Справа №490/4328/16-ц 17.05.2017 17.05.2017 17.05.2017
Провадження №22-ц/784/1037/17
Справа490 /4328/16-ц
Провадження 22ц-784/1037/17 Головуючий по 1 інстанції Батченко О.В.
Категорія 05 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2017р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання - Лівшенко О.С.,

за участі: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2016р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком,

встановила:

У квітні 2016р. ОСОБА_2 пред'явив позов до ОСОБА_3 і з врахуванням подальших уточнень просив усунути перешкоди у користуванні належними йому частками (69/400 і 23/400) житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом визнання таких дій противоправними та покладення обов'язку звільнити ці об'єкти.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2016р. позов задоволено частково. Постановлено зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні 69/400 та 23/400 частками у житловому будинку АДРЕСА_1 з покладенням обов'язку на відповідача по звільненню цих об'єктів від власних речей. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність рішення суду в частині задоволених вимог, просить його скасувати і ухвалити нове про їх відхилення.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 1988р. проведено поділ в натурі спірного житлового будинку між його співвласниками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Даним рішенням ОСОБА_5 із спільної часткової власності виділено в натурі: житлові кімнати 1-2, 1-3 площами відповідно 16,2 м2, 7,3 м2, кухню 1-1 площею 12.9 м2, частину кладової 2-2 (3.77х0,5) площею 1,9 м2, 58% сараю літ. «Б» площею 12,9 м2, ? частину вбиральні літ. «Г», заборів №1,4, калитки №5, водопровідної колонки №2, басейну №3, замощення №1 та визнано з врахуванням сіней літ. «а», літньої кухні літ. «Е» право власності на 27/50 часток у цьому будинку.

У спільному користуванні ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишено: житлові кімнати 2-3, 2-4 загальною площею 27,3 м2, частину кладової 2-2 площею 5 м2, 42% сараю літ. «Б» площею 9,3 м2, по ? частині вбиральні літ. «Г», заборів №1,4, калитки №5, водопровідної колонки №2, басейну №3, замощення №1 та визнано право власності за ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 23/100 часток у цьому будинку.

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 вересня 2007р. після смерті ОСОБА_5, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 березня 2016р. після смерті ОСОБА_7, договору дарування, укладеного 22 березня 2016р. з ОСОБА_8 (остання успадкувала частину майна після смерті ОСОБА_7) належить відповідно 27/50, 69/400, 23/400 часток у житловому будинку АДРЕСА_1, що загалом складає 77/100.

ОСОБА_3 є власницею 23/100 часток у цьому ж житловому будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 березня 2014р. після смерті ОСОБА_9 Останній успадкував це майно після смерті ОСОБА_6

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 05 листопада 2014р. проведено реальний поділ 46/100 часток спірного будинку, які були залишені у спільному користуванні співвласників за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 1988р. між ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_6.) і ОСОБА_7

Даним рішенням ОСОБА_3 виділено в натурі: житлову кімнату 2-3 площею 9,5 м2, кухню 2-1 площею 9,1 м2, ванну 2-2 площею 2,4 м2, 67/100 літньої кухні літ. «И», ? замощення №1, ? водного крану №2, ? басейна №3, ? воріт №5, що складає загалом 23/100 часток.

ОСОБА_7 (правонаступником якого є позивач) виділено в натурі: житлову кімнату 2-4 площею 17,3 м2, душ літ. «Д», літню кухню літ. «З», 33/100 літньої кухні літ. «И», 42/100 сараю літ. «Б», ? вбиральні літ. «Г», ? замощення №1, ? водного крану №2, ? басейна №3, ? воріт №5, що складає загалом 23/100 часток.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 чинить перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловою кімнатою 2-4 площею 17,3 м2 в житловому будинку АДРЕСА_1, а також сараєм літ. «Б», літньою кухнею літ. «З», душем літ. «Д», вбиральнею літ. «Г», суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав, передбачених ст.391 ЦК для задоволення позову.

Що ж стосується решти господарських будівель і споруд (літня кухня літ. «И», басейн, ворота, замощення, водний кран) відносно яких ухвалювалось 05 листопада 2014р. рішення Апеляційним судом Миколаївської області, то у справі відсутні докази щодо вирішення питання про їх користування (це майно залишається у спільній власності сторін) і відповідно про порушення такого порядку користування. У зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення вимог щодо цього майна.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що: позивач ніколи не мешкав у спірному приміщенні у якому її сином зроблено ремонт; отримав за нього компенсацію; не звертався до суду за захистом свого права є безпідставними, тому що правовстановлюючі документи позивача на житловий будинок, який до того ж в ньому зареєстрований і проживає з 2007р. в установленому порядку недійсними не визнавались, а тому він як законний співвласник не обмежений часом на пред'явлення негаторного позову і при тривалому користуванні цим майном іншими особами та за умови проведення останніми в ньому ремонту.

Що ж стосується неможливості реального поділу спірного майна, то і ці доводи не можна визнати обґрунтованими, оскільки такий поділ між співвласниками було проведено вищезгаданими судовими рішеннями.

В той же час ухвалюючи рішення про усунення перешкод в користуванні належними позивачу частками (69/400 і 23/400) в житловому будинку АДРЕСА_1, суд не зазначив, які ж саме приміщення підлягають звільненню від речей відповідача, тобто висновок суду в резолютивній частині не можна вважати вичерпним, чітким і безумовним, а тому при виконанні такого рішення можуть виникнути складнощі, що в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК є підставою для його зміни.

Рішення суду в частині відмови у визнанні дій відповідача противоправними не є предметом перевірки на його законність і обґрунтованість в апеляційному порядку відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК.

Керуючись ст.ст.303,307-309,316 ЦПК, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2016р. в частині визначення майна щодо користування яким усуваються перешкоди змінити зазначивши, що таким майном є: житлова кімната 2-4 площею 17,3 м2, сарай літ. «Б», літня кухня літ. «З», душ літ. «Д», вбиральня літ. «Г» в житловому будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: