Справа № 442/3526/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/3168/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Симця В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Кушнір Світлани Тадеївни, заінтересована особа - оцінювач Товариство з обмеженою відповідальністю «Периметр» - ОСОБА_4,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Кущнір Світлани Тадеївни, заінтересована особа - оцінювач Товариство з обмеженою відповідальністю «Периметр» - ОСОБА_4 - залишено без розгляду.

Роз'яснено заявнику право звернутися з вказаними вимогами в позовному провадженні.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції помилково вважав, що вимоги щодо визнання дій державного виконавця, пов'язаних з оцінкою арештованого та реалізованого майна, мають вирішуватись в позовному провадженні. Вказує, що визначення вартості, оцінка майна боржника є процесуальною дію державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалось рецензування звіту про оцінку майна, тому сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати дії державного виконавця щодо оцінки та саму оцінку до суду в процесуальному порядку, передбаченому ст. 383 ЦПК України. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання, тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи, який згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із положеннями ст. 385 цього Кодексу скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Залишаючи скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Кушнір С.Т., заінтересована особа - оцінювач Товариство з обмеженою відповідальністю «Периметр» - ОСОБА_4 без розгляду, міськрайонний суд виходив з того, що вимоги скаржника щодо дій державного виконавця, пов»язаних з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов»язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження, зокрема покупця спірного майна ОСОБА_6), тому до даних правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред»явлення позову.

Проте повністю з таким висновком суду погодися не можна з таких мотивів.

Відповідно до роз»яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов»язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно врахувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за нерегульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб»єкт оціночної діяльності - суб»єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця і незалежно від того, яка конкретно особа ( сам державний виконавець, залучений ним суб»єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб»єктом оціночної діяльності.

А в п. 25 цієї Постанови Пленуму роз'яснено про те, що розглядаючи скарги на дії державного виконавця, пов»язані з реалізацією арештованого майна, суд повинен перевірити їх відповідність як положенням статті 62 Закону про виконавче провадження, так і прийнятим відповідно до цього Закону нормативно-правовим актам, зокрема, Порядку накладення арешту на цінні папери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1999 року № 1744; Положенню про порядок і умови зберігання цінних паперів, на які накладено арешт, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 4 жовтня 1999 року № 489 (з наступними змінами), зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 29 жовтня 1999 року за № 740/4033; Порядку реалізації на фондовій біржі цінних паперів, на які звернено стягнення, затвердженому рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 25 грудня 2012 року № 1853, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22 січня 2013 року за № 159/22691; Тимчасовому положенню про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (з наступними змінами), зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038; Порядку реалізації арештованого майна, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5 (з наступними змінами), зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 19 липня 1999 року за № 480/3773. Оскільки дії державного виконавця, пов»язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов»язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист

цивільних прав шляхом пред»явлення цими особами позову, у зв»язку з чим у цій частині скаргу на дії державного виконавця суд ухвалою залишає без розгляду і роз»яснює заявникові можливість вирішення спору в позовному провадженні.

Відповідно до правової позиції, що викладена Верховним Судом України у постанові від 26.12.2012 року по справі № 6-140 цс 12, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для застосування судами України, що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення аукціону, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають окремому оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення аукціону, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання аукціону недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, заявником оскаржуються рішення та дії державного виконавця при виконанні виконавчого листа № 442/567/13ц, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки в частині проведення оцінки предмету іпотеки, неповідомлення його про результати оцінки предмета іпотеки, щодо передачі на реалізацію предмета іпотеки за оцінкою здійсненою з порушенням законодавства, та оспорюється оцінка предмета іпотеки.

Таким чином, предметом оскарження у даній справі є порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення торгів, щодо оцінки майна, які підлягають оскарженню в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Враховуючи наведене, міськрайонний суд прийшов до помилкового висновку про оскарження ОСОБА_2 дій державного виконавця , пов»язаних з реалізацією арештованого майна, та про те, що дана скарга підлягає залишенню без розгляду.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання щодо розгляду скарги на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" згідно зі ст. 26 ЦПК України сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

При новому розгляді справи, суду слід належним чином виконати процесуальний обов'язок щодо залучення та виклику усіх заінтересованих осіб в судове засідання. Розглянути скаргу при неухильному дотриманні строків розгляду, визначених ст. 386 ЦПК України. Також суду слід ретельно з'ясувати дотримання заявником строків для звернення із скаргою.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

Головуючий

Судді: