Провадження №22-ц/784/885/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 481/145/15-ц Головуючий І інстанції - Уманська О.В.
Провадження № 22-ц/784/885/17 Доповідач - Темнікова В.І. Категорія 23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Базовкіної Т.М., Крамаренко Т.В.,

за участю секретаря - Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому посилався на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 16.08.2006 року уклали кредитнй договір № NKN1AU0022015A, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 7157,00 доларів США в строк до 15.08.2011 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 15.01.2015 року у відповідача виникла заборгованість у сумі 2575,91 доларів США, яка складається з : 1108,317доларів США - заборгованість за кредитом; 1115,51 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 344,10 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 8,13 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 2575,91 доларів США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.01.2015 року складає 40622,10 грн., а також судові витрати.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідач звернувся до суду з запереченнями на апеляційну скарзу, в яких просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обгрунтованим.

В судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_2 не визнали доводи апеляційної скарги, просили її відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Інші учасники процесу до судового засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону в повній мірі виконані не були.

Судом було встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 16.08.2006 року був укладений кредитний договір №NKN1AUІ0022015А, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 9234 доларів США у вигляді не відновлювальної кредитної лінії, строком до 15.08.2011 року зі сплатою за користування кредитом 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.1.1 кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати повернення суми кредиту в наступному порядку: щомісячно в період оплати надавати банку грошові кошти в сумі 170,46 доларів США для погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається із заборгованості по кредиту, процентам. У випадку порушення будь-якого з зобов'язань, передбачених п.2.2.2 (сплата відсотків за користування кредитом), п.2.2.3 (сплата винагороди і комісії), позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу, що відповідає вимогам п.4.1 кредитного договору.

Для забезпечення виконання відповідачем кредитних зобов'язань 16.08.2006 року між сторонами був укладений договір застави автотранспорту, за яким відповідач ОСОБА_1 передав в заставу банку автомобіль марки «ВАЗ» 21093, типу легковий комбі - В, 2006 року випуску, номер шасі (кузов) - НОМЕР_2, об'єм двигуна - 1499 куб.см. В, державний номер - НОМЕР_1, заставною вартістю 36070 грн.

Відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого станом на 15.01.2015 року виникла заборгованість в сумі 2575,91 доларів США, що еквівалентні 40622 грн. 10 коп., оскільки відповідач порушив вимоги ст. ст. 526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. Заборгованість по кредитному Договору відповідачем не погашено, тому відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту за кредитним договором №NKN1AUІ0022015А від 16.08.2006 року сума заборгованості складає 2575,91 доларів США у тому числі: 1108,17 доларів США - заборгованість за кредитом, 1115,51 доларів США - заборгованість за відсотками, 344,10 доларів США - заборгованість з комісії, 8,13 доларів США -заборгованість з пені.

Також судом встановлено, що останній платіж по кредитному договору від 16 серпня 2006 року був здійснений відповідачем 26.07.2011 року. Отже, суд першої інстанції, виходячи з умов договору та Графіку розрахунків, дійшов висновку, що наступний черговий щомісячний платіж мав бути здійснений не пізніше 15.08.2011 року, що також повинно було бути останнім платежем , оскільки термін дії кредитного договору закінчується 15.08.2011 року. Але з даним позовом ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду лише 03.02.2015 року. Платіж у сумі 38,05 доларів США, який було проведено 19.12.2014 року, здійснювався не відповідачем по справі, а самим банком, за рахунок коштів від реалізації кредитного автомобіля. Автоматичне погашення банком частини кредиту за рахунок реалізованого автомобіля не свідчить про визнання ОСОБА_1 свого боргу та не може слугувати підставою для переривання позовної давності.

Тому суд дійшов висновку, що оскільки останній платіж відповідач зробив 26 липня 2011 року, строк дії договору закінчився 15 серпня 2011 року, однак позовну заяву позивач подав до суду лише у лютому 2015 року, позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають з причин пропуску строку позовної давності.

Даний висновок суду не в повній мірі відповідає як обставинам по справі, так і вимогам діючого законодавства, виходячи з наступного. Приймаючи рішення по справі, суд не в повній мірі врахував те, що відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). При цьому перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як убачається з матеріалів справи між сторонами 16.08.2006 року був укладений кредитний договір №NKN1AUІ0022015А, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 9234 доларів США у вигляді не відновлювальної кредитної лінії, з яких 2020 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбаченому кредитним договором, строком до 15.08.2011 року зі сплатою за користування кредитом 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 5.1 цього договору він діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Тобто, сторони визначили строк дії договору - до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором, а строк виконання зобов'язання до 15.08.2011 року. Останній платіж було здійснено відповідачем 26 липня 2011р. До суду з позовом по даній справі банк звернувся згідно реєстру поштових відправлень 29 січня 2015р. Тому суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав.

