Справа № 369/1894/17
Провадження № 2/369/1786/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2017 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді : Усатова Д.Д.,

при секретарі: Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Карпенко Ольги Веонерівни, ОСОБА_3 про визнання завідомо неправильними висновків експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Карпенко Ольги Веонерівни, ОСОБА_3 про визнання завідомо неправильними висновків експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Свої вимоги мотивувала тим, що 02 липня 2014 року Києво-Святошинським районним судом було прийняте рішення по справі №369/3900/13-ц, провадження №2/369/722/14 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі. Цим рішенням було визначено розподіл між позивачем та відповідачем частини будинку та господарчих будівель і споруд які належали померлому в 2009 році батькові позивача ОСОБА_5 та розташованої в АДРЕСА_1. Приймаючи це рішення суд керувався висновками судової будівельно-технічної експертизи, зробленої експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Ольгою Веонерівною Карпенко у відповідністю з ухвалою суду від 27.06.2013 р. та на замовлення позивача ОСОБА_4

Позивач вказує, що в процесі спроб реалізації рішення суду, прийнятого на підставі висновків експерта, які є некоректними так як не враховують наявність права приватної власності відповідача ОСОБА_6 на земельну ділянку на якій розміщений і житловий будинок і всі об'єкти домоволодіння, господарчі будівлі та споруди, про розподіл яких між позивачами йдеться в рішенні суду. Через некоректні та завідомо неправильні висновки експерта, реалізація прийнятого судом на їх підставі рішення виявилась неможливою, що зумовило необхідність подання співвласником №1 ОСОБА_4 судового позову про розподіл земельної ділянки. Але і такий хід подій не дав результату, тому на сьогодні питання користування майном, яке було виділено судом на підставі завідомо неправильних висновків експерта ОСОБА_4 залишається не врегульованим.

Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивач просив суд: визнати завідомо неправильними та скасувати висновки судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №7308/13-43/3634/14-13 від 30.04.2014 р., зробленої експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Ольгою Веонерівною Карпенко на замовлення позивача ОСОБА_4, у відповідністю з ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 27.06.2013 року по справі № 369/3900/13-ц (провадження №2/369/722/14) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник Київського науково-дослідного інституту судових експертиз проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених в запереченнях долучених до матеріалів справи.

Відповідач експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Карпенко Ольга Веонерівна в судове засідання не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомляла.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 369/3900/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.07.2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 24/100 частини будинку АДРЕСА_1 та виділити йому у власність приміщення: 1-5 житлова пл. 16,5 м2, ? огорожі №1, ? колодязя, погріб «Г», навіс «Д», навіс «Ж», ? огорожі, всього на суму 54 960, 50 гривень.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 76/100 частин будинку АДРЕСА_1 та виділити їй у власність приміщення : 1-2 кухня пл.. 5,6 м2, 1-3 коридор пл.. 5,2 м2, 1-4 житлова пл.. 16,4 м2, 1-6 житлова пл.. 12,8 м2, 1-1 котельня пл.. 8,8 м2, І веранда (літні прим.), ганок бет., ганок бет., літня кухня «В», вбиральня «Е», сарай «Б», ? огорожі №1, ворота мет. №2, ? огорожі №3, огорожа мет. №4, ? колодязя, тротуар асф., яма вигрібна, всього на суму 178 596, 50 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 . на користь ОСОБА_4 .3428 гр. 50 коп. . різницю в ідеальних частках. Зобов»язано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 провести наступні ремонтно-будівельні роботи: демонтувати дверні прорізи (два) між приміщеннями 1-5 площею 16,5 кв.м та 1-6 площею 12,8 кв.м, 1-5 площею 16,5 кв.м та 1-4 площею 16,4 кв.м; демонтувати віконний проріз у приміщенні 1-5 площею 16,5 кв.м; закласти дверні прорізи (два) між приміщеннями 1-5 площею 16,5 кв.м та 1-6 площею 12,8 кв.м, 1-5 площею 16,5 кв.м та 1-4 площею 16,4 кв.м; розібрати цегляну кладку під віконним прорізом для влаштування дверного прорізу у зовнішній стіні у приміщенні 1-5 площею 16,5 кв.м; закласти частину віконного прорізу у приміщенні 1-5 площею 16,5 кв.м; влаштувати вхідний дверний блок на місці віконного блоку у приміщенні 1-5 площею 16,5 кв.м. Зобов»язано ОСОБА_4 зі сторони дворового фасаду добудувати прибудову для розміщення кухні та вхідної групи (тамбуру). Витрати по переобладнанню покласти на ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1774 грн. 80 коп. витрат за проведення будівельно-технічної експертизи, 550 грн. 10 коп. судового збору, а всього 2324 гр. 90 коп.

Так позивач зазначає, що приймаючи вищевказане рішення суд керувався висновками судової будівельно-технічної експертизи, зробленої експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Ольгою Веонерівною Карпенко у відповідністю з ухвалою суду від 27.06.2013 р. та на замовлення позивача ОСОБА_4 Як виявилось в процесі спроб реалізації рішення суду, прийнятого на підставі висновків експерта, які є некоректними так як не враховують наявність права приватної власності відповідача ОСОБА_6 на земельну ділянку на якій розміщений і житловий будинок і всі об'єкти домоволодіння, господарчі будівлі та споруди, про розподіл яких між позивачами йдеться в рішенні суду. Через некоректні та завідомо неправильні висновки експерта, реалізація прийнятого судом на їх підставі рішення виявилась неможливою, що зумовило необхідність подання співвласником №1 ОСОБА_4 судового позову про розподіл земельної ділянки. Але і такий хід подій не дав результату, тому на сьогодні питання користування майном, яке було виділено судом на підставі завідомо неправильних висновків експерта ОСОБА_4 залишається не врегульованим.

Предметом спору, з яким позивач звернулася до суду, є визнання завідомо неправильними висновків експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Правовий статус експерта визначений Цивільним процесуальним кодексом, Законом України «Про судову експертизу», іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 53 ЦПК експертом є особа, якій доручено провести дослідження матеріальних об'єктів, явищ і процесів, що містять інформацію про обставини справи, і дати висновок з питань, які виникають під час розгляду справи і стосуються сфери її спеціальних знань.

Стаття 47 ЦПК встановлює, що експерт є іншим учасником цивільного процесу.

За правилами частини третьої статті 53 ЦПК та частини другої статті 147 ЦПК експерт зобов'язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок на задані йому питання, який приєднується до матеріалів справи.

Згідно з статтею 66 ЦПК висновок експерта, як докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом, є одним із видів доказів.

Частина шоста статті 147 ЦПК передбачає, що висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Отже, дії експерта, якому доручено проведення експертизи, полягають у складанні письмового висновку за результатами проведеного дослідження на задані питання щодо матеріальних об'єктів, явищ і процесів, що мають інформацію про обставини справи, який є доказом у справі і оцінюється судом за правилами статті 212 ЦПК.

Однією з гарантій незалежності судового експерта та правильності його висновку, передбачених статтею 4 Закону України «Про судову експертизу», є можливість призначення повторної судової експертизи.

Призначення судом повторної експертизи та доручення її проведення іншому експертові передбачено частиною другою статті 150 ЦПК, за умови якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

Відповідальність судового експерта передбачена статтею 14 Закону України «Про судову експертизу», відповідно до якої судовий експерт на підставах і в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Отже, чинним законодавством встановлено принципи судово-експертної діяльності, гарантії незалежності судового експерта та правильності його висновку, відповідальність судового експерта.

Оскарження дій експерта при здійсненні ним експертної діяльності у інший спосіб, ніж передбачено законом, може тлумачитися як втручання у його діяльність, порушення гарантій його незалежності.

Суд наголошує на тому, що при вирішенні цього спору необхідно з'ясувати питання про захист якого саме права позивача йдеться. Так, позивач звернулася до суду з позовом про визнання завідомо неправильними висновків експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, що виразилися у неповноті, неточності, необ'єктивності при проведенні будівельно-технічної експертизи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України).

Захист цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України, відповідно до частини другої якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права;

визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення;

припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Цей перелік не є вичерпним, тому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Однак, суд наголошує на тому, що рішення суду має бути дієвим і досягати мети - захисту прав особи. Ймовірне судове рішення про визнання завідомо неправильними висновків експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи ніяким чином не зможе призвести до захисту прав позивача і не вплине на обсяг її прав і свобод.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Тому, з'ясувавши характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача, суд дійшов висновку про неможливість його захисту в обраний позивачем спосіб.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов про відмову у задоволенні позову.

Керуючись Законом України «Про судову експертизу», статтею 16 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 47, 53, 57-66, 79, 88, 147, 150, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.Д.Усатов