УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Волноваський районний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Гуровій Л.Л.,

за участю позивача не зявився,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третіх осіб не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: відділ Держгеокадастра у Волноваському районі, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про розірвання договору оренди земельної ділянки в частині вирішення питання про компенсацію добових та відриву від звичайних занять,

ВСТАНОВИВ:

09.11.2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми орендної плати, розірвання договору оренди земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки. В своїй позовній заяві посилався на те, згідно з рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 13.03.2015 року набув право власності на земельну ділянку загальною площею 1,6077 га на території Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області на підставі заповіту ОСОБА_7. Орендарем даної земельної ділянки був відповідач по справі ОСОБА_2 Але рішенням Апеляційного суду Донецької області від 22.12.2016 року скасовано рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13.03.2015 року, на підставі якого ОСОБА_4 набув право власності на вищевказану земельну ділянку. У звязку з цим 29.12.2016 року позивач звернувся до суду з заявою про залишення позову без розгляду. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 13.01.2017 року позов залишено без розгляду, стягнуто з ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 компенсацію добових по 915 гривень 60 копійок кожному та 47 гривень 33 копійки компенсацію за відрив від звичайних занять кожному. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28.02.2017 року ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 13.01.2017 року в частині залишення позову без розгляду залишено без змін, але в частині стягнення на користь ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 компенсації добових та за відрив від звичайних занять скасовано та направлено на новий розгляд до суду.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 наполягали на стягненні з ОСОБА_4 на день розгляду справи у суді на їх користь компенсації добових у сумі 2195 гривень 60 копійок кожному та за відрив від звичайних занять 43 гривні 93 копійки, оскільки позивач подав заяву про залишення позову без розгляду після відкриття провадження у справі, вони зявлялись до суду, витрачали свій час та відривались від звичайних занять. Предявлений позивачем позов вважають необґрунтованим, оскільки він подав позов як неналежний позивач, незаконно став власником земельної ділянки, не надав докази спроби досудового врегулювання спору. Крім того, сам позов містить істотні порушення вимог ст.ст.119,120 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні вимог відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 на їх користь компенсацію добових та за відрив від звичайних занять,посилаючись на те, що згідно частини 3 статті 89 ЦПК право предявити вимоги про компенсацію здійснених витрат має лише відповідач, представник відповідача таким правом не наділений. Також зазначив, що така вимога може бути предявлена тільки у разі необґрунтованих дій відповідача, які він вважає тотожними поняттю зловживання правом. Але позивач ОСОБА_4 не вчиняв необґрунтованих дій, не зловживав своїми правами, а навпаки, на момент звернення до суду він був власником земельної ділянки на підставі рішення суду. Одразу після скасування цього рішення Апеляційним судом він подав заяву про залишення позову без розгляду. Тому вимоги відповідача та його представника є необґрунтованими.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастра у Волноваському районі та треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд цивільної справи в частині вирішення питання про компенсацію добових та відриву від звичайних занять за їх відсутності, рішення просили прийняти відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що в частині компенсації добових та відриву від звичайних занять відповідачу ОСОБА_2 та його представнику ОСОБА_3 необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 13.03.2015 року задоволено позов ОСОБА_4 до Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області, визнано за ним право власності за заповітом на земельну ділянку загальною площею 1,6077 га на території Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області, яка залишилась після смерті ОСОБА_7, який помер 25.12.2013 року (а.с.17).

У звязку з тим, що в квітні 2015 року позивачу стало відомо, що померлий ОСОБА_7 уклав договір оренди вищевказаної земельної ділянки з ОСОБА_2, який не сплачував йому орендну плату, звернувся з позовом до суду 09.11.2016 року про стягнення суми орендної плати, розірвання договору оренди земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки (а.с.2-4).

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 24.11.2016 року в якості третіх осіб залучено колишню дружину ОСОБА_7 - ОСОБА_5 та доньку - ОСОБА_6, яким відповідач сплачував орендну плату (а.с.42).

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 22.12.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13.03.2015 року задоволено, рішення скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_4 до Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено (а.с.50).

29.12.2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про залишення позову без розгляду, у звязку з вищевказаним рішенням Апеляційного суду Донецької області (а.с.49).

