Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/360/17
Справа № 279/4883/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Волкової Н.Я., з секретарем Прокопчук І.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 05.02.2016 року надав відповідачу позику в сумі 72537 гривень строком до 20.02.2016 року, що підтверджується виданою відповідачем розпискою про отримання вказаної суми. Відповідач умови договору не виконала, у визначений строк позику не повернула. Просив стягнути на його користь з відповідача 72537 гривень позики, 1478,56 грн. 3% річних, 667,34 грн. інфляційних нарахувань та понесені судові витрати.

Позивач свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити, Пояснив, що в м.Коростень має відділення пошти, в якому працювала дочка відповідача. Через неї він познайомився з відповідачем. Відповідач йому повідомила, що бажає продати належну їй квартиру, однак має борг з оплати комунальних послуг та попросила в нього в борг на 15 днів необхідну для погашення боргу суму. Він позичив 36000 грн. та 1400 доларів США, що становило 72537 грн.. Розписка нею писалась добровільно. Відповідач вчасно борг не повернула та запропонувала йому укласти договір позики, який було оформлено нотаріально. В договорі сума позики була збільшена на 55000 грн.. Розписки до нього не було. Після того, які він звернувся до суду, то відповідач звернулась з заявою до поліції.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що її дочка працювала у позивача, одного дня повідомила, що невідомі особи хочуть звинуватити її в розтраті майна. Коли вона прибула на місце роботи дочки, то їй запропонували написати розписку, а з дочки будуть відраховувати заробітну плату в погашення недостачі. Продавати квартиру вона наміру не мала. Ніяких грошей від позивача не отримувала. Розписку написала, бо погрожували її дочці притягненням до кримінальної відповідальності. 01.06.2016 року позивач повідомив, що необхідно їхати до нотаріуса та укласти договір позики. Наступного дня вона повідомила нотаріуса, що на неї чинили тиск. Нотаріус порадив їх звернутись до суду. Однак до суду вона не зверталась, оскільки ніяких грошей не отримувала.

Представник відповідача ОСОБА_4 зазначив про недоведеність позивачем факту передання грошових коштів, оскільки в показаннях позивача та його свідка ОСОБА_5 є розбіжності в частині місця написання розписки, суми, яка передавалась відповідачеві. Наступне укладення договору позики свідчить про намагання позивача неправомірно отримати від відповідача кошти.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне :

Судом встановлено, що сторонами було укладено договір позики, з приводу невиконання умов якого виник спір, який регулюється положеннями параграфу 1 глави 71 книги 5 ЦК України.

05.02.2016 року сторони уклали договір позики, за яким відповідач отримала від позивача 72537,00 гривень, що підтверджено власноруч написаною нею розпискою. Відповідач не заперечує факт написання розписки, однак зазначає про те, що розписка писалась під примусом сторонніх осіб. При цьому дійсність укладеного договору відповідачем не ос порена. На час судового розгляду позика відповідачем не повернута.

Свідок відповідача ОСОБА_6 дала показання про те, що неофіційно без укладення трудової угоди тривалий час працювала у позивача. Внутрішня безпека підприємства повідомила, що в неї утворилась нестача коштів, що вона має погасити недостачу, погрожували зверненням до поліції. Вона зателефонувала матері та попросила її приїхати. Коли мати приїхала, то було підраховано нестачу та встановлено, що вона становить 75000 грн. Позивач повідомив, що її мати має написати розписку, а вона буде відпрацьовувати борг. Позивач постійно цікавився поверненням боргу. 01.06.2016 року вона звільнилась. Разом їздили до нотаріуса для оформлення договору позики, при його укладенні тиску не чинилось. У позивача вона працювала неофіційно, ніяких угод не укладала, як оператор приймала та видавала товар. Про прийняття товару не розписувалась. З приводу події до правоохоронних органів не зверталась, бо її залякали.

Свідок позивача ОСОБА_5 дав показання про те, що був присутнім при тому, як відповідач писала розписку про отримання від позивача коштів та отримала їх в його присутності. Кошти передавались частково в національній грошовій одиниці, а частково в іноземній валюті, однак в розписці було зазначено суму в гривнях, яка відповідала отриманій сумі коштів. Написання розписки відбувалось в основному приміщенні підприємства, а передача коштів в підсобці, що він посвідчив як свідок на розписці. В незвичному (схвильованому, стурбованому, наляканому) стані відповідач не перебувала. На той час недостачі на підприємстві, де працювала дочка відповідача, виявлено не було.

Згідно ст.1049,ч.1 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Представлена позивачем розписка про отримання відповідачем позики містить дані щодо особи позичальника та позикодавця, часу отримання позики, розміру отриманої позики, дати повернення позики, тому є письмовим документом, що підтверджує факт укладення договору позики, його умови, посвідчує факт отримання відповідачем позики саме у позивача.

Зроблені судом висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України (справи №6-1967цс15, №6-50цс16).

Договір позики від 01.06.2016 року предметом спору не являється, тому підстави та правомірність його укладення судом не оцінюються.

Показання відповідача та свідка ОСОБА_6 суд оцінює критично, оскільки будь-яких дій з приводу оспорення умов договору від 05.02.2016 року відповідач не вчиняла. Проведеною за заявою свідка ОСОБА_6 перевіркою Коростенським ВП ГУ НП в Житомирській області ознак злочину в діях позивача не встановлено, прийняте правоохоронним органом рішення відповідачем та заявником не оспорено. Зміст поданого стороною відповідача повідомлення Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області про початок досудового розслідування кримінального провадження №0000647 свідчить про те, що розпочато провадження по факту шахрайських дій, вчинених не відносно відповідача, а відносно філії компанії з вантажних перевезень «Інтайм».

Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що сторонами було укладено договір позики, відповідач свій обовязок щодо повернення отриманої позики вчасно та належним чином не виконала, про що свідчить знаходження у позивача оригіналу розписки, позовна вимога про стягнення боргу підлягає задоволенню. Сума позики та її грошова одиниця зазначені в розписці, тому правового значення факт передання коштів частково в іноземній валюті не має.

Відповідно до положень ст.625,1050,ч.1 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, позичальник своєчасно не повернув суму позики, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правильність проведеного позивачем розрахунку втрат від інфляції та відсотків річних за невчасне повернення позики відповідачем не оспорено, доказів належного виконання грошового зобовязання не представлено.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 3,6,11,15,60,209,212-218 ЦПК України, ст. 625,1046,1047,1049,1050 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 72537 (сімдесят дві тисячі пятсот тридцять сім) гривень боргу за договором позики від 05.02.2016 року, 667 (шістсот шістдесят сім) гривень 34 копійки збитків від інфляції, 1478 (одна тисяча чотириста сімдесят вісім) гривень 56 копійок процентів та 746 (сімсот сорок шість) гривень 04 копійки судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні, в якому проголошувалось рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Суддя Волкова Н.Я.

Копія згідно оригіналу