ОСОБА_1 шкоду, завдану каліцтвом джерелом підвищеної небезпеки в 5-ти кратному розмірі мінімальної зарплати, а саме: по 18 615,00 грн. щомісячно. Стягнути з ПАТ Українська залізниця на користь ОСОБА_1 одноразово за період з 01.02.2017 року по 30.11.2017 року включно 104 000,00 грн., а починаючи з 01.12.2017 року щомісячно стягувати з відповідача на її користь по 16 000,00 грн., а з 01.01.2018 року по 18 615, 00 грн.

У судовому засіданні представники позивачки підтримали уточнені позовні вимоги, просили позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та обєктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, судом встановлено.

ОСОБА_1 відповідно до копії ОСОБА_3. МСЕ №009827 від 20.05.1996 року є інвалідом першої групи без переогляду (а.с.4).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2004 року, яке набрало законної сили 22.07.2004 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської залізниці про збільшення розміру відшкодування шкоди за каліцтво, завдане джерелом підвищеної небезпеки у зв'язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної зарплати, позов ОСОБА_1 - задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_2 з Львівської залізниці у більшому розмірі відшкодування шкоди та стягнуто одноразово з врахуванням сум доплат станом на 01.07.2004 року 6 961, 98 грн., починаючи з 01.07.2004 року щомісячно стягувати 1 025 грн. (а.с.5, 6).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, суд звільняє позивача від доказування фактичних обставин справи.

Так національним законодавством України, зокрема ч.2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст. 1205 ЦК України, у разі припинення юридичної особи, зобовязаної відшкодовувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників й у цьому разі вимоги про збільшення розміру відшкодування шкоди пред'являються до її правонаступників.

Відповідно до Постанови КМ України від 25 червня 2014 року № 200 Про утворення ПАТ Українська залізниця, ПАТ Українська залізниця є правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Згідно вимог ч.2 ст.1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя і у разі збільшення розміру мінімальної зарплати, розмір відшкодування щкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації та відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно ст. 8 Закону України Про державний бюджет на 2017 рік, розмір мінімальної зарплати з 01.01.2017 року становить 3 200 грн.

З долученої представником позивачки до матеріалів справи довідки № 389 від 19 жовтня 2017 року вбачається, що відповідачем були виплачені позивачці кошти в розмірі 72 000,00 грн. (а.с.72).

Однак, суд вважає, що відповідачем не в повному обсязі виплачено позивачці матеріальну шкоду у звязку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки за період з 01.02.2017 року по 30.09.2017 року, оскільки, 3 200,00 грн.*5=16 000,00 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення: за лютий 2017 року 16 000,00 грн., за березень 2017 року 8 000,00 грн. (16 000,00 грн. -8 000,00 грн.), за квітень 2017 року 8 000,00 грн. (16 000,00 грн. -8 000,00 грн.), за травень 2017 року 8 000,00 грн. (16 000,00 грн. -8 000,00 грн.), за червень 2017 року 8 000,00 грн. (16 000,00 грн. -8 000,00 грн.), за липень 2017 року 8 000,00 грн. (16 000,00 грн. -8 000,00 грн.), за серпень 2017 року 8 000,00 грн. (16 000,00 грн. -8 000,00 грн.), за вересень 2017 року 8 000,00 грн. (16 000,00 грн. -8 000,00 грн.).

Що стосується позовних вимог за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року та з 01.01.2018 року, то вони до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 КПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки, представником позивачки не надано суду доказів невиплати чи виплати в меншому розмірі відповідачем позивачці матеріальної шкоди у звязку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, то вказані позовні вимоги є передчасними.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 720,00 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.1195, 1197, 1205, 1208 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 208, 212-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця про збільшення розмірів відшкодування матеріальної шкоди у звязку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки у звязку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати задоволити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, , місцезнаходження якого: 03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 72 000 (сімдесят дві тисячі) грн. 00 коп. недоплаченого відшкодування матеріальної шкоди у звязку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки за період з 01.02.2017 року по 30.09.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, , місцезнаходження якого: 03680, м.Київ, вул. Тверська, 5 - на користь стягувача Державної судової адміністрації України, місце знаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, , з зарахуванням на рахунок 0001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача ГУДКС України в м.Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106 720,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.