Однак, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог через пропуск строку позовної давності, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки положенням ст. 264 ЦК України, згідно яким позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як убачається з копії рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 березня 2012р. позивач звертався до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на заставлене майно за договором застави, укладеним на забезпечення виконання кредитного договору № NKN1AUІ0022015А від 16.08.2006 року. Даним рішенням було звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKN1AUІ0022015А від16.08.2006 року в сумі 2232,85 доларів США на автомобіль марки «ВАЗ» 21093 моделі-легковий комбі-В, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 шляхом його реалізації на публічних торгах. Даних про виконання даного рішення матеріали справи не містять, а згідно пояснень представника позивача, викладених в клопотанні від 25.04.2017р. (а.с.204) дане рішення в примусовому порядку не виконувалося.

Крім того, як убачається зі змісту заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року позивач звертався до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави також в лютому 2013р. Даним рішенням в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKN1AUІ0022015А від 16 серпня 2006 року в сумі 3585,52 доларів США було звернуто стягнення на автомобіль марки «ВАЗ», модель 21093, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 шляхом опису та передачі зазначеного автомобілю ПАТ КБ «ПриватБанк» з правом його продажу банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття даного автомобілю з обліку. Дане рішення було виконане банком самостійно. Як убачається з пояснень представника позивача, викладених в клопотанні від 25.04.2017р., після реалізації автомобіля 38,05 доларів США 19 грудня 2014р. були зараховані для погашення заборгованості за кредитним договором.

Зазначені вище обставини по справі свідчать про переривання позивачем позовної давності. Таким чином, перебіг позовної давності після її переривання у 2011р. та повторно у 2013 р., почався заново і тривав долютого 2016 року. Позивач з позовом по даній справі звернувся до суду 29 січня 2015р. і просив стягнути заборгованість станом на 15 січня 2015р., що свідчить про те, що ним не був пропущений 3-річний строк позовної даності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в тій частині, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, заборгованості по процентам та комісії.

Суд даним обставниам не дав належної правової оцінки та помилково дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за пропуском строку позовної давності.

Що стосується вимог про стягнення пені, то колегія суддів враховує те, що відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір установлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (частина друга статті 551 ЦК України).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені з урахуванням спеціального строку позовної давності ( ст. 258, 266 ЦК України) за період з 29 січня 2014 по 15 січня 2015р.

Проте розрахунок заборгованості, який наданий до позовної заяви не містить розрахунку заборгованості пені за цей період. В той же час в ньому зазначено, що станом на 15 січня 2015р. загальний розмір заборгованості по пені становив 3508,43грн., а 3516,56грн. пені було списано. Доказів того, за який період була списана позивачем пеня, а також того, що розмір пені складає остаточно 8,13 доларів США суду надано не було.

Проаналізувавши дані обставини по справі у їх сукупності, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог про стягнення пені з відповідача на користь позивача слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1108,17доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1115,51 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 344,10 доларів США, а всього у розмірі 2567,78 доларів США, то вони підлягають задоволенню. При цьому колегія суддів враховує також те, що відповідач не оспорював суму заборгованості за цими чинниками під час розгляду справи в суді першої інстанції та не оскаржував рішення в тій частині, в якій було встановлено судом розмір заборгованості за кредитним договором.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що з відподача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 2567,78 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1108,17доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1115,51 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 344,10 доларів США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.01.2015 року складає 40493,90 грн.

З урахуванням викладеного, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольтнити частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 2567,78 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1108,17доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1115,51 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 344,10 доларів США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.01.2015 року складає 40493,90 грн.

При прийнятті остаточного рішення по справі колегія суддів враховує правові висновки, висловлені Верховним Судом України в постанові від 29.06.2016 у спрпаві № 6-1188цс16, від 08.06.2016р. у справі № 6-3006цс15.

Крім того, при прийнятті остаточного рішення по справі колегія суддів враховує також те, що за пошкодження переданого в заставу за договором застави для забезпечення виконання відповідачем кредитних зобов'язань автомобіля марки «ВАЗ» 21093, типу легковий комбі - В, 2006 року випуску, державний номер - НОМЕР_1, рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2012 року з ЗАТ СК «ІНГОСТРАХ» на користь відповідача була стягнута сума страхового відшкодування у розмірі 28800грн., яка була перерахована ЗАТ СК «ІНГОСТРАХ» 03.01.2013р. відповідачу( а.с. 202-203,200). Із отриманих коштів відповідачем позивачу на погашення кредиту ніяка сума коштів сплачена не була.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено за подачу позовної заяви судовий збір у розмірі 406,22грн., за подачу апеляційної скарги -446,85грн., а всього- 853,07грн., з якого з урахуванням принципу пропорційності від задоволених вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути 844,54грн. (853,07грн. :100% х 99% (відсоток задоволених позовних вимог по відношенню до заявлених позовних вимог)= 844,54грн.).

Керуючись ст.ст. 303,307,309, 314,316 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № NKN1AUІ0022015А від 16 серпня 2006 року у розмірі 2567,78 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1108,17доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1115,51 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 344,10 доларів США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.01.2015 року складає 40493,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по справі у розмірі 844,54грн.

Рішення набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили в касаційному порядку.

Головуючий

Судді