Провадження №2/428/2669/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування купівлі-продажу квартири від 18 серпня 2000 року та договору дарування 1/2 частки квартири від 01 листопада 2017 року. У вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач, який в зазначеній квартирі не мешкає з вересня 2014 року, фактичне місце його проживання позивачу не відоме. У зв'язку із викладеним позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилася, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією договору дарування купівлі-продажу квартири від 18 серпня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області, зареєстровано в реєстрі за № 4832; право власності зареєстровано в Сєвєродонецькому міському бюро технічної інвентаризації 13.09.2000 року та копією договору дарування 1/2 частки квартири від 01 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області, зареєстровано в реєстрі за № 2925; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 102293065 від 01.11.2017 року.

З довідки № 10647, виданої Центром надання адміністративних послуг у м.Сєвєродонецьку 20.09.2017 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно акту, затвердженого директором комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька» ОСОБА_3 від 09.07.2017 року, встановлено, що з вересня 2014 року фактично за адресою: АДРЕСА_4, окрім ОСОБА_1 ніхто не проживає.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад передбачені законодавством строки, втратив інтерес до житла, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.С.Журавель