АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6084/17 Головуючий 1 інст. - Чайка І.В.
Категорія: захист честі, гідності та ділової репутації
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

в с т а н о в и в:

23 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1, який в подальшому уточнив та просив визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року на VІ позачерговій сесії Харківської міської ради (далі по тексту - ХМР), а саме «…він не приймав участь у жодному заході, які ми проводили у районі…», «… він не приймав участь у районних заходах…», «…він привіз 39 дерев незрозумілого походження, викопаних в посадці, кинув їх в парку Артема і не посадив жодного дерева…» , «…отримує дивіденди на проблемах і горе людей…», та зобов'язати ОСОБА_1 спростувати цю недостовірну інформацію під час першої чергової сесії ХМР після набуття рішенням суду законної сили, шляхом публічного виступу з трибуни ХМР.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року на позачерговій VІ сесії ХМР під час розгляду другого питання порядку денного сесії «Про дострокове припинення повноважень депутата Харківської міської ради», депутат ХМР ОСОБА_1 під час свого публічного виступу з трибуни ХМР своїми висловами принизив честь, гідність позивача, та завдав шкоди його діловій репутації, як депутата ХМР та представника територіальної громади м. Харкова, а саме відповідач у виступу вказав про ОСОБА_2, що «…він не приймав участь у жодному заході, які ми проводили у районі…», «… він не приймав участь у районних заходах…», «…він привіз 39 дерев незрозумілого походження, викопаних в посадці, кинув їх в парку Артема і не посадив жодного дерева…», «…отримує дивіденди на проблемах і горе людей…».

Позивач зазначив, що ця інформація не відповідає дійсності. У зв'язку з поширенням цієї інформації відносно нього йому доводиться постійно пояснювати та спростовувати ці неправдиві відомості перед його виборцями та іншими представниками територіальної громади м. Харкова. Все це завдало шкоди діловій репутації позивача, як депутата міської ради та представника територіальної громади м. Харкова.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року на VІ сесії ХМР, а саме «…він не приймав участь у жодному заході, які ми проводили у районі…», «… він не приймав участь у районних заходах…», «…він привіз 39 дерев незрозумілого походження, викопаних в посадці, кинув їх в парку Артема і не посадив жодного дерева…».

Зобов'язано ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_2, поширену ним ІНФОРМАЦІЯ_1 року на VІ сесії ХМР, а саме «…він не приймав участь у жодному заході, які ми проводили у районі…», «… він не приймав участь у районних заходах…», «…він привіз 39 дерев незрозумілого походження, викопаних в посадці, кинув їх в парку Артема і не посадив жодного дерева…» під час першої чергової сесії ХМР після набуття рішення суду законної сили шляхом публічного виступу з трибуни ХМР.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 570 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважав його незаконним, оскільки в ньому неправильно встановлені та не доведені обставини, що мають значення для справи і які суд вважав встановленими.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із положень статей 32, 68 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 270, 277, 297, 299 ЦК України, статей 1, 5, 30, 42, 43, 47 Закону України «Про інформацію», а також роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», та тих обставин, що інформація, яка поширена відповідачем відносно позивача на VІ (позачерговій) сесії ХМР ІНФОРМАЦІЯ_1 року подана у формі фактичних тверджень (даних), так як містить стверджувальні вислови, що вони не є оціночними судженнями в розумінні частини 2 статті 30 Закону України «Про інформацію». Що стосується фрази відповідача стосовно ОСОБА_2 на VІ (позачергової) сесії ХМР ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме, що останній «…отримує дивіденди на проблемах і горе людей…», то суд вважав його оціночним судженням, так як це висловлювання не містить фактичних даних.

Апеляційний суд з таким висновком суду погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідач ОСОБА_1 під час свого публічного виступу з трибуни ХМР зазначив відносно ОСОБА_2, що «…він не приймав участь у жодному заході, які ми проводили у районі…», «… він не приймав участь у районних заходах…», «…він привіз 39 дерев незрозумілого походження, викопаних в посадці, кинув їх в парку Артема і не посадив жодного дерева…», «…отримує дивіденди на проблемах і горе людей…».

Таким чином, судом встановлено, що дійсно відповідачем була поширена інформація, яка стосується позивача, та мало місце поширення такої інформації на VІ (позачергової) сесії ХМР від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто доведення цієї інформації до відома багатьох осіб.

Як роз'яснено у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто/ або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно роз'яснень, які викладені у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, згідно з положеннями статті 277 ЦК України та статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Під час розгляду справи судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, які пояснили, що ОСОБА_2, як депутат по їх округу, проводить зустрічі з виборцями, саджає дерева у дворах їх будинків, допоміг відремонтувати дах, вхід у під'їзд та підвал, провести світло, відремонтувати дитячий майданчик та встановити світлофор.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 16 квітня 2016 року ОСОБА_2 придбав у нього 40 дерев - лип.

Крім того, позивачем був наданий роздрукований скріншот світлин та тексту, з яких вбачається, що 16 квітня 2016 року ОСОБА_2 саджав дерева на Алеї Слави в парку ім. Артема в м. Харкові.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що інформація, яка поширена відповідачем відносно позивача на VІ (позачергової) сесії ХМР ІНФОРМАЦІЯ_1 року подана у формі фактичних тверджень (даних), так як містить стверджувальні вислови, а саме «…він не приймав участь у жодному заході, яке ми проводили у районі…», «… він не приймав участь у районних заходах…», «…він привіз 39 дерев незрозумілого походження, викопаних в посадці, кинув їх в парку Артема і не посадив жодного дерева…», - не є оціночними судженнями в розумінні частини 2 статті 30 Закону України «Про інформацію».

Рішення суду в іншій частині відповідачем не оскаржується, а тому судовою колегією не переглядається

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський