АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 654/3365/16-ц Головуючий в І інстанції: Францішко Ю.В.
Номер провадження: №22-ц/791/817/2017 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.

суддів: Кутурланової О.В.,

ОСОБА_1.

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого в інтересах публічного акціонерного товариства "Кредобанк", на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

28 жовтня 2016 року позивач ПАТ "Кредобанк"звернувся до суду з вказаним позовом, просив: стягнути з відповідачів солідарно грошові кошти в сумі 16373,35 доларів США та 76171,36грн. пені, що еквівалентно 414078грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Позов обґрунтований тим, що 13.02.2007р. між ВАТ "Кредобанк", правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк",та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №147/а, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_3 кредит в сумі 38500 доларів США на строк до 01.01.2014р., зі сплатою 14% річних, а останній зобовязався своєчасно повернути отримані кредитні кошти, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами та належним чином виконувати інші умови цього договору. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27.05.2010р. між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки №147/а/s-2, згідно з яким поручитель ОСОБА_4 зобовязалася відповідати перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором в повному обсязі. Позивач виконав взяті на себе вказаним договором зобовязання, надав ОСОБА_3 кредит на поточні потреби в сумі 38500 доларів США, однак він порушив умови вказаного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісії за управління кредитом, в результаті чого утворилася заборгованість ОСОБА_3 перед позивачем, яка складається з: 15078,16 доларів США неповернута сума кредиту; 1295,19 доларів США прострочені відсотки; 76171,36грн. пеня.

Представник позивача ОСОБА_5 письмово заперечив проти позову, просив відмовити у позові у повному обсязі та застосувати позовну давність.

Оскаржуваним рішенням від 20 лютого 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказав, що суд помилково прийшов до висновку, що позовна давність пропущена, та вважає, що позов поданий у межах позовної давності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Відповідно до кредитного договору №147/а від 13.02.2007р., укладеного між ВАТ "Кредобанк"та ОСОБА_3, позивач надав ОСОБА_3 кредит в сумі 38500 доларів США на строк до 01.01.2014р. під 13% річних. У графіку погашення кредиту вказано, що ОСОБА_3 має здійснити 84 платежі, зокрема, 28.02.2007р. у сумі 690,44дол.США, 31.03.2007р. 893,75дол.США та ін. (а.с.13-16).

Згідно додаткового договору № 1 від 30.05.2008р. до кредитного договору №147/а від 13.02.2007р., ВАТ "Кредобанк"та ОСОБА_3 домовились про внесення змін до кредитного договору, а саме: п.3.2. викласти в такій редакції "За користування кредитом позичальник сплачує банку 14% річних"(а.с.3).

Відповідно до додаткового договору № 2 від 27.05.2010р. до кредитного договору №147/а від 13.02.2007р., пункти 2.3, 3.3, 3.7-3.9, 4.7 викладені у новій редакції, зокрема, п. 4.7. Кредитного договору викласти в наступній редакції:

"4.7. Погашення заборгованості за цим Договором здійснюється у наступній черговості:

4.7.1. прострочені платежі по сплаті процентів і комісій за користування Кредитом:

4.7.2. строкові платежі по сплаті нарахованих процентів і комісій за користування Кредитом, термін сплати яких наступив в момент надходження коштів;

4.7.3. прострочені платежі по поверненню Кредиту (основного боргу);

4.7.4. строкові платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Кредитом за поточний місяць, термін

сплати яких на момент надходження коштів не наступив;

4.7.5. строкові платежі по поверненню Кредиту (основного боргу) за поточний місяць;

4.7.6. пеня, штрафи та інші види неустойки;

4.7.7. строкові платежі по поверненню Кредиту (основного боргу) на наступний місяць /місяці"(а.с.4).

Згідно додаткового договору № 3 від 27.05.2010р. до кредитного договору №147/а від 13.02.2007р., кредитний договір був викладений в новій редакції. Зокрема за ним позивач надав ОСОБА_3 кредит в сумі 38500дол.США під 14 % річних, на строк до 01.01.2014 року. Кредит надається для здійснення повної/часткової сплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки Форд транзит, 2006р.в. ОСОБА_3 зобовязався своєчасно повернути отримані кредитні кошти, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами та належним чином виконувати інші умови цього договору. Повернення суми кредиту здійснюється не пізніше останнього робочого дня поточного місяця (п.4.1.). (а.с.5-9).

Згідно п.6.1. вказаного додаткового договору № 3 в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27.05.2010р. між позивачем, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №147/а/s-2, згідно з яким поручитель зобовязався відповідати перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором в повному обсязі. Крім того, виконання зобовязань за цим договором забезпечується заставою автомобіля Ford Transit 2007 року випуску згідно договору застави від 13.02.2007р. на суму 145971,75грн. (а.с.7).

Як вбачається із додатку № 1 до додаткового договору № 3, повернення кредиту мало здійснюватися 84 щомісячними платежами, починаючи від 28.02.2007р. по 01.01.2014р.; розміри платежів є різними (а.с.10-12).

Відповідно до договору поруки №147/а/s-2 від 27.05.2010р., укладеного між позивачем та відповідачами, ОСОБА_4 зобовязалась відповідати перед кредитором за виконання боржником зобовязань за вказаним кредитним договором у повному обсязі (а.с.19).

У розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по вказаному кредитному договору вказано, що станом на 13.05.2015р. ОСОБА_3 має заборгованість 16373,35дол.США. Останній платіж був здійснений у вересні 2011р. в розмірі 57,71дол.США; останні платіж по сплаті відсотків було здійснено у травні 2013 року в розмірі 141,44 доларів США (а.с.17-18).

У заяві ОСОБА_3 ХВЦФ ПАТ "Кредобанк"від 17.02.2012р., долученої до матеріалів справи у ході апеляційного розгляду, вказано, що він просить здійснити реструктуризацію його заборгованості у звязку із зниженням доходів, а також просить розглянути можливість капіталізації прострочення, пропущення пені та просить надати пільговий період для оплати тіла кредиту в розмірі 30% на строк до 6-ти місяців (а.с.67).

Згідно додаткового договору № 4 від 16.05.2012р. до кредитного договору №147/а від 13.02.2007р., долученого до матеріалів справи у ході апеляційного розгляду, сторони дійшли взаємної згоди викласти п. 4.1. вказаного кредитного договору в наступній редакції: "…повернення суми кредиту здійснюється щомісячно з 01.06.2012р. по 01.12.2013р. по 939 доларів США (18 траншів), шляхом внесення готівки в касу банку або шляхом перерахування коштів з поточного рахунку позичальника, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим договором та/або додатками до нього. В останній місяць кредитування платіж дорівнює залишку кредитної заборгованості". За внесення вказаних змін позичальник сплачує банку комісію в розмірі 0,4% від суми залишку заборгованості за внесення змін в умови кредитування (а.с.71).

У заяві ОСОБА_3 до директора ХВЦФ ПАТ "Кредобанк"від 15.08.2012р., долученої до матеріалів справи у ході апеляційного розгляду, вказано, що він просить здійснити реструктуризацію його заборгованості, а саме: 1) залишок по кредиту розрахувати на платежі з урахуванням простроченої заборгованості; 2) збільшити строк повернення кредиту на 2 роки, але щоб щомісячний платіж був приблизно 500 доларів США на місяць з урахуванням відсотків; 3) можливість зменшення відсоткової ставки не більше ніж 10% річних. ОСОБА_3 вказав, що у разі позитивного рішення гарантує своєчасно та в повному обсязі виконати свої кредитні зобовязання перед банком (а.с.68-69).

У заяві ОСОБА_3 до директора ХВЦФ ПАТ "Кредобанк"від 21.09.2012р., долученої до матеріалів справи у ході апеляційного розгляду, вказано, що він просить прострочену заборгованість по вказаному кредитному договору перенести на тіло кредиту (а.с.70).

У листі директора департаменту досудового врегулювання ТзДВ Інтер-Ріск Україна від 24.09.2012р. до директора департаменту реструктуризації та стягнення ПАТ "Кредобанк"ОСОБА_6, долученого до матеріалів справи у ході апеляційного розгляду, у відповідь заяви ОСОБА_3 від лютого 2012р. адресант повідомляє, що умови щодо погашення заборгованості, запропоновані позичальником, є абсолютно неприйнятними, враховуючи доходи останнього, задекларовані податковою інспекцією. Також повідомлено, в результаті працівниками ТзДВ Інтер-Ріск Україна були вжиті заходи, спрямовані на досягнення компромісного рішення та досягнуто домовленості, згідно якої позичальник здійснюватиме погашення заборгованості із дотримання умов, визначених даним кредитним договором без внесення будь-яких змін щодо графіку погашення. В той же час, ТзДВ Інтер-Ріск Україна підтримує пропозицію позичальника стосовно перенесення простроченої заборгованості за основним боргом на рахунки обліку строкової заборгованості. Станом на 24.09.2012р. очікувалась нова заява від позичальника, в якій останній погоджується на запропоновані співробітниками ТзДВ Інтер-Ріск Україна умови реструктуризації заборгованості. Також вказано, що в разі ненадання позичальником нової заяви до 01.10.2012р, справу буде передано до юридичного департаменту з метою стягнення заборгованості в примусовому порядку шляхом подачі позову до суду (а.с.72).

