Справа № 750/8791/15-ц
Провадження № 2/750/337/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.,

за участю секретаря Юрченко І. В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, за участю представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 30.11.2006 року,

встановив:

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в сумі 718 853 грн. 47 коп. (а.с. 61), а також судові витрати. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 30 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір на суму 332000 грн.., зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 17.5 % річних, строк договору по 29 листопада 2017 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 30 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі і відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ПАТ «УкрСиббанк» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ ОСОБА_5 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема за кредитним договором від 30 листопада 2006 року з ОСОБА_3 та договором поруки від 30 листопада 2006 року з ОСОБА_4 Позичальник свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 11 серпня 2015 року виникла заборгованість в сумі 718 853 грн. 47 коп., яка складається: відсотки за період з 22 квітня 2009 року по 21 серпня 2015 року 587 173 грн. 08 коп., пеня 122 915 грн. 59 коп., сума за ставкою 3% річних 8764 грн. 80 коп.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

30 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 332 тис. грн зі сплатою 17,5 % річних, строком по 29 листопада 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 30 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, і відповідальність поручителя та позичальника є солідарною.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань, згідно з яким ПАТ «УкрСиббанк» передало (відступило) на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, включаючи усі права вимоги існуючі або майбутні, зокрема за кредитним договором від 30 листопада 2006 року, укладеним із ОСОБА_3, та договором поруки від 30 листопада 2006 року, укладеним із ОСОБА_4В

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2009 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 30 листопада 2006 року, яка виникла станом на 21 квітня 2009 року, у сумі 318 178 грн 57 коп., із яких: 292 160 грн тіло кредиту; 24 125 грн 03 коп. проценти; 1 893 грн 54 коп. пеня.

Оскільки судом було стягнуто достроково суму заборгованості, то підстав для стягнення відсотків на поточну суму заборгованості в сумі 252346 грн 41 коп немає, та в цій частині слід відмовити у задоволенні позову, оскільки, як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с. 199 202), сума поточної заборгованості становить 0,00 грн, тобто вона відсутня, наявна лише прострочена заборгованість в сумі 292160 грн, яка стягнута за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.07.2008 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2012 року замінено сторону виконавчого провадження: АКІБ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.01.2017, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим задоволений. Визнано договір поруки № 30006Р247, укладений 30.11.2006 між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», ОСОБА_3 Григоров ичем та ОСОБА_4, припиненим та стягнуто з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору. Суд вважає, що підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя немає підстав, а отже у задоволенні позову до ОСОБА_4 слід відмовити.

Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 26 березня 2015 року виконавчі листи № № 2-3844/09, видані 01 вересня 2009 року Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 318 178 грн 57 коп. повернуто за заявою стягувача без виконання.

Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді відповідачами не виконано зазначеного рішення суду про стягнення з них кредитної заборгованості.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15 та 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Відповідно до умов кредитного договору № 0 від 30.11.2006 року (пункт 1.3.3, за користування кредитними коштами понад встановлений термін, процентна ставка встановлюється в розмірі 26,5 відсотків річних. Отже, суд вважає безпідставним нарахування відсотків на прострочену заборгованість в розмірі 39% річних, доказів про те, що позивач в законному порядку змінив відсоткову ставку на прострочену заборгованість, суду не надано. Строк сплати процентів з 01 по 05 число кожного місяця. Відповідачі просили відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем пропущено строки позовної давності.

Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності за кожним із платежів. Вказана правова позиція висловлено в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13).

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Отже суд вважає, що відсотки на прострочену суму заборгованості підлягають стягненню в межах позовної давності з 01.08.2012 року по 11.08.2015 року, виходячи із відсоткової ставки 26,5 % річних в сумі 211355,49 грн, оскільки з позовом позивач звернувся 26.08.2015, як вбачається із штампу на конверті, в якому надійшла позовні заява.

Пеня підлягає стягненню в межах позовної давності - з 26.08.2014 року по 11.08.2015 року в сумі 121968,67 грн.

Проте відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст. ст. 549552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Однак, ні в позовній заяві, ні в уточненій позовній заяві ПАТ «Дельта Банк» не наведено ні розрахунку, ні правових підстав нарахування відсотків за ставкою 3 % річних, ні періоду нарахування їх, а в силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може самостійно визначати підстави обґрунтування позовних вимог. Отже у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 8764,80 грн. відсотків за ставкою 3 % річних належить відмовити.

Оскільки позовні вимоги до ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, а позовні вимоги до ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, на користь позивача із відповідача ОСОБА_3 належить стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам - в сумі 847 грн 73 коп..

Керуючись ст. ст. 10, 60,88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 553, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 30.11.2006 року в розмірі 333324 грн 16 коп (триста тридцять три тисячі триста двадцять чотири грн. шістнадцять коп..), що складається із 211355,49 грн відсотків та 121968 грн 67 коп пені.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 847 грн 73 коп..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: І.В. Литвиненко