АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Пащенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року,

встановила:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 280361, 13 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 107 289, 28 грн.; заборгованість за відсотками - 173 071, 85 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 16 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 7870 доларів США, які позичальник зобов'язався повернути не пізніше 18 жовтня 2010 року.

Відповідно до п.1.3.1 вказаного договору за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 13,90% річних.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами відповідно до якого останнє набуло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконував, станом на 31.07.2015 р. виникла заборгованість у сумі 280361, 13 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 280 361, 13 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були неодноразово порушено вимоги щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим останній був позбавлений можливості взяти участь в судовому засіданні, надати свої докази, пояснення та заперечення по справі.

Зазначив, що він заперечує проти заявлених позовних вимог та їх задоволення у визначеному судом розмірі, оскільки судове рішення не містить чітко встановленого періоду прострочення за кредитним договором, порядок нарахування процентів, законність стягнення пені.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Представник позивача ПАТ "Дельта Банк" - Астаф'єва І.В. просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 7870 доларів США, що дорівнює еквіваленту 39 743,50 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на у мовах, зазначених у даному договорі. Сторони домовились, що кредит повинен бути повернутий не пізніше 18 жовтня 2010 року.

Відповідно до п.1.3.1 вказаного договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,90 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору.

У випадку, якщо Банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці.

Відповідно до п. 5.2 вказаного договору сторони погодили, що у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 (першою) пункту 5.2 договору,банк може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку, а саме: банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою за адресою позичальника відповідного рекомендованого листа; такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.

Судом встановлено, що 08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.07.2015 р. складає 12 972,61 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 280361,13 грн., в тому числі: тіло кредиту - 4964,39 дол. США, що в еквіваленті складає 107 289,28 грн.; відсотки - 8008,22 дол. США, що в еквіваленті складає 173071,85 грн. (а.с.15).

Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що зібраними по справі доказами доведено, що позичальник в повному обсязі не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка повинна бути стягнута у судовому порядку.

Колегія суду не може повністю погодитись з таким висновком суду, оскільки суд при ухваленні судового рішення не повно з'ясував обставин справи, які є предметом доказування у цій справі.

Так, згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторони і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України ( в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом України в постанові від 11 жовтня 2017 року ( справа №6-1374цс17).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст.10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

У контексті одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін - вирішальним фактором є обов'язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Як вбачається з матеріалів справи, заочне рішення ухвалено судом без належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, що позбавило останнього права надати свої докази та заперечення.

Відмовляючи відповідачу у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суд першої інстанції безпідставно не врахував доводи останнього щодо відсутності належного обґрунтування позовних вимог в частині порядку нарахування відсотків за кредитним договором.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги представником позивача було надано розрахунок заборгованості за договором кредиту, зроблений виходячи з відсоткової ставки 41,8 % по простроченій заборгованості за період з 19.12.2011 р. по 28.02.2013 р. Вказаний розрахунок також містить посилання на відсоткову ставку 20,9% (а.с.101).

Разом з тим, матеріали справи не місять жодного доказу на підтвердження правомірності зміни умов кредитного договору в частині підвищення банком процентної ставки з 13,90% до 20,9%, а також надання відповідачем згоди на таке зміну та сплату процентів по простроченій заборгованості на 41,8 %.

Положення про можливість підвищення процентної ставки вдвічі за порушення строків повернення кредитних коштів умови укладеного кредитного договору не містять.

У відповідності до положень ч.4 ст. 10 ЦПК України представнику позивача була надана можливість звернутися до ПАТ "УкрСиббанк", у якого ПАТ "Дельта Банк" набуло право вимоги за вказаним кредитним договором, та навести додаткове обґрунтування позовних вимог в частині розміру процентної ставки, яка була ним застосована у наданому розрахунку, або надати розрахунок заборгованості з урахуванням процентної ставки, яка була погоджена сторонами на момент укладення кредитного договору.

Вказаним правом сторона позивача не скористалася.

Як пояснила представник позивача в судовому засіданні, запроваджена у позивача система не дає можливості розрахувати заборгованість, виходячи з процентної ставки 13,90 %. Підстави для нарахування заборгованості виходячи з процентної ставки 41,8 % пояснювала лише тим, що такий розмір процентів було зазначено в додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року.

Відсутність належних доказів на підтвердження згоди відповідача на зміну умов кредитного договору, якими б сторони погодили новий розмір процентної ставки суду надано не було, а суд не може ґрунтувати своє рішення на припущеннях.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за відсотками з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводами апеляційної скарги не спростовуються, а тому підлягає залишенню без змін.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність збитків та можливість зменшення пені є необґрунтованими, оскільки позовних вимог про стягнення пені по справі не заявлено.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає зміні судове рішення в частині стягнення судових витрат, а саме зменшенню суми судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави, з 2 803,61 грн. до 1072, 89 грн.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року в частині стягнення заборгованості за відсотками скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В частині стягнення судового збору - змінити.

У зв'язку з цим резолютивну частину рішення викласти в такій редакції.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 107 289,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 1072 грн. 89 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №754/12805/15

Апеляційне провадження №22-ц/796/9572/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Ярошенко С.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.