АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/130/17 Справа № 175/1484/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Посунся Н.Є., Свистунової О.В.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

28 січня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03.11.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 87669,00 грн. на строк до 03.11.2010 року. Однак, взятих на себе зобовязань з повернення кредитних коштів ОСОБА_2 не виконує, у зв'язку з чим, станом на 23.14.2014 року, утворилась заборгованість за у розмірі 162707,37 грн., яка складається із тіла кредиту 54920,26 грн., відсотків 105407,85 грн., комісії 2209,20 грн. та пені в розмірі 170,06 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість в загальному розмірі 162707,37 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 54920,26 грн. заборгованості по кредиту, 105407,85 грн. відсотків, 2209,20 грн. комісії, 170,06 грн. пені та судовий збір в сумі 1627,07 грн., а всього 164334,44 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом відповідач повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 74-76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 02.08.2017 року судової повістки представнику відповідача ОСОБА_3, яка діє у межах повноважень на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 20.11.2014 року, яка дійсна до 20.11.2019 року (а.с. 245, 253). Вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі (ч. 5 ст. 76 ЦПК України). Інформації щодо відкликання вказаної довіреності суду не надано.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та необхідності скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» (банк), та ОСОБА_2 (позичальник) 03.11.2005 року укладений кредитний договір №DNP0AK00330098, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на купівлю автомобіля у розмірі 87669,00 грн. на строк до 03.11.2010 року включно, зі сплатою за користування кредитом 21% річних на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,12% від суми виданого кредиту (а.с. 9-10).

Відповідно до п. 1.1 вказаного вище кредитного договору, зокрема, для погашення заборгованості за цим договором позичальник повинен надавати банку кошти щомісяця в період сплати у сумі 2491,35 грн. для погашення заборгованості за договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат банку. Періодом сплати вважати період з 3 по 10 число кожного місяця.

Пунктом 4.1 кредитного договору №DNP0AK00330098 від 03.11.2005 року встановлено, що при порушення позичальником кожного із зобовязань, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки.

Між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2В було також укладено 03.11.2005 року додаткову угоду №1 до кредитного договору №DNP0AK00330098 від 03.11.2005 року, якою сторони погодили змінити розмір щомісячного платежу, необхідного для погашення заборгованості, у розмірі не менше 2641,60 грн. (а.с. 11).

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобовязань щодо погашення боргу, за кредитним договором №DNP0AK00330098 від 03.11.2005 року утворилась заборгованість, станом на 23.14.2014 року, в загальному розмірі 162707,37 грн., яка складається із тіла кредиту 54920,26 грн., заборгованості за відсотками 105407,85 грн., комісії 2209,20 грн. Також в розрахунку заборгованості банком вказана пеня в розмірі 170,06 грн. (а.с. 37-53, 198-211).

Встановлено, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2011 року у цивільній справі №2-5877/11 за позовом ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_2, філії ТОВ Українське Фінансове Агенство Верус у Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська про звернення стягнення задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNP0AK00330098 від 03 листопада 2005 року в розмірі 164193,44 грн. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ПАЗ, модель: 32051 СПГ, рік випуску: 2005, тип ТЗ: АВТОБУС-D, № кузова/шасі: XIM8072, реєстраційний номер: АЕ7342АМ, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного майна ПАТ КБ ПриватБанк з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з філії ТОВ Українське Фінансове Агентство Верус у Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приватбанк солідарно 200,00 грн. на підставі договору поруки №154 від 12.02.2009 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1641,93 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення у розмірі 120,00 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 29.11.2011 року (а.с. 34-36).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку про доведеність факту неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та наявність, у звязку із цим, заборгованості перед банком.