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 13.01.2017 року позов ОСОБА_4 залишено без розгляду та стягнуто з нього на користь відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 компенсацію добових по 915 гривень 60 копійок кожному та за відрив від звичайних занять по 47 гривень 33 копійки кожному (а.с.53-54).

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 лютого 2017 року вищевказану ухвалу в частині залишення позову без розгляду залишено без змін, а в частині стягнення компенсації добових та за відрив від звичайних занять скасовано та направлено на новий розгляд до суду (а.с.96).

Представник позивача ОСОБА_3 в своїй заяві від 05.04.2017 року збільшив суму компенсації добових та за відрив від звичайних занять на його користь та на користь ОСОБА_2, вирахувавши всі судові засідання у Волноваському районному суді, Апеляційному суді Донецької області та на момент вирішення на даний час питання у суді, що склали 2195 гривень 60 копійок кожному компенсації добових та за відрив від звичайних занять 43 гривні 93 копійки (а.с.121-125).

Так, згідно з ч. 3 ст. 89 ЦПК України у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, даною нормою законодавець закріпив можливість відповідача посилатись на необґрунтованість дій позивача по відкриттю провадження, а відповідна заява від відповідача повинна надійти до суду до постановлення ухвали.

Відповідні заяви про компенсацію добових та за відрив від звичайних занять надходили до суду від відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_3 діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої секретарем Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області 24.10.2016 року (а.с.26).

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України правом заявлення вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, наділений лише відповідач, представник відповідача ОСОБА_3 не наділений правом предявлення вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як роз'яснено у п. 38 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, відповідно до статті 89 ЦПК у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (статті 10, 11 ЦПК). При цьому саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Крім того, згідно з ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини виходить із того, що ч. 1 ст. 6 гарантує кожному право подавати до суду позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Отже, це положення містить у собі «право на суд», із якого випливає право доступу до суду.

Тобто, позивач ОСОБА_4, будучи власником земельної ділянки на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13.03.2015 року, вважаючи, що його цивільні права як власника порушені, предявив позов до ОСОБА_2 При цьому, одразу після скасування вищевказаного рішення, звернувся із заявою до суду про залишення позову без розгляду, оскільки Апеляційним судом в задоволенні його позову про визнання права власності на земельну ділянку загальною площею 1,6077 га на території Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області відмовлено.

Таким чином, саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача, бо на момент звернення до суду він був власником земельної ділянки, залишення позову без розгляду за заявою позивача не свідчить про необґрунтованість дій останнього та не є підставою у розумінні ч. 3 ст. 89 ЦПК України для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Крім того, відповідач як на необґрунтованість дій позивача посилався на відсутність спроб досудового врегулювання спору, порушення вимог ст.ст.119, 120 ЦПК України та відсутність доказів на підтвердження кожної обставини.

Але при відкритті провадження у справі судом було досліджено позовну заяву та додані до неї документи, підстав для залишення позову без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження судом не встановлено, Апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги на ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 13.01.2017 року порушення при відкритті провадження у справі не встановлені.

Перевірка наявності спроб досудового врегулювання спору та доказів на підтвердження кожної обставини, вказаної в позовній заяві, не є предметом розгляду на теперішній час в суді, оскільки суд розглядає лише питання про компенсацію добових та відриву від звичайних занять, а не спір по суті. Інших належних та допустимих доказів щодо необґрунтованих дій позивача при зверненні до суду з даним позовом відповідач ОСОБА_2 суду не надав.

Суд звертає увагу відповідача та його представника ОСОБА_3, що у звязку з тим, що ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 13.01.2017 року скасовано Апеляційним судом Донецької області та направлено на новий розгляд питання про компенсацію добових та відриву від звичайних занять, то суд розглядає наявність витрат, повязаних розглядом справи станом на 13.01.2017 року, тобто на дату винесення ухвали Волноваським районним судом.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 по 2195 гривень 60 копійок кожному компенсації добових та по 43 гривні 93 копійки кожному за відрив від звичайних занять.

На підставі викладено, керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 3, 15, 89, 208-223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про компенсацію на його користь та на користь відповідача ОСОБА_2 по 2195 гривень 60 копійок кожному добових та по 43 гривні 93 копійки кожному за відрив від звичайних занять відмовити за їх необґрунтованістю.

Повний текст ухвали складено 19 травня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали або протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали особою, якщо ухвалу постановлено без її участі.

Суддя О.С.Овчиннікова