№ 336/3447/16-ц
пр. № 4-с/336/1/2017
УХВАЛА

Іменем України

30 листопада 2017 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкової М.А. при секретарі Когут С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Запоріжжі ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Запоріжжі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, по суті якої зазначає, що в провадженні Шевченківського ВДВС Запорізького ГТУЮ знаходиться виконавче провадження № 48270705, відкрите на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2015 року № 0827/2648/12 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 350,00 грн. щомісячно, які підлягають індексу інфляції відповідно до закону до повноліття доньки ОСОБА_4 Ділари Ясінівни, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Скаржник зазначає, що була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження у тому числі з довідкою-розрахунком, згідно якої, заборгованість боржника по аліментах станом на 01.04.2016 року складала 9057,20 грн.

Не погоджуючись з розрахунком складеним державним виконавцем, ОСОБА_1 було подано заяву від 27.04.2017 року начальнику Шевченківського ВДВС в якій вона зазначила, що державним виконавцем Мітіною Т.В. умисно не враховано зміст рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09.09.2015 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 01.12.2015 року, відповідно до яких, судами вже досліджувались та не були враховані як доказ, квитанції подані боржником на загальну суму 5200 грн. Подана заява, як вказує ОСОБА_1 так і залишилась без відповіді, а розрахунок без змін.

На думку скаржниці ОСОБА_1 заборгованість ОСОБА_4 Ясіна по аліментам повинна складати 14257,20 грн., а державні виконавці Харченко О.Г. та Мітіна Т .В. допустили порушення закону направивши запит до ПАТ «Ощадбанк» та врахувавши квитанції, що мають виправлення, при складанні довідки від 01.04.2016 року, оскільки зменшили заборгованість боржника по аліментах на суму 5200 грн.

На підставі вищевикладеного скаржниця просить суд, визнати дії державних виконавців неправомірними, розрахунок заборгованості по аліментам від 01.04.2017 року скасувати та зобовязати державних виконавців скласти вірний розрахунок.

В судовому засіданні скаржниця ОСОБА_1 просила скаргу задовольнити та пояснила, що жодних коштів зі сплати аліментів за врахованими державним виконавцем «виправленими» квитанціями не отримувала, оскільки платником у вказаних квитанціях є вона ОСОБА_1 та особисто в філії ПАТ «Ощадбанк» поповнювала свій сласний картковий рахунок. Хто та коли вніс у квитанції виправлення - не знає, як оригінали квитанцій потрапили до боржника їй невідомо.

Представник скаржниці адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав скаргу та зазначив, що спірні квитанції вже досліджувались Заводським районним судом м. Запоріжжя, а тому не можуть бути використані державним виконавцем, як підтвердження сплати боржником аліментів.

Державні виконавці Мітіна Т.В. та Харченко О.Г. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували та вказали, що боржником ОСОБА_4 були подані до Шевченківського ВДВС ЗМУЮ квитанції про сплату ним аліментів на користь ОСОБА_1. Вказані квитанції в графі «платник» мали виправлення, а саме вказані дані «Луценко Ірина Вікторівна», були закреслені та внесені нові данні платника - «Ялчин Ясін». Графа «призначення платежу» теж мала виправлення і замість внесеного запису «Поповнення карткового рахунку» були внесені нові дані призначення платежу - «Аліменти», біля кожного виправлення були наявні відбитки штампу відділення банку, та напис зроблений рукою уповноваженої особи - «виправленому вірить». В межах своїх повноважень та з метою перевірки достовірності даних зазначених у виправлених квитанціях, державним виконавцем направлено запит до Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», що до правомірності внесених виправлень. У відповідь на вказаний запит 07.04.2016 року уповноваженою особою банку було повідомлено державного виконавця про правомірність вказаних виправлень. Після надходження відповіді банку, державним виконавцем складено розрахунок заборгованості ОСОБА_4 з урахуванням зазначених квитанцій. Жодних порушень у своїх діях виконавці не вбачають, на підставі вже викладених доводів у задоволенні скарги просили відмовити.

ОСОБА_4 залучений до участі, як зацікавлена особа, у судовому засіданні пояснив, що він є боржником за виконавчим документом, сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на підставі рішення суду. Зазначав, що він є громадянином ОСОБА_6, погано володіє мовою та не розбирається у юридичних та банківських тонкощах. Згідно пояснень боржника, стягувач ОСОБА_1 надала йому реквізити для сплати аліментів, які він сплачував, як тільки мав на це кошти, не вдаючись у деталі виданих йому квитанцій, проте зберігаючи кожну з них, як підтвердження сплачених аліментів. В подальшому, звернувшись за юридичною допомогою, зрозумів, що вказані квитанції не містять його прізвища, як платника, а інформація що відображена у графі «Призначення платежу» містить відомості, що не відповідають дійсному призначенню сплаті аліментів. Після звернення до банківської установи, з оригіналами вказаних квитанцій, уповноважена особа банку внесла до них виправлення.

Представник боржника, адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Вказав, що дії державного виконавця, щодо складання розрахунку заборгованості з урахуванням квитанцій наданих боржником відповідають нормам закону. Зазначав, що квитанції, які мають виправлення внесені до них банком, Заводським районним судом м. Запоріжжя та Апеляційним судом Запорізької області при постановленні рішення не досліджувались. А сам факт перебування оригіналів квитанцій у платника ОСОБА_4 свідчать, про те, що саме він вносив кошти на рахунок стягувача ОСОБА_1 і саме з метою оплати аліментних зобовязань.

За клопотанням державних виконавців до участі у справі було залучено представника ПАТ «Державний ощадний банк», з наданих ним пояснень вбачається, що ОСОБА_4, здійснюючи платежі на користь ОСОБА_1, вносив грошові кошти на картковий рахунок останньої. Враховуючи, що реквізити платника та призначення платежу при здійсненні таких операцій заповнюються програмними засобами автоматично, та враховуючи, що на вказані неточності платник одразу не звернув уваги, декілька квитанцій були заповнені, щодо платника та призначення платежу - невірно. Надалі, за зверненням платника, працівником банку були зроблені виправлення відповідних даних на належних платнику екземплярах квитанцій про здійснення касових операцій. Про правомірність таких виправлень банком було надано на адресу Державної виконавчої служби довідку від 07.04.2016 року.

Дослідивши матеріали скарги, копію наданих матеріалів виконавчого провадження заперечення державного виконавця, заслухавши пояснення скаржника, його представника, заперечення боржника та його представника, інших учасників, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383, 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

У разі звернення особи зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, така скарга підлягає розгляду судом згідно з частиною першою статті 383 ЦПК вказане узгоджується з позицією ВССУ викладеній у листі 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі»

З наданих до суду копій матеріалів виконавчого провадження вбачається наступне. На виконанні в Шевченківському ВДВС знаходиться виконавче провадження № 48270705 по примусовому виконанню виконавчого листа № 0827/2648/12 від 23.07.2015 року виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 350 грн. щомісячно, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2015 року.

Відповідно до ч. 4, ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику, в тому числі, у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

14.04.2016 року державним виконавцем Мітіною Т.В. було складено уточнений розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого заборгованість по аліментам ОСОБА_4 станом на 01.04.2016 року складає 9057,20 грн. При складанні вказаного розрахунку державним виконавцем взяті до уваги, надані боржником та його представником, квитанції про сплату аліментів, а саме: квитанція № 74381581 від 03.12.2014 року, квитанція № 76500092 від 29.12.2014 року, квитанція № 78016736 від 23.01.2015 року, квитанція № 81890626 від 06.03.2015 року, квитанція № 82835131 від 18.03.2015 року, квитанція № 84187439 від 31.03.2015 року, квитанція № 84699955 від 07.04.2015 року, квитанція № 87537580 від 11.05.2015 року, квитанція № 89954893 від 08.06.2015 року, квитанція № 82393920 (номер нерозбірливий) від 02.07.2015 року, квитанція № 95547393 від 06.08.2015 року, квитанція № 98344879 від 07.09.2015 року, квитанція № 88510428 від 21.05.2015 року, квитанція № 79056234 від 02.02.2015 року, квитанція № 81525556 від 02.03.2015 року.

Вказані квитанції в графі «платник» мають виправлення, а саме дані «Луценко Ірина Вікторівна», були закреслені та внесені нові данні про платника - «Ялчин Ясін». Графа «призначення платежу» теж має виправлення і замість внесеного запису «Поповнення карткового рахунку» були внесені нові дані призначення платежу - «Аліменти», біля кожного виправлення наявні відбитки штампу відділення банку № 22, та напис - «виправленому вірить».

Відповідно до ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1,3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; Як передбачено ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Так 04.04.2016 року за підписом Начальника Шевченківського ВДВС ОСОБА_8 до Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» направлено запит, щодо правомірності вищезазначених виправлень в перелічених квитанціях.

07.04.2016 року на вказаний запит Заступником начальника облуправління ОСОБА_9 надано відповідь, якою державного виконавця повідомлено про правомірність виправлень у вищезазначених квитанціях.

Також 22.11.2016 року на імя начальника Шевченківського ВДВС надано лист відповідно до якого ОСОБА_4 не має відкритих у філії банку ПАТ «Ощадбанк» відкритих рахунків, а також надана наступна інформація: «Додатково повідомляємо, що ОСОБА_4, здійснюючи платежі на користь ОСОБА_1, вносив грошові кошти на картковий рахунок останньої... Декілька квитанцій були заповнені щодо платника та призначення платежу невірно. Надалі, за зверненням платника, працівником банку були зроблені виправлення відповідних даних на належних платнику екземплярах квитанцій про здійснення касових операцій.»

Частина 1 ст. 57 встановлює, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державних виконавців, скаржниця ОСОБА_1 посилалась на рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09.09.2015 року № 332/1980/15-ц пр. 2/332/775/15, який в процесі розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, досліджував квитанції № 74381581 від 03.12.2014 року, № 76500092 від 29.12.2014 року, № 78016736 від 23.01.2015 року, № 81890626 від 06.03.2015 року, № 82835131 від 18.03.2015 року, № 84187439 від 31.03.2015 року, № 84699955 від 07.04.2015 року, № 87537580 від 11.05.2015 року, № 89954893 від 08.06.2015 року, № 82393920 від 02.07.2015 року, № 95547393 від 06.08.2015 року, № 98344879 від 07.09.2015 року, № 88510428 від 21.05.2015 року, № 79056234 від 02.02.2015 року, № 81525556 від 02.03.2015 року надані відповідачем ОСОБА_4 та не прийняв їх як доказ сплати останнім, аліментів на користь ОСОБА_1

На запит Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, Заводським районним судом м. Запоріжжя надано оригінал цивільної справи № 332/1980/15-ц пр. 2/332/775/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Досліджуючи матеріали вказаної цивільної справи судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_4, до матеріалів справи були долучені копії квитанцій а.с. 107-115 в яких «платником» та «одержувачем» коштів зазначена сама ОСОБА_1, а в графа «призначення платежу» або порожня або містить запис «поповнення карткового рахунку».

Аналізуючи вказані матеріали, суд приходить до висновку, що посилання скаржниці ОСОБА_1 на ті обставини, що при ухваленні судового рішення № 332/1980/15-ц від 09.09.2015 року вже досліджувались квитанції та відомості зазначені в них і їм вже надана правова оцінка, не відповідають дійсності, оскільки квитанції надані боржником ОСОБА_4 до Шевченківського відділу ДВС та враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості від 14.04.2016 року хоча і співпадають за номерами та датами з квитанціями наявними у цивільній справі № 332/1980/15-ц, проте містять інші відомості, щодо «платника» та «призначення платежу».

Як визначено у ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, в тому числі повідомлення представників ПАТ «Ощадбанк» наявні в матеріалах виконавчого провадження та надані в судовому засіданні пояснення, суд приходить до висновку, що внесенням виправлень та нових відомостей до вже існуючих квитанцій, працівниками банку було виправлено допущені в них помилки. За таких обставин квитанції № 74381581 від 03.12.2014 року, № 76500092 від 29.12.2014 року, № 78016736 від 23.01.2015 року, № 81890626 від 06.03.2015 року, № 82835131 від 18.03.2015 року, № 84187439 від 31.03.2015 року, № 84699955 від 07.04.2015 року, № 87537580 від 11.05.2015 року, № 89954893 від 08.06.2015 року, № 82393920 від 02.07.2015 року, № 95547393 від 06.08.2015 року, № 98344879 від 07.09.2015 року, № 88510428 від 21.05.2015 року, № 79056234 від 02.02.2015 року, № 81525556 від 02.03.2015 року, що містять виправлення, які були внесені уповноваженою особою ПАТ «Ощадбанк», надані боржником ОСОБА_4, дійсно підтверджують сплату ним аліментів на користь стягувача ОСОБА_1, а врахування вказаних квитанцій при складанні розрахунку від 14.04.2016 року здійснені державним виконавцем правомірно та відповідності до вимог чинного законодавства та наданих повноважень.

До матеріалів скарги через канцелярію суду боржником ОСОБА_4, були подані довідки розрахунки заборгованості зі сплаті аліментів станом на 21.08.2017 року та станом на 01.11.2017 року. Так аналізуючи наведені довідки суд приходить до висновку, що надані матеріали не мають відношення до предмету доказування у вказаній справі, а тому не можуть бути прийняті та досліджені судом, як доказ.

Як передбачено ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на те, що судом не встановлено протиправності в діях державних виконавців органу ДВС, щодо складання розрахунку заборгованості, як з урахуванням наданих боржником ОСОБА_4 квитанцій, № 74381581 від 03.12.2014 року, № 76500092 від 29.12.2014 року, № 78016736 від 23.01.2015 року, № 81890626 від 06.03.2015 року, № 82835131 від 18.03.2015 року, № 84187439 від 31.03.2015 року, № 84699955 від 07.04.2015 року, № 87537580 від 11.05.2015 року, № 89954893 від 08.06.2015 року, № 82393920 від 02.07.2015 року, № 95547393 від 06.08.2015 року, № 98344879 від 07.09.2015 року, № 88510428 від 21.05.2015 року, № 79056234 від 02.02.2015 року, № 81525556 від 02.03.2015 року, що мають виправлення, так і у направленні до ПАТ «Ощадбанк» запиту з метою встановлення правомірності внесення вказаних виправлень, суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 377-1 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців Шевченківського ВДВС у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Голубкова М.А.