Справа № 346/2896/17
Провадження № 22-ц/779/1839/2017
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Максюти І.О., Томин О.О.

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на лікування і поховання спадкодавця за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат на лікування та поховання спадкодавця.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 жовтня 2015 року помер її чоловік, який тривалий час хворів. ОСОБА_2 не приймала участі у догляді за хворим батьком, придбанні ліків, сплаті коштів на проведення обстежень тощо. Аналогічно як і у його похованні. Вважала, що оскільки вони є спадкоємцями за законом після смерті померлого в рівних частках, отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину, то і витрати на лікування та поховання спадкодавця повинні нести порівну. Відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати 1/2 частину цих витрат. А тому просила стягнути з останньої на свою користь 53 083,00 грн понесених витрат та судові витрати.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 31 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39 139,55 грн витрат, понесених на лікування та поховання ОСОБА_3 та 640,00 грн судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Вказує, що судом помилково визначено загальну суму витрат позивача на лікування та поховання померлого чоловіка у розмірі 78 343,82 грн. При цьому не прийнято до уваги, що вона є непрацездатною, доказів наявності особистих коштів не надала, відповідно кошти на лікування та поховання ОСОБА_3 сплачувались із сімейного бюджету. Враховуючи вимоги ст.ст. 60, 70 СК України нею витрачено особисто тільки половину цих коштів. А відтак, половина повернутих ТзОВ «Сімедгруп» коштів належали батькові.

На думку апелянта, всупереч вимог ст. 59 ЦПК України судом взято до уваги накладні від 10 жовтня 2015 року на суму 1 050,00 грн та 3 450,00 грн, хоча такі не містять прізвища покупця, штампа чи печатки продавця тощо. А отже не є належними доказами. Крім того, безпідставно включено у спірні витрати вартість вінків, кошиків та квітів на суму 1 050,00 грн, оскільки такі придбані від усієї родини позивачки.

З огляду на це вважала підтвердженими витрати позивача на суму 24 749,91 грн, відповідно половина їх становить 12 374,96 грн.

Також зазначала про неправильний розподіл судових витрат між сторонами.

З цих підстав апелянт просила рішення суду в оскарженій частині змінити, зменшити суму витрат відшкодування до 12 374,96 грн.

У засіданні апеляційного суду апелянт та її представник доводи скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_1 та її представник доводів скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що нею затрачено на лікування та поховання померлого чоловіка ОСОБА_3 кошти в розмірі 78 343,82 грн. А тому на підставі ст. 1232 ЦК України з відповідача як спадкоємця померлого слід стягнути половину цієї суми.

Однак, повністю погодитися з такими висновками суду колегія суддів не може виходячи з наступного.

Як правильно встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи 10 жовтня 2015 року помер чоловік позивача та батько відповідача ОСОБА_3 (а.с.6). За життя останній хворів та потребував лікування. Його лікуванням та похованням займалася позивач.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно. Сторони будучи спадкоємцями першої черги по закону померлого цю спадщину отримали, що підтверджується відповідними свідоцтвами від 25 жовтня 2016 року (а.с.29, 30).

Згідно ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач, як спадкоємець 1/2 частки спадкового майна померлого, повинна відшкодувати частину витрат на лікування та поховання батька.

Однак, із сумою стягнутою на відшкодування витрат, колегія суддів не може погодитись з огляду на таке.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги встановлено, що на підтвердження витрат на поховання чоловіка, позивачем також надано копії двох накладних від 10 жовтня 2015 року на загальну суму 4 500,00 грн (а.с.27). Оригінали цих документів оглянуті в засіданні апеляційного суду.

В той же час, з їх змісту видно, що у них відсутні відомості кому конкретно цей товар відпущено. А відтак, зазначені накладні в розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України не є належними доказами підтвердження понесення цих витрат саме ОСОБА_1

Частина перша ст. 1232 ЦК України містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

З системного аналізу положень Закону України «Про поховання та похоронну справу» вбачається, що до витрат на поховання відносяться витрати на ритуальні послуги та витрати на благоустрій місця поховання й встановлення поминального памятника.

На думку колегії суддів, придбання позивачем квітів, вінків та кошиків згідно товарного чеку №53 від 11 жовтня 2015 року (а.с.28) слід розцінювати її особистою ініціативою та шаною померлому чоловіку. А тому підстави для стягнення коштів у сумі 850,00 грн відсутні. При цьому колегія суддів враховує, що вартість одного вінка згідно цього товарного чеку не враховано судом першої інстанції.

Водночас не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта про те, що кошти на лікування та поховання спадкодавця сплачувались із сімейного бюджету, оскільки дія ст. ст. 60, 70 СК України на спірні правовідносини не поширюється.

Відтак, загальна сума коштів, сплачених ОСОБА_1 на лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_3, становить 72 993,82 грн (78 343,82 4 500,00 (1 050,00 + 3 450,00 грн) 850,00 = 72 993,82 грн). Відповідно половина з них складає 36 496,91 грн.

За таких обставин рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог слід змінити. А тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи документальне підтвердження понесених сторонами судових витрат (а.с. 1, 98), пропорційність їх розміру задоволеним позовним вимогам (68,75 %) та доводів апеляційної скарги (20,54 %) до стягнення на користь ОСОБА_1 підлягає 440,00 грн, а ОСОБА_2 144,60 грн. Відповідно шляхом взаємного заліку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 295,40 грн.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції в іншій частині зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду в іншій частині не спростовують, а тому підстав для її задоволення не вбачається. Відповідно в решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог та стягнення судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 36 496,91 грн витрат понесених на лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_3, а також 295,40 грн понесених судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_4