Справа № 465/5284/17 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.В.
Провадження № 22-ц/783/6156/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Жукровській Х.І.

за участю: апелянта ОСОБА_2 та її представника (адвоката) Кріль О.М.,

представника КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» - Коваль О.Б.,

представника ОСОБА_5 - адвоката Микуш Д.М.,

прокурора Панькевич Р.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2017 року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» звернулась до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_5, посилаючись на те, що 12.09.2017р.в комунальний заклад "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" був доставлений ОСОБА_5 у супроводі дружини за скеруванням лікаря-психіатра КЗ ЛОР ЛСШМД підстанція №1. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів відділення №18 потребує госпіталізації в стаціонарне відділення в примусовому порядку, у зв`язку з наявністю важкого психічного розладу - органічний шизофренічний розлад з хронічним маяченням та вираженим зниженням особистості по органічному типу, що позбавляє його можливості адекватно сприймати оточуючу дійсність, свій психічний стан та поведінку, виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють небезпеку для нього та оточуючих.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2017 року в задоволенні заяви КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» - відмовлено.

Дане рішення оскаржила заінтересована особа ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим. Зокрема, покликається на те, що у її чоловіка - ОСОБА_5, є тяжкий психічний розлад, останній перебуває на відповідному обліку у психіатричному закладі, у нього прогресує психічне захворювання. З 2014 року він періодично (у період загострення хвороби) проходить стаціонарне лікування у КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня». З вересня 2017 року психічний стан її чоловіка значно погіршився, хвороба помітно загострилася, внаслідок чого останній почав все частіше поводитись агресивно, кричати, битись та погрожувати їй вбивством. 13 вересня 2017 року її чоловік - ОСОБА_5 взяв ніж та направив його на неї з криками, що вб'є її, після чого нею було викликано працівників поліції. По приїзді патрульних ОСОБА_5 став тікати, а коли зрозумів, що тікати нікуди, взяв гострий предмет та порізав собі зап'ястя. Після цього, працівниками поліції було викликано карету швидкої допомоги, якою ОСОБА_5 доставлено у приймальне відділення лікарні, накладено пов'язку на руку та скеровано до КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня». У КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» її чоловіка було оглянуто лікарями-психіатрами, які після огляду дійшли висновку про необхідність госпіталізації останнього до психіатричного закладу та лікування в умовах стаціонару у зв'язку з наявним тяжким психічним розладом, про що складено відповідний висновок. Більше того, представником заявника - лікарем-психіатром у судовому засіданні дано пояснення, що в такому стані без належного стаціонарного лікування ОСОБА_5, є небезпечним для себе та оточуючих, і наслідки ненадання медичної допомоги останньому є непередбачувані, і саме через тяжке психічне захворювання без лікування в умовах стаціонару особа вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Отже, наявні усі законні підстави для примусової госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу. Відтак просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заяву КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_5 в примусовому порядку - задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2, представника (адвоката) Кріль О.М., представника КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» - Коваль О.Б., прокурора Панькевич на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_5 - адвоката Микуш Д.М. на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та відеозапис, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, а заявником та законним представником ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів необхідності лікування ОСОБА_5 лише в умовах стаціонару, неспроможності ним самостійно задовольняти основні життєві потреби, а також не встановлено в чому полягають реальні наміри вчинити дії та які саме дії вчинено,що є небезпечними для нього та оточуючих.

Проте колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

У ч.ч. 1,2 ст. 280 ЦПК України передбачено, що у заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про примусову госпіталізацію, її продовження, додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Згідно із ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 12.09.2017р. доставлений у КЗ"ЛОКПЛ" за направленням лікаря - психіатра КП ЛОР ЛСШМД підстанція №1, у зв'язку з органічним шизофреноподібним розладом.

Як вбачається з первинного огляду у приймальному відділенні від 12.09.2017р., ОСОБА_5, зі слів дружини, протягом останнього тижня став з нею конфліктувати, повикидав її речі, бо «вони чорні», 12.09.2017р. ранком бігав за нею з ножем, погрожував вбивством, порізав собі ліве передпліччя ножем.

Відповідно до первинного огляду заввідділенням №18 від 12.09.2017р. ОСОБА_5 злобний, напружений, доступний малопродуктивному мовному контакту, негативістичний, нецензурно лається, мислення з елементами паралогічності, непослідовності. Трактує події, які передували госпіталізації крізь призму хворобливих переживань,емоційно неадекватний, критика до власного стану та ситуації відсутня. Діагноз - органічний шизофренічний розлад з хронічним маяченням та вираженим зниженням особистості по органічному типу.(а.с.7)

Згідно рішення чергових лікарів-психіатрів приймального відділення від 12.09.2017р. ОСОБА_5 потребує госпіталізації у стаціонарне відділення в примусовому порядку, у зв'язку з органічним шизофреноподібним розладом.(а.с.8)

Згідно висновку комісії лікарів - психіатрів 18 відділення від 13.09.2017р. ОСОБА_5 страждає на органічний шизофренічний розлад з хронічним маяченням та вираженим зниженням особистості по органічному типу, що позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що являють собою небезпеку для себе та оточуючих. Обстеження та лікування ОСОБА_5 можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, потребує примусової госпіталізації.(а.с.3)

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що застосування ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", тобто про примусову госпіталізацію особи, можливе лише у виняткових випадках.

Із пояснень представника КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» Коваль О.Б., яка одночасно була членом комісії лікарів психіатрів, які надали висновок щодо примусової госпіталізації, остання пояснила, що ОСОБА_5 з вересня 2014р. перебуває на обліку, два рази проходив стаціонарне лікування. Страждає на тяжкий психічний розлад: органічний шизофренічний розлад з хронічним маяченням та вираженим зниженням особистості по органічному типу. Даний розлад позбавляє здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, а тому обстеження і лікування можливе лише в умовах стаціонару в примусовому порядку.

Судом апеляційної інстанції був проглянутий відеозапис з відео реєстраторів інспекторів патрульної поліції, з якого вбачалось, що ОСОБА_5 вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

Крім того, вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: повідомленнями у патрульну поліцію щодо нанесення тілесних ушкоджень своїй дружині, погрозами фізичної розправи та вбивством.(а.с.72-74).

У справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року, ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічнохворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об'єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

Такі ж висновки містяться й в інших рішеннях ЄСПЛ, а саме рішення від 28 жовтня 2003 року у справі Ракевич проти Російської Федерації, рішенні від 27 березня 2008 року у справі Штукатуров проти Російської Федерації.

Враховуючи значні порушення поведінки, що виявляють небезпеку здоров'ю та життю для себе та оточуючих, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заявиКЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_5 в примусовому порядку.

Отже, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_5 в примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2017 року - скасувати та ухвалити нове, яким заяву КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_5 в примусовому порядку - задовольнити.

ОСОБА_5, 1955 року народження, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, госпіталізувати до КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» в умовах стаціонару в примусовому порядку.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О.Шеремета