Справа № 459/3560/15 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/2453/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, її представників ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в позові відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 лютого 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не дослідив усі докази, що наявні в матеріалах справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, не сприяв повному та всебічному дослідженню обставин справи, не попередив про наслідки не вчинення процесуальних дій, зокрема відсутність документів у матеріалах справи. Стверджує, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22 серпня 2011 року стягнуто з ОСОБА_4 на його користь 130 806, 19 грн., однак до сьогоднішнього часу відповідачка йому коштів не повернула. Зазначає, що відповідачка тривалий час не повертає йому зазначених коштів та такі значно знецінилися внаслідок інфляційних процесів. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_4, її представників ОСОБА_5, ОСОБА_6 про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ст. 625 ЦК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки така передбачає цивільну відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання, а не за користування коштами.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам та положенням закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22 серпня 2011 року з урахуванням змін, внесених рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28 травня 2012 року, з ОСОБА_4 на користь позивача стягнуто 130 806 грн. 19 коп. - компенсацію вартості частки у спільному майні подружжя (а.с. 40-48).

Грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають насамперед договірні правовідносини.

Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

А відтак, оскільки підставою позову є невиконання відповідачкою рішення, ухваленого із незобов'язальних відносин, оскільки таким вирішено питання про поділ майна подружжя, немає підстав для стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК за невиконання відповідачкою вказаного рішення суду.

Колегія суддів не вбачає можливості для застосування правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України №6-1946 від 06.07.2016 року, так як такий стосується справи, у якій встановлено інші обставини - позивач просив стягнути грошову компенсацію за його участь у спорудженні, поліпшенні, утриманні частини будинку та в обробці земельної ділянки, які відповідачка отримала у спадщину, тобто відсутні правовідносини щодо поділу майна подружжя і невиконання рішення суду про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є правильними та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.