Разом з тим, статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

У правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-160цс14 від 19 листопада 2014 року розяснено, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що відповідачем 19.08.2015 року, до винесення оскаржуваного рішення місцевим судом, було заявлено про застосування позовної давності (а.с. 98); збільшена позовна давність домовленістю сторін, у передбаченій законом формі, не встановлена; враховуючи передбачену кредитним договором періодичність платежів (щомісячний платіж); враховуючи, що строк дії кредитного договору, за погодженням сторін, визначено по 03 листопада 2010 року; приймаючи до уваги ухвалення 20 жовтня 2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області зазначеного раніше заочного рішення про звернення стягнення на майно; встановивши, що з даним позовом банк звернувся до суду 28 січня 2015 року, що стверджується відбитком штемпеля місцевого суду на позовній заяві (а.с. 3), колегія дійшла висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №DNP0AK00330098 від 03.11.2005 року, по відсоткам, які нараховані банком у межах трирічного строку позовної давності, тобто за період з 27.01.2012 року по 23.12.2014 року, відповідно до змісту позовних вимог, в розмірі 41284 (сорок одна тисяча двісті вісімдесят чотири) грн. 92 коп.

Розмір наведеної вище заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, підтверджується представленими банком розрахунком на аркушах справи 5-8, та виписками з особового рахунку на аркушах справи 37-53, 198-211.

Позовні вимоги банку в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по тілу в розмірі 54920,26 грн., комісії в сумі 2209,20 грн., відсотків за період по 26.01.2012 року задоволенню не підлягають, в звязку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності без поважних причин. Так, умовами договору передбачено щомісячне погашення заборгованості, а кредит надано на строк до 03.11.2010 року включно. Таким чином, перебіг трирічного строку позовної давності для звернення із позовом про стягнення останнього періодичного платежу за тілом кредиту сплив до звернення банка з даним позовом до суду (28.01.2015 року). Згідно наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку, заборгованість по комісії востаннє нарахована не пізніше 03.11.2010 року в розмірі 105,20 грн., тобто за межами трирічного строку до часу звернення до суду з даним позовом (28.01.2015 року). Відсотки за користування кредитом, що нараховані банком по 26.01.2012 року, також перебувають за межами трирічного строку до часу звернення банку з даним позовом по суду (28.01.2015 року).

Факт ухваленням 20.10.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області у цивільній справі 2-5877/11 заочного рішення про звернення стягнення на майно відповідача за тим самим кредитним договором, яке набрало законної сили 29.11.2011 року, викладених вище висновків апеляційного суду щодо порушення позивачем трирічного строку позовної давності не спростовує.

Колегія наголошує, що зарахування коштів від реалізації заставного майна (транспортного засобу) за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2011 року на погашення заборгованості за кредитним договором, в розмірі 7201,77 грн. (а.с. 211), не перериває перебігу строку позовної давності, адже реалізація заставного майна проводилась в порядку виконання відповідного рішення суду та не є вчиненням відповідачем дії, повязаної з визнанням ним свого боргу.

Не підлягає задоволенню позовна вимога банку про стягнення з боржника заборгованості по пені в сумі 170,06 грн., виходячи з наступного.

Із представленого банком розрахунку заборгованості вбачається загальна заборгованість з пені (накопичена), станом на 23.12.2014 року, в розмірі 139192,34 грн. (а.с. 8). В даному розрахунку зазначено про погашення пені на суму 139362,4 грн.

Згідно письмових пояснень позивача, банком було списано заборгованість по пені у розмірі 139362,40 грн., за рахунок прибутку банку, що перевищило нараховане сальдо заборгованості по пені (139192,34 грн.) на суму 170,06 грн. У зв»язку з цим ПАТ КБ «ПриватБанк» в позовній заяві заявлено до стягнення з відповідача, у якості пені, суми в розмірі 170,06 грн., що була зайво списана банком за рахунок свого прибутку (а.с. 246).

Враховуючи викладене, банком визнано, що грошова сума у розмірі 170,06 грн. за своєю правовою природою не є пенею, що нарахована за умовами відповідного кредитного договору, тому не підлягає стягненню за заявленими позивачем правовими підставами.

На зазначене місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що спричинило неправильне застосування матеріального закону та призвело до винесення неправильного рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 412,85 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за кредитним договором №DNP0AK00330098 від 03.11.2005 року за період з 27.01.2012 року по 23.12.2014 року в сумі 41284 (сорок одна тисяча двісті вісімдесят чотири) грн. 92 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 412 (чотириста дванадцять) грн. 85 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді