Ухвала

іменем україни

01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення майнової шкоди,

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу,

за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів банківських послуг та стягнення збитків,

за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Валендюка В.С., подану представником Колесніковою Ю.С., на рішення апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовомдо Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про стягнення майнової шкоди (а. с. 196-199 т. 1), який уточнила в ході розгляду справи (а. с. 291-295 т. 1) і просила: суд зобовязати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконати грошові зобов'язання перед ОСОБА_3та стягнути на її користь 143 000 грн. банківського вкладу (депозиту) за договором № 5267/6-13 від 11 червня 2013 року та за договором № 3451/370-13 від 03 квітня 2013 року; 4624,79 грн. відсотків за ставкою 17,50 %; 17 978,84 грн відсотків за ставкою 18,25 %; 1 855 грн індекс інфляції за весь час прострочення (по договору (№ 5267/6-13); 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу (депозиту) за договором банківського вкладу (депозиту) в розмірі 4 088,38 грн. (по договору № 5267/6-13 в сумі 1 370,65 грн, по договору № 3451/370-13 в сумі 2 717,73 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що11 червня 2013 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі начальника відділення № 9 філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінансита Кредит» ОСОБА_4 було укладено депозитний договір № 5267/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 6 місяців в національній валюті в сумі 53 000 грн. на строк з 11 червня по 11 грудня 2013 року та 03 квітня 2013 року було укладено депозитний договір № 3451/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті в сумі 90 000 грн. на строк з 03 квітня 2013 року по 08 квітня 2014 року. Після спливу строку договору № 5267/6-13 вона звернулася до відповідача з вимогою повернути суму внеску та нараховані за користування ним проценти, але їй було відмовлено у поверненні вказаних грошей, що стало приводом для звернення до суду із зазначеним позовом.

У травні 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу (а. с. 69-92 т. 1) про встановлення нікчемності договору банківського вкладу (депозиту), вказуючи, як зазначено в рішенні суду, на те, що договір № 5267/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 11 червня 2012 року є нікчемним, оскільки кошти на депозитний рахунок в сумі 53 000 грн від ОСОБА_3 не надходили, що вказує на відсутність договірних правовідносин між банком та ОСОБА_3

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів банківських послуг та стягнення збитків (а. с. 1-5 т. 2), в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 118 822,23 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 24 вересня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір № 8705/3-12 про банківський строковий вклад (депозит) стандарт строком на три місяці в національній валюті, нею було зроблено внесок у розмірі 115 000 грн., що підтверджується квитанцією № 1 від 24вересня 2012 року, який до цього часу відповідачем не повернутий. У зв'язку із викладеним просила суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь грошові внески в розмірі 115 000 грн. з урахуванням 3% річних у розмірі 325, 83 грн. та не сплачені відсотки в розмірі 3 496,40 грн., всього 118 822,23 грн.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2014 року зазначені позовні заяви були обєднані в одне провадження.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5 927,62 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Встановлено нікчемність договорів №3451/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 03 квітня 2013 року на суму 90 000 грн, № 5267/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Класік» від 11 червня 2012 року на суму 5 300 грн. підписані з ОСОБА_3 колишнім начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_4

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2016 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3: 143 000 грн. - банківського вкладу (депозиту) за договором № 5267/6-13 від 11 червня 2013 року та за договором № 3451/370-13 від 03 квітня 2013 року; 4 624,79 грн. - за ставкою 17,50 %; 17 978,84 грн. - за ставкою 18,25 %; 1 855 грн - індекс інфляції за весь час прострочення: 577,83 грн - 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу (депозиту) за договором № 5267/6-13 від 11 червня 2013 року; 17,73 грн - 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу (депозиту) за договором № 3451/370-13 від 03 квітня 2013 року. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_5 118 822,23 грн. з яких: 115 000 грн. - банківський вклад (депозит) за договором № 8705/3-12 від 24 вересня 2012 року; 3 496,4 грн. - несплачені відсотки; 325,83 грн. - 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу (депозиту).

В задоволенні зустрічного позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1 069,24 грн.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 275,60 грн.

У касаційній скарзі представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - КолесніковаЮ.С. просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази щодо внесення ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 53 000 грн на депозитний рахунок банку, що є підставою для визнання договору № 5267/6-13 від 11 червня 2013 року нікчемним і таким, що фактично не відбувся. Крім того, суду не надано доказів внесення грошових сум у розмірі 90 000 грн позивачем на банківський рахунок, що має бути підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифікату. Крім того, виходив з того, що представником банку надано інформацію про наявність укладеного договору банківського вкладу між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 під тими ж самими реквізитами, але на суму 5 000 грн.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суд першої інстанції виходив з того, що відсутні договірні правовідносини між банком та ОСОБА_3, оскільки не доведено внесення коштів на депозитний рахунок в сумі 53 000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що згідно заяви про видачу готівки № 1 від 25 березня 2013 року сума вкладу в розмірі 115 000 грн ОСОБА_5 уже повернута. А доводи ОСОБА_5 про те, що підпис на заяві на видачу готівки їй не належить, судом першої інстанції не прийнято до уваги, оскільки від проведення почеркознавчої експертизи ОСОБА_5 відмовилась, тому підпис ОСОБА_5 на заяві на видачу готівки не підтверджений належними та допустимими доказами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції виходив з того, що по закінченню строку дії договорів, позивачі звернулися до банку із заявами про повернення банківських вкладів та сплати процентів, чим засвідчили свій намір припинити дію договорів, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про повернення банківського вкладу та стягнення з банку на користь ОСОБА_3 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції виходив з того, що до суду апеляційної інстанції не надано доказів щодо повернення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вкладу в розмірі 115 000 грн. ОСОБА_5.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суд апеляційної інстанції виходив з того, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кошти позивачам не повернув, докази щодо повернення коштів суду апеляційної інстанції не надані, у зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачам депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів.

Проте погодитись повністю з такими висновками судів не можна.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 03 квітня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_3 було укладено договір № 3451/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті (а. с. 206-208 т. 1).

За умовами вказаного договору клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти в гривні на вкладний рахунок НОМЕР_2 в сумі 90000 грн. на строк з 03 квітня 2013 року по 08 квітня 2014 року (п. 1.1. договору) та за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1.1. цього договору, банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 18,25 % річних (п. 1.2. договору).

На підтвердження внесення ОСОБА_3 та прийняття від неї банком обумовленої вказаним договором суми і надходження цих коштів на депозитний рахунок ОСОБА_3 згідно договору, остання надала квитанцію № 1 від 03 квітня 2013 року (а. с. 209 т. 1, 166 т. 3).

Також 11червня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_3 було укладено договір № 5267/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 6 міс. в національній валюті (а. с. 210-211 т. 1).

За умовами вказаного договору клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_3 в сумі 53 000 грн на строк з 11 червня по 11 грудня 2013 року (п. 1.1. договору) та за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1.1. цього договору, банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 17,50 % річних (п. 1.2. договору).

На підтвердження внесення ОСОБА_3 та прийняття від неї банком обумовленої вказаним договором суми і надходження цих коштів на депозитний рахунок ОСОБА_3 згідно договору, остання надала квитанцію № 1 від 11 червня 2013 року (а. с. 212 т. 1, 165 т. 3).

На вимогу ОСОБА_3 видати їй банківські вклади та проценти за вкладами згідно вказаних договорів, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовило в поверненні зазначених коштів, посилаючись на відсутність, як на паперовому носії так і в автоматизованій системі, договору № 3451/370-13 від 03 квітня 2013 року на суму 90 000 грн., а наявність депозитного договору між сторонами № 3451/370-13 від 03 квітня 2013 року на суму 5 000 грн, а також на те, що під час підписання договору № 5267/6-13 від 11 червня 2013 року ОСОБА_3 відмовилася від підписання договору і кошти в касу не внесла, як наслідок договір № 5267/6 від 11 червня 2013 року на суму 53 000 грн. укладений не був та відсутній як на паперовому носії так і в автоматизованій системі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідкинедодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ № 516 від 03грудня 2003 року, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ № 492 від 12листопада 2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1172/8493 від 17 грудня 2003 року, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобовязаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з п. 2.9. розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою Правління НБУ № 174 від 01 червня 2011 року, Банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Така правова позиція викладена, зокрема в постанові Верховного Суду України від 29жовтня 2014 року справа № 6-118цс14.

ОСОБА_3 на підтвердження своїх позовних вимог надала договори банківського вкладу № 3451/370 від 03 квітня 2013 року (а. с. 206-208 т. 1), № 5267/6-13 від 11 червня 2013 року (а. с. 210-211 т. 1) та квитанції про прийняття готівки № 1 від 03 квітня 2013 року (а. с. 209 т. 1, 166 т. 3), № 1 від 11 червня 2013 року (а. с. 212 т. 1, 165 т. 3), які відповідають вимогам п. 2.9. розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками України.

За клопотанням ОСОБА_3 та її представника судом апеляційної інстанції було призначено судову технічну експертизу документів щодо вище вказаних квитанцій про прийняття готівки № 1 від 03 квітня 2013 року, № 1 від 11червня 2013 року, які надані ОСОБА_3 на підтвердження своїх позовних вимог, та в зв'язку з неодноразовою неявкою представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судові засідання зобов'язано банк в ухвалі про призначення вказаної експертизи надати експертам необхідні документи, печатки та штампи банку, відбитки яких здійснено на вказаних квитанціях. Звернуто увагу банку на положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. Оплату за проведення експертизи покладено на позивачку ОСОБА_3 (а. с. 91-95 т. 3).

Позивачка ОСОБА_3 здійснила оплату за проведення експертизи (а. с. 167-168 т. 3).

Проте, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ухилився від участі в експертизі, вимоги ухвали суду не виконав та не надав експертам необхідних документів, указаних в ухвалі суду, для проведення експертизи, в зв'язку з чим експертами повернуто матеріали справи з повідомленням про неможливість проведення експертизи (а. с. 103-106 т. 3). Штамп банком на адресу суду направлено уже після повернення матеріалів справи експертами (а. с. 102-106 т. 3), хоча ухвалу суду про призначення експертизи банк отримав завчасно, ще 18січня 2016 року (а. с. 98 т. 3), штамп направив лише 21 березня 2016 року (а. с. 102 т. 3), а матеріали справи експертами повернуто до суду 10березня 2016 року (а. с. 103 т. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

За таких обставин, враховуючи, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ухилився від участі в експертизі, призначеної судом апеляційної інстанції, яку в зв'язку з цим неможливо провести, судова колегія визнала факт того, що ОСОБА_3 відповідно до квитанцій про прийняття готівки № 1 від 03 квітня 2013 року та № 1 від 11 червня 2013 року внесені, а ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» прийняті від неї, обумовлені договорами банківського вкладу № 3451/370 від 03 квітня 2013 року та № 5267/6-13 від 11 червня 2013 року, грошові кошти в розмірі 90 000 грн. та 53 000 грн. відповідно.

Відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необліковування грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обовязків за договором банківського вкладу.

Така правова позиція викладена, зокрема в постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року справа № 6-20цс12.

Також судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 вересня 2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_5 було укладено договір № 8705/3-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 міс. в національній валюті (а. с. 7-9 т. 2).

За умовами вказаного договору клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_1 в сумі 115 000 грн. на строк з 24 вересня по 24 грудня 2012 року (п. 1.1. договору) та за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1.1. цього договору, банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 19,50 % річних (п. 1.2. договору).

На підтвердження внесення ОСОБА_5 та прийняття від неї банком обумовленої вказаним договором суми і надходження цих коштів на депозитний рахунок ОСОБА_5 згідно договору, остання надала квитанцію № 1 від 24вересня 2012 року (а. с. 10 т. 2), це відповідно до матеріалів справи не заперечується і банком.

На вимогу ОСОБА_5 у грудні 2013 року, після неодноразового продовження дії договору відповідно до п. 4.1. договору, повернути їй вклад згідно вказаного договору, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовило в поверненні зазначених коштів, посилаючись на те, що згідно заяви про видачу готівки № 1 від 25 березня 2013 року сума вкладу в розмірі 115 000 грн ОСОБА_5 уже повернута.

Відповідно до матеріалів справи (а. с. 143 т. 2) ОСОБА_5 ставила перед судом першої інстанції питання щодо витребування з СВ УМВС України в Одеській області з кримінального провадження № 0003948 щодо посадових осіб філіалу банку, оригіналу квитанції на видачу готівки № 1 без дати в сумі 115 000 грн, згідно якої ніби вона отримала депозитні кошти в повному обсязі, для проведення почеркознавчої експертизи в рамках даної цивільної справи, яка судом першої інстанції не була проведена.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції за заявою ОСОБА_5з СВ УМВС України в Одеській області було витребувано вказаний документ на видачу готівки (а. с. 318-319 т. 2) та за клопотанням ОСОБА_5призначено судову почеркознавчу експертизу (а. с. 40-42 т. 2).

Відповідно до висновку експерта № 16/393-П від 20січня 2015 року (а. с. 60-69 т. 3), підпис у графі «Підпис отримувача» у заяві на видачу готівки в розмірі 115 000 грн. № 1 від 25 березня 2013 року, вірогідніше за все виконаний не ОСОБА_5,а іншою особою з частковим наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_5

За положеннями ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Разом з цим, суди не врахували вимоги положень п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідноз п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Суд апеляційної інстанції ці положення Закону не врахував, не звернув уваги на те, що з 18 вересня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит». На момент ухвалення рішення судом апеляційної інстанції (16 березня 2016 року) у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України суди на зазначене уваги не звернули; доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірили; не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Разом з цим, ухвалюючи рішення про стягнення з банку на користь вкладників відсотків, які встановлені договором банківського вкладу, судом не визначено за який період проводилися вказані нарахування та на підставі чого. Крім того, зазначені положення норм матеріального права до уваги не взяв, положення частини першої статті 1058 та статті 1061 ЦК України у спірних правовідносинах застосував неправильно та дійшов помилкового висновку про їх стягнення.

Ураховуючи те, що в повній мірі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені та не перевірені всі докази у справі, судові рішення в частині позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3: 4 624,79 грн. - за ставкою 17,50 %; 17 978,84 грн - за ставкою 18,25 %; 1 855 грн - індекс інфляції за весь час прострочення: 577,83 грн - 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу (депозиту) за договором № 5267/6-13 від 11 червня 2013 року; 17,73 грн - 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу (депозиту) за договором № 3451/370-13 від 03 квітня 2013 року, та в частині позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_5 3 496,4 грн. - несплачені відсотки; 325,83 грн. - 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу (депозиту),не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка В.С., подану представником Колесніковою Ю.С., задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2016 року скасувати в частині позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3: 4 624,79 грн - за ставкою 17,50 %; 17 978,84 грн - за ставкою 18,25 %; 1 855 грн - індекс інфляції за весь час прострочення: 577,83 грн - 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу (депозиту) за договором № 5267/6-13 від 11 червня 2013 року; 17,73 грн - 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу (депозиту) за договором № 3451/370-13 від 03 квітня 2013 року.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2016 року скасувати в частині позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_5 3 496,4 грн. - несплачені відсотки; 325,83 грн. - 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу (депозиту).

Справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова