н/п 2/490/3545/2017 Справа № 490/527/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва в особі :

головуючого - судді Гуденко О.А.

при секретарі Окмінській Т.В.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Золієвича до ОСОБА_2 , Корабельного відділу Державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області , третя особа КБ "ПАТ "ПриватБанк" про визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту з автомобіля, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом з подальшим уточненням позовних вимог, посилаючись на те, що згідно укладеного між ним та відповідачем договору купівлі-продажу від 01.05.2008 року він є власником транспортного засобу марки GEELY CK 1.5, державний номер НОМЕР_1. Оскільки на той час автомобіль перебував у заставі банку за кредитним зобовязанням ОСОБА_2, вони не мали обєктивної змоги провести державну реєстрацію даного договору. Останній платіж за придбаний товар згідно умов укладеного договору сплачений 25.07.2012 року. Після отримання відповідної довідки від банку-заставодержателя він вирішив зареєструвати автомобіль, проте дізнався, що все рухоме майно відповідачки, в тому числі і спірний автомобіль , перебуває під арештом. Оскільки укладений між ними договір купівлі-продажу є дійсним, просить визнати за ним право власності на автомобіль, зняти арешт і скасувати заборону на його відчуження, накладені на вищезгаданий транспортний засіб постановою відділу ДВС.

В останнє судове засідання сторони не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В минулому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, щодо задоволення позову не заперечила , суду пояснила, що борг за спірний автомобіль повністю виплатив позивач згідно умов укладеногог між ними договору. Кредит вона брала саме на придбання цього автомобіля. Після погашення боргу та отримання необхідних довідок від банку вони разом з позивачем мали намір провести державну реєстрацію даного договру купівлі-продажу автомобія, проте існує арешт всього її нерухомого тарухомого майна в межах виконавчого провадження щодо стягнення боргу перед іншим банком за іншими кредитними зобовязаннями.

Представник третьої особи ПАТ «ПриватБанк» ОСОБА_3 надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в позові за безпідставінстю вимог, з посиланням на правовий висновок ВСУ по справі №6-688цс15.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу автомобіля від 01 травня 2008 року марки GEELY CK 1.5, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 2006, колір бежевий, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію пранспортного засобу серії РСА № 750807 від 10.10.2006 року. За умовами даного договру, прдавець зобовязаний надати покупцеві документи на транспортний засіб та кт прийому-передачі ( підписаний сторонами того ж дня). Покупець зобовязаний прийняти товар та проводити оплату за транспортний засіб щомісячно не пізніше 11 числа кожного місяця у розмірі 181 долари США, а з 29 по 31 число кожного місяця у сумі 108 долари США. Оплата проводиться на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 в ЗАТ "Укргазбанк" згідно кредитного договора.

11.10.2006 року між ВАТ АБ " Укргазбанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 230/А-16 , за яким позичальник отрмала кредит у сумі 13 000 доларів США строк п 11.10.2012 року , в забезпечення зобовязань за дійсним договором Банком прийнято в заставу легковий автомобіль марки GEELY CK 1.5, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 2006, колір бежевий.

Згідно Довідки відділення № 216/14 АБ "Укргазбанк" на адресу начальника Миколаївського відділу РЕР УДАІ УМВС та за місцем вимоги від 07.06.2017 року, ОСОБА_2 користувалася кредитними коштами на придбання автомобіля GEELY CK 1.5, державний номер НОМЕР_1 , станом на 25.97.2012 року заборговаість по кредиту та відсоткам погашено в повному обсязі.

11.09.2016 року вказаний автомобіль було затримано працівниками поліції за розшуком Корабельного ВДВС майна боржника ОСОБА_2

За правилами ст. 205 ЦПК України правочин може вчинятися усно або у письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 334 ч.1 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передавання майна, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з нормою ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України не передбачено обовязковість нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу автомобіля.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, виконуючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону й порушувати права інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленим законом.

Ст. 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції, відповідно до ч.4 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути ... в т.ч. припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до Постанови ПВСУ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.95, судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 52504254 від 09.06.2017 року, постановою Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ від 03.05.2011 року за № 26332452 на все рухоме майно боржника ОСОБА_2 накладено 13 лютого 2012 року арешт та оголошено заборону на його відчуження ; постановою Корабельного ВДВС Миколаївського МУЮ від 23.10.2014 року за № 41591034 на все рухоме майно боржника ОСОБА_2 накладено 23 жовтня 2014 року арешт та оголошено заборону на його відчуження; постановою Центрального ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ від 31.01.2017 року за № 52484829 на все рухоме майно боржника ОСОБА_2 накладено 31 січня 2017 року арешт та оголошено заборону на його відчуження .

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справі № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" (п.5), зазначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів.

При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Правила державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388(пп 7,8) передбачають, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: .... нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

Оскільки позивач не зареєстрував придбаний у Відповідача-1 транспортний засіб у визначений законом термін з вагомих підстав, а відповідно до ст.ст. 321, 391 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, обґрунтовано вважаю, що заперечення ПАТ «ПриватБанк» не заслуговують на увагу.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майно.

Таким чином, судом встановлено, що позивач фактично є власником вказаного автомобіля, оскільки з відповідачем було укладено договір купівлі продажу по всім істотним умовам правочину , а відповідно до ст. 2014 ЦК України діє презумція правомірності правочину , але провести державну реєстрацію за собою право власності на нього не має можливості через наявність арешту на все рухоме майно продавця .

Відповідно до ст. 59 ЗУ Про виконавче провадження, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

При цьому суд не може взяти до уваги посилання представника третьої особи на Постанову ВСУ по справі №6-688цс15, оскільки зазначена Постанова не містить правовий висновок про подібні правовідносини (в Постанові ВСУ підставою для позову про право власності була лише довіреність без укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу а в даній справі позивач посилається на укладений договір купівлі-продажу), у звязку із чим відсутні підстави передбачені ст.360-7 ЦПК України.

За таких обставин позов є обгрунтованим.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, сплачені при подачі позову, слід стягнути на користь позивача з відповідачки.

Керуючись ст. ст. 10, 31, 60, 208, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 205, 220, 317, 319, 321, 328, 334, 655, 657 ЦК України, ЗУ Про виконавче провадження, суд ,-

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Визнати за позовом ОСОБА_1 Золієвичем право власності на легковий автомобіль марки GEELY CK 1.5, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 2006, колір бежевий, номер кузова (шасі, рама) L6T7524Z86N031434.

Звільнити з-під арешту автомобіль марки GEELY CK 1.5, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 2006, колір бежевий, номер кузова (шасі, рама) L6T7524Z86N031434, накладеного Корабельним відділом ДВС Миколаївського міського управління юстиції Постановою від 23 жовтня 2014 року, ВП № 41591034 та скасувати заборону на його відчуження.

Стягнути на користь ОСОБА_1 Золієвича з ОСОБА_2 735 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя Гуденко О.А.