Як вбачається із листа директора департаменту реструктуризації та стягнення ПАТ "Кредобанк"ОСОБА_6 від 30.10.2012р. до ТзДВ Інтер-Ріск Україна, долученого до матеріалів справи у ході апеляційного розгляду, 15.08.2012р. надійшла заява щодо реструктуризації заборгованості боржника ОСОБА_3, яку направлено на адресу директора департаменту реструктуризації та стягнення ТзДВ Інтер-Ріск Україна, в результаті чого останніми було прийнято рішення щодо застосування реструктуризаційних заходів на умовах кредитного договору з перенесенням простроченої заборгованості на рахунки строкової. На підставі рекомендацій, викладених у листі 05.10.2012р. прийнято одноособове реструктуризаційне рішення, а у відповідь на нього від боржника отримано заяву (а.с.73).

ОСОБА_3 не виконує зобовязання за вказаним кредитним договором.

Згідно розрахунку боржник має загальну заборгованість за станом на 13.05.2015р., яка дорівнює 16373,35дол.США і складається з неповернутої суми кредиту 15078,16дол.США. та прострочених відсотків 1295,19дол.США (а.с.17-18).

Свої зобовязання за кредитним договором також не виконує поручитель ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволенні позову до ОСОБА_3, суд першої інстанції, на підставі ст.ст.257, 260, 261 Цивільного кодексу України, виходив з того, що банк повинен був звернутися до суду з позовом до спливу 3 років з моменту порушення умов кредитного договору позичальником 01.11.2011р., тобто, до 01.11.2014 року.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього він прийшов з порушенням норм матеріального права, що згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України ).

Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України).

Норми цивільного законодавства щодо позовної давності встановлюють таке: сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України); загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України), позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч.2 ст.258 ЦК України); зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст.266 ЦК України); перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України); перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14.

Оскільки відповідно до ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч.4 ст.559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений ч.4 ст.559 ЦК України 6-тимісячний строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Як вбачається з додаткового договору № 4 від 16.05.2012р. строк дії вище вказаного кредитного договору змінений, повернення суми кредиту мало здійснюватися з 01.06.2012р. по 01.12.2013р. зі сплатою щомісячного платежу в сумі 939дол.США. Всього передбачено 18 траншів (платежів), сплата здійснюється не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим договором та/або додатками до нього. В останній місяць кредитування платіж дорівнює залишку кредитної заборгованості.

Так, відповідно до ст.261 ЦК України, з 01.12.2013р. починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя. Отже, позовна давність щодо вимоги до боржника сплила 01.12.2016р, а до поручителя 01.06.2014р.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом 28.10.2016р., тобто до спливу 3-річного строку предявлення позову до боржника, однак після спливу 6-тимісячного строку предявлення позову до поручителя, що є підставою для відмови в позові до останнього.

Визначаючи суми стягнення з боржника, колегія суддів враховує наявний у матеріалах справи додатковий договір від 16.05.2012р., згідно якого за визначений вище період (з 28.10.2013 року по 01.12.2013 року, тобто за 4 дні жовтня (4/31 х 939) та листопад 2013 року) розмір необхідних щомісячних платежів складає 939 доларів США. Отже стягненню підлягають грошові кошти у сумі 1060,16дол.США (121,16дол.США + 939 доларів США).

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку до боржника ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договоромза період з 28.10.2013 року по 01.12.2013 року слід скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, а саме про стягнення з ОСОБА_3 на користь банку заборгованості за кредитним договором за період з 28.10.2013р. по 01.12.2013р. в розмірі 1060,16 доларів США. В решті позовних вимог банку про стягнення кредитної заборгованості з боржника ОСОБА_3 слід залишити без змін.

В частині позовних вимог банку до поручителя ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвказане рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з урахуванням сплати позивачем при поданні апеляційної скарги судового збору в розмірі 6832,29грн. (а.с.81), з урахуванням задоволеної частини позовних вимог в 6,89% (стягнуто 1060,16 доларів США, тобто 28571,31грн. за курсом валют в 26,95грн./долар США, з суми, що позивач просив стягнути, в розмірі 414078грн.) з ОСОБА_3на користь ПАТ "Кредобанк"необхідно стягнути судові витрати у розмірі 470,74 грн. (6,89% від 6832,29грн.).

Керуючись ст.ст.88, 303, 307, 308, 309 ЦПК України, ч.4 ст.267, ст.257, ст.526, ч.1 ст.546, ст.549, ч.4 ст.559, ч.1 ст.1054 ЦК України,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах публічного акціонерного товариства "Кредобанк",задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 28.10.2013 року по 01.12.2013 року скасуватий ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3на користь публічного акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором за період з 28.10.2013р. по 01.12.2013р. в розмірі 1060,16 доларів США.

В іншій частині це ж рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3на користь публічного акціонерного товариства "Кредобанк" судовий збір в розмірі 470,74 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_7

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_8

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1