Єдиний унікальний номер 237/2051/16-ц Номер провадження 22-ц/775/759/2017
Головуючий у 1 інстанції: Ліпчанський С.М. Єдиний унікальний номер 237/2051/16-ц
Доповідач: Новікова Г.В. Номер провадження 22-ц/775/759/2017
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

17 травня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Гапонова А.В., Соломахи Л.І.,

при секретарі: Молдованові Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу керівника Волноваської місцевої прокуратури Донецької області на ухвалу Мар`їнського районного суду від 16 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10 січня 2015 року ОСОБА_2 взяла у неї в борг грошові кошти в розмірі 40000 грн. строком до 10 вересня 2015 року. У зазначений строк ОСОБА_2 кошти їй не повернула. Просила стягнути з відповідачки суму боргу в 40000 грн..

ОСОБА_3»їнського районного суду від 16 червня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 затверджено мирову угоду, відповідно до якої з метою припинення зобов'язання Відповідача перед Позивачем по оплаті заборгованості за договором позики в сумі 40000 грн. Відповідач передає Позивачу спадщину, яка залишилася від померлої тітки у вигляді: земельної ділянки (пай) відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пая) серія ДН № 009059, сертифікат на право на земельну ділянку (пай) видано громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства «Червоний жовтень» с.Павлівка, Марїнського р-ну, Донецької області, ОСОБА_4, на підставі розпорядження Марїнської районної державної адміністрації від 22 березня 1996 року №103-р, розміром 6,2 га, в право власності.

Провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики закрито.

Визнано право власності за ОСОБА_1 у вигляді земельної ділянки (паю), площею 6,2га в умовах кадастрових гектарах, відповідно до сертифіката серія ДН №009059, який розташований в колективному сільськогосподарському підприємстві «Червоний жовтень» в с. Павлівка, Марїнського р-ну, Донецької області.

В апеляційній скарзі керівник Волноваської місцевої прокуратури Донецької області просить скасувати ухвалу суду та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначив, що вказана ухвала суперечить нормам матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції не зясував чи відповідають закону умови мирової угоди та чи не порушують вони права інших осіб. Затверджуючи мирову угоду та визнаючи за позивачем право власності на земельну ділянку, суд не встановив чи є відповідач власником майна, чи прийняла ОСОБА_2 спадщину у встановленому законом порядку, чи є взагалі спадкоємцем після смерті ОСОБА_4.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.03.2017року за №83609008, ОСОБА_2 не має будь-яких речових прав на нерухоме майно, в тому числі на вищевказану земельну частку (пай).

Також зазначив, що згідно інформації Павлівської сільської ради від 21.03.2017року ОСОБА_4 померла 09.07.1998році, про що складено актовий запис про смерть . Інформації щодо осіб, які мешкали з останньою, про її спадкоємців, щодо будь-яких родинних стосунків померлої з ОСОБА_2 немає.

Згідно інформації, наданої до Мар`їнського районного суду, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та мешкає за адресою: Донецька обл., Мар`їнський р-н, с.Костянтинівка, вул. Совєтська, буд. 39. Відповідно до довідки зі Спадкового реєстру від 21.03.2017 року №47154658, після смерті ОСОБА_4 заяви про прийняття або про відмову від спадщини не реєструвались, спадкова справа не відкривалась.

Відповідно інформації Управління Держгеокадастру у Марїнському районі Донецької області від 21.03.2017 року гр. ОСОБА_4 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН №009059 по колишньому КСП «Червоний жовтень» на території Павлівської сільської ради, виданий Мар`їнською районною державною адміністрацією 29.03.1996 рок, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1924.

Тому, місцем відкриття спадщини ОСОБА_4 є Павлівська сільська рада ОСОБА_3»їнського району, тобто останнє місце проживання спадкодавця.

Викладені обставини свідчать, що відповідач ОСОБА_2 не є власником зазначеної земельної ділянки, не прийняла спадщину в установленому законом порядку, не є спадкоємцем ОСОБА_4 та не мала права вчиняти будь-які дії щодо розпорядження вищезазначеною земельною часткою (паєм). Тому підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на вказану земельну частку (пай) не було.

Таким чином, судом першої інстанції всупереч вимог чинного законодавства визнано за ОСОБА_1 право власності на вищевказану земельну частку (пай), чим порушено майнові права територіальної громади с. Павлівка та обмежено право сільської ради прийняти відумерлу спадщину у вигляді вищезазначеної земельної частки (паю).

В судове засідання зявився представник прокуратури за дорученням- Сєрова Н.С., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції виходив з того, що дії сторін відповідають закону та не порушують прав та інтересів інших осіб.

Разом з тим, такий висновок суперечить нормам процесуального права.

Відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд (частина п'ята статті 175 ЦПК України).

Установлено, що наслідком затвердження мирової угоди є визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, що розташована на території Павлівської сільської ради.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 січня 2015 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 40000 грн. до 10 вересня 2015 року, що підтверджується відповідною розпискою.

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) за №009059 серії ДН,зареєстрованому 29.03.1996 року за №1924, гр. ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоний Жовтень» розміром 6,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно зі ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2018 року, не допускається:

а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб;

б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2018 року, в порядку, визначеному цим Законом.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у підпункті "є" п. 18 постанови від 16 квітня 2004 р. N 7 з послідуючими змінами, не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями (через визнання права власності на відчужену земельну ділянку або визнання дійсним договору щодо її відчуження, звернення стягнення на земельну ділянку в рахунок зобов'язань власника земельної ділянки або передачу її у власність кредитору з цих підстав, видачу виконавчого документа за аналогічним рішенням третейського суду тощо) на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, а саме: сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону (без доплат) і вилучення (викуп) для суспільних потреб (п. 15 розд. X "Перехідні положення" ЗК).

Затверджуючи мирову угоду про припинення зобов'язання Відповідача перед Позивачем по оплаті заборгованості за договором позики в сумі 40000 грн. та визнаючи право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку (пай) площею 6,2га в умовах кадастрових гектарах, відповідно до сертифіката серія ДН №009059, який розташований в колективному сільськогосподарському підприємстві «Червоний Жовтень» в с. Павлівка, Марїнського р-ну, Донецької області, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 на праві власності спадщину, яка залишилася від померлої тітки у вигляді: земельної ділянки (пай) відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пая) серія ДН № 009059,нічиї права не порушуються і не прийняв до уваги, що зазначена земельна ділянка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) за №009059 серії ДН, зареєстрованому 29.03.1996 року за №1924, належить гр. ОСОБА_4, яка до боргу не має ніякого відношення.

Вважаючи, що ОСОБА_2 є власником спірної земельної ділянки і може нею розпоряджатися, суд першої інстанції не перевірив, чи має відношення до спірної земельної ділянки відповідач, оскільки за інформацією Управління Держгеокадастру у ОСОБА_3»їнському районі Донецької області від 21.03.2017 року гр. ОСОБА_4 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН №009059 по колишньому КСП «Червоний жовтень» на території Павлівської сільської ради, виданий Мар`їнською районною державною адміністрацією 29.03.1996 рок, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1924.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що інформація про спадкову справу та видані на її підставі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті ОСОБА_4 09.07.1998 року відсутня (а.с. 35).

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, прийняла спадщину в установленому законом порядку та є власником зазначеної земельної ділянки і може розпоряджатися нею.

За таких обставин підстав для затвердження мирової угоди, якою визнано за ОСОБА_1 право власності на вказану земельну частку (пай) у суду не було.

Затверджуючи мирову угоду та визнаючи за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 6,2 в умовних кадастрових гектарах, суд першої інстанції не звернув уваги на сертифікат на право на земельну частку (пай) за №009059 серії ДН,зареєстрований 29.03.1996 року за №1924, згідно якого ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоний Жовтень» розміром 6,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Отже, визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 6,2 в умов- них кадастрових гектарах, може впливати на права і обов'язки інших осіб.

Звертаючи у звязку із невиконанням ОСОБА_2 зобовязань за договором позики стягнення на зазначену земельну ділянку, суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 378 ЦК України, ст. 140, пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Суд першої інстанції порушив також вимоги ст.ст.140 ч. 1 п. «ґ», 143 ч. 1 п. «ґ» Земельного кодексу України, згідно з якими є неприпустимим звернення стягнення на земельні ділянки за рішенням суду в разі невиконання боржником зобовязань за договором позики та за іншими зобовязаннями з одночасним припиненням на них права власності боржника і визнанням права власності за кредитором.

За таких обставин така мирова угода не відповідає вимогам цивільного судочинства, суперечить вимогам закону, порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому не може бути визнана судом.

Таким чином, при вирішенні питання про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі місцевим судом порушено норми процесуального права.

Крім того, місцевий суд не звернув уваги, що в порушення вимог ст. 175 ЦПК України мирова угода стосується права власності третіх осіб.

За змістом ст. 175 ЦПК України мирова угода - це укладена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка затверджується судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з'ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її затвердження. При цьому мирова угода повинна стосуватись предмета позову.

Місцевий суд не врахував, що позивачем заявлені вимоги про повернення позики, тоді як вимоги про визнання права власності на нерухоме майно не заявлялися, тому мирова угода могла стосуватися лише грошових коштів. Умови мирової угоди мають безпосередньо стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами.

За встановлених обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до місцевого суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 312, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу керівника Волноваської місцевої прокуратури Донецької області задовольнити.

ОСОБА_3 Мар`їнського районного суду від 16 червня 2016 року скасувати, справу направити до того ж суду для розгляду по суті.

ОСОБА_3 набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: