Ухвала

іменем україни

29 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

МостовоїГ.І., Попович О.В.,

за участю представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», зацікавлені особи: ОСОБА_3, відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа - голова правління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Пишний Андрій Григорович, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», поданою представником Чвалюком АндріємВасильовичем, на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), зацікавлені особи: ОСОБА_3, відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, звернулось до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особа - голова правління ПАТ «Державний ощадний банк України» Пишний А.Г., про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що 02 вересня 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» отримано постанову ВП № 48571268 державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві КузьмишинаЕ.М. про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 569/17452/14-ц, виданого 26 серпня

2015 року Рівненським міським судом Рівненської області.

Позивач зазначав, що зазначена сума коштів у розмірі 238 466 грн

51 коп. вже перерахована на рахунок стягувача ОСОБА_3

03 вересня 2015 року, що відкритий в установі АТ «Ощадбанк», а тому виконання виконавчого документа у примусовому порядку державною виконавчою службою призведе до подвійного виконання виконавчого листа № 569/17452/14-ц, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 26 серпня 2015 року.

Ураховуючи наведене, ПАТ «Державний ощадний банк України» просило визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист

№ 569/17452/14-ц, виданий Рівненським міським судом Рівненської області від 26 серпня 2015 року, про стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 238 466 грн 51 коп.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 12 грудня

2016 року ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від

24 жовтня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Державний ощадний банк України» - Чвалюк А.В. просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 216 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12 грудня 2016 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що боржник за вищевказаним виконавчим документом не надав достатніх та переконливих доказів, які б свідчили про фактичне та реальне виконання ним судового рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року було стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду в розмірі 233 466,51 грн та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 27 липня 2015 року рішення залишено без змін. Рішення суду першої інстанції набрало законної сили саме 27 липня 2015 року.

26 серпня 2015 року Рівненським міським судом у даній справі було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Рівненського міського суду від 17 квітня 2015 року за заявою представника стягувача (т. 1 а. с. 237).

27 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до начальника відділу ДВС Печерського районного управління юстиції, у якій просив прийняти виконавчий лист до виконання та зазначив банківські реквізити, за якими необхідно здійснити перерахування належних йому до виплати коштів.

На підставі заяви ОСОБА_3 та виконавчого листа головним державним виконавцем відділу ДВС Печерського районного управління юстиції КузьмишинимЕ.М. 01 вересня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48571268 про стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 суми в розмірі 238 466,51 грн та встановлено боржнику строк самостійно виконати рішення Рівненського міського суду Рівненської області до 08 вересня 2015 року.

04 вересня 2015року головний державний виконавець відділу ДВС Печерського районного управління юстиції Кузьмишин Е.М. виніс постанову про закриття виконавчого провадження ВП № 48571268 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_3 було подано скаргу на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві та бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві при примусовому виконанні виконавчого листа.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року поновлено строк для звернення зі скаргою до суду, який пропущено з поважних причин. Скаргу ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в місті Києві та бездіяльність начальника відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в місті Києві при примусовому виконанні виконавчого листа № 569/17452/14-ц, виданого 26 серпня 2015 року задоволено. Визнано протиправними дії головного державного виконавця відділу ДВС Печерського районного управління юстиції Кузьмишина Е.М. під час здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом від 26 серпня 2015 року за № 569/17452/14-ц, виданим Рівненським міським судом Рівненської області, та скасовано постанову від 04 вересня 2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 48571268. Зобов'язано головного державного виконавця відділу ДВС Печерського районного управління юстиції Кузьмишина Е.М. здійснити виконавче провадження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 16 лютого 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року вказана ухвала залишена без змін.

Судами під час розгляду вказаної скарги було встановлено, що задовольняючи скаргу ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що державним виконавцем не було вжито передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення суду, оскільки грошові кошти на вказаний ОСОБА_3 рахунок не перераховані, що підтверджується довідками ПАТ «А-БАНК» від 15 жовтня 2015 року за № 151015/071 та від 25 грудня 2015 року за № 151225SV08D9FC391304.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до меморіального ордера за № 395697424 на суму 7 000 грн, кошти перераховані на підставі наказів № 366-к від 30 липня 2015 року та № 432-к від 02 вересня 2015 року. Разом з цим судами встановлено, що наказ № 366-к від 30 липня 2015 року (а. с. 31) стосується виконання рішення апеляційного суду від 08 квітня 2014 року, яке не має відношення до оспорюваної постанови. Що ж стосується наказу № 432-к від 02 вересня 2015 року, який було видано на виконання рішення, за яким було виписано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження щодо предмета спору в даній справі, меморіальний ордер стосується лише суми 7 000 грн, а не суми, яка підлягає виконанню. Що ж стосується меморіального ордера за № 395564159 на суму 390 624 грн, то в ньому зазначено призначення платежу на виконання наказу № 366-к від 30 липня 2015 року, який видано на виконання рішення апеляційного суду від 08 квітня 2014 року.

На підтвердження виконання рішення у даній справі боржником надано суду копії наказів № 366-к від 30 липня 2015 року, № 432-к від 02 вересня 2015 року, № 433-к від 02 вересня 2015 року та меморіальні ордери № 395564159 від 03 вересня 2015 року на суму 390 624,90 грн, призначення платежу: нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу за наказами № 366-к, 432-к, 433-к ОСОБА_3, № рахунку на який здійснюється зарахування коштів, НОМЕР_2 та № 395697424 від 03 вересня 2015 року на суму 7 000 грн, призначення платежу: нарахування моральної шкоди зг.нак. № 366-к від 30 липня 2015 року, 432-к, 433-к від 02 вересня 2015 року ОСОБА_3, № рахунку, на який здійснюється зарахування коштів, НОМЕР_2. Дані документи не підлягають оцінці судом, так як суд вважає встановленими факти, викладені у вищезазначених ухвалах судів з розгляду скарги ОСОБА_3

Встановлено, що в поданих меморіальних ордерах вказаний номер рахунку НОМЕР_2, який не є рахунком ОСОБА_3, відкритого у боржника.

Відповідно до виписки за картковим рахунком, копій договорів та довідки вбачається, що на ім'я ОСОБА_3 відкрито рахунок № НОМЕР_1.

Тобто, вказані меморіальні ордери не підтверджують жодних обставин, що стосуються карткового рахунку стягувача.

Згідно з положеннями ст. ст. 1066, 1068 ЦК України стосовно дій банку за договором банківського рахунку щодо зарахування коштів не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду та моральної шкоди виник саме з рішення суду, а не лише з договору банківського рахунку.

Аналіз зазначених норм матеріального права та дій банку свідчить про те, що виконання банком обов'язків за договором банківського рахунку та зарахування коштів не свідчить про добровільність виконання рішення суду саме банком як роботодавцем, а підтверджує належність виконання банком зобов'язань за договором банківського рахунку про зарахування коштів, що надійшли на рахунок клієнта.

Тексти договорів не містять жодних застережень про те, що стягувач надає роботодавцю право в разі можливого звільнення з роботи та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу права здійснити нарахування роботодавцем даних коштів на його картковий рахунок.

Судами встановлено, що звертаючись до державного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_3 вказав конкретний рахунок і конкретну банківську установу, куди мали бути перераховані ПАТ «Державний ощадний банк України» належні йому за судовим рішенням грошові кошти, але останні цього не зробили.

Будь-якого доручення на перерахування ПАТ «Державний ощадний банк України» грошових коштів за виконавчим листом № 569/17452/14, виданим Рівненським міським судом Рівненської області 26 серпня 2015 року, на будь-який інший банківський рахунок ОСОБА_3 не надав.

Доводи касаційної скарги про те, що виконавчий лист

№ 569/17452/14-ц, виданий Рівненським міським судом Рівненської області 26 серпня 2015 року, не підлягає виконанню, оскільки вся заборгованість за кредитним договором добровільно погашена, є безпідставними, оскільки відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 14 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому виконанню. Оскільки рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист, не скасовано, воно є чинним, тому відсутні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Іншим доводам заяви суд дав належну правову оцінку.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що зарахування ПАТ «Державний ощадний банк України» грошових коштів на рахунок, який хоча і відкритий на ім'я ОСОБА_3, але без надання останньому реальної можливості розпорядитись цими коштами, не свідчить про фактичне виконання вищевказаним банком судового рішення за виконавчим документом, оскільки ПАТ «Державний ощадний банк України» є одночасно і боржником, і банківською установою, в якій стягнувач має відкритий банківський рахунок, має всі необхідні інструменти позбавити стягувача можливості реально користуватись своїми грошовими коштами, з приводу яких між ними мав місце судовий спір.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судаминорм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду Рівненської області від 12 грудня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 336 ЦПК України за наслідками розгляду касаційної скарги на ухвалу суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», подану представником Чвалюком Андрієм Васильовичем, відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
Судді:Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Г.І. Мостова О.В. Попович