Номер провадження: 22-ц/785/3356/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі про повернення в натурі безпідставно набутого майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року,

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 14379,23 грн., стверджуючи, що ці грошові кошти відповідачка набула за його рахунок без достатньої правової підстави.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала, але просила розстрочки їй виконання судового рішення, посилаючись на стан здоровя, оскільки вона є інвалідом другої групи загального захворювання, внаслідок чого вона не працює і інших доходів, крім пенсії не має.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 14379 грн. 23 коп. Розстрочено виконання судового рішення наступним порядком: починаючи з 19 лютого 2017 року щомісячно по 500 грн. до повного погашення суми боргу в розмірі 14379 грн. 23 коп.

Вказане судове рішення оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 в частині визначення судом розміру щомісячної розстрочки в сумі 500 грн. В скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового про визначення розміру щомісячної розстрочки в сумі 300 грн. на місяць. В обґрунтування скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі до 20 липня 2012 року.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.11.2013 року, яке набрало законної сили 18.02.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля «Шкода Фелиция» в розмірі 12476,67 грн. і грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля «Шкода Октавия» і розмірі 34166,38 грн.

Судом було видано виконавчі листи №2-2257/11 про стягнення грошових коштів в сумі 12476,67 грн. і 34166,38 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

Приморським ВДВС 02.04.2014 року були відкриті виконавчі провадження ВП42604230, ВП№42604363 з примусового виконання виконавчих листів №2-2257/11, постанови про відкриття виконавчих проваджень для виконання були направлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (боржник перебуває на обліку і отримує пенсію в ГУПФУ в Одеській області) та до АТ «Місто Банк» (місце роботи боржника).

07.06.2016 року Приморський ВДВС виніс постанови про закінчення виконавчих проваджень, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 були стягнуті 12476,67 грн. і 34166,38 грн. за місцем роботи.

Крім того, у період з травня 2014 року по червень 2016 року з пенсії ОСОБА_2 на виконання виконавчих листів №2-2257/11 на користь ОСОБА_3 були стягнуті грошові кошти в сумі 14379,23 грн.

Позивач зазначив, що грошові кошти в сумі 14379,23 грн. набуті відповідачкою безпідставно. ОСОБА_3 в добровільному порядку відмовилась повернути безпідставно отримані грошові кошти.

ОСОБА_3 не заперечувала проти повернення ОСОБА_2 вищевказаних грошових коштів, але просила розстрочити виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, встановивши розмір щомісячного стягнення 300 грн. до повного погашення суми 14379,23 грн., посилаючись на відсутність матеріальної можливості сплатити всю суму разом відповідачка є інвалідом 2-ї групи, за станом здоровя потребує постійного медикаментозного лікування, інших доходів крім пенсії не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, факт набуття відповідачем безпідставно отриманих грошових коштів визнається сторонами, а тому доказуванню не підлягає.

Разом з цим, ухвалюючи рішення та визначаючи відповідачу розмір щомісячної розстрочки в сумі 500 грн., суд першої інстанції не врахував заяву ОСОБА_3 в якої вона просила розстрочити виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, встановивши розмір щомісячного стягнення 300 грн. на місяць до повного погашення суми 14379,23 грн., посилаючись на відсутність матеріальної можливості сплатити всю суму разом, оскільки відповідачка є інвалідом 2-ї групи, за станом здоровя потребує постійного медикаментозного лікування, інших доходів крім пенсії не має. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлене судова колегія вважає, що висновки районного суду в частині визначення розміру стягуваних щомісячно грошових коштів з ОСОБА_3 не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції в цій частині на підставі ст. 309 ч. 1 п. 3 ЦПК України підлягає зміні, зменшивши розмір визначеної судом розстрочки виконання судового рішення до 300 грн. на місяць. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 3, 314, 316, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року в частині визначення розміру стягуваних щомісячно грошових коштів з ОСОБА_3 змінити, зменшивши розмір визначеної судом розстрочки виконання судового рішення до 300 грн. на місяць. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_4

ОСОБА_5