АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/2373/17 Головуючий суддя І інстанції Скляренко С. О.
Провадження № 22-ц/790/5753/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради у Холодногірському районі м. Харкова про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И Л А :

Представник позивача - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1. У вказаному будинку також зареєстрована відповідач, однак її місцеперебування позивачу невідомо, не мешкає за вказаною адресою вже 15 років, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в утриманні будинку.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що судом безпідставно було ухвалено заочне рішення у справі, оскільки позивач такої згоди не давав. Також, висновок суду про відсутність предмету спору є помилковим. Зазначає ті самі обставини, на які посилався при подачі позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга підлягає часткового задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, ДМС України в Харківській області відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою в м. Харкові та Харківській області не значиться (а.с. 36, 43). У зв'язку із чим, відсутній предмет спору.

Між тим,судова колегія не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном і власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», виконавчим органам сільських, селищних, міських рад з 04.04.2016 року делеговані повноваження у сфері реєстрації/зняття з місця реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні.

З метою реалізації повноважень органів місцевого самоврядування щодо виконання функцій з реєстрації осіб постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207 затверджено Правила реєстрації місця проживання, які визначають механізм реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні та Порядок передачі інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

ОСОБА_2 є новим власником будинку АДРЕСА_1 з 10 травня 2017 року (а.с 7).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач наполягає, що відповідачка ОСОБА_3 не мешкає за адресою : АДРЕСА_1 більше ніж 10 років.

Зазначені доводи були підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно Інформаційній довідці з Реєстру територіальних громад міста Харкова, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1. (а.с 102)

Так, в судовому засіданні в апеляційній інстанції був допитаний у якості свідка громадянин ОСОБА_4, який є сусідом позивача та проживає за адресою : АДРЕСА_2.

Який пояснив, що мешкає в будинку, який розташований безпосередньо поряд із будинком, належним позивачу. З 2002 року він не бачив відповідачку, та стверджує, що із зазначеного часу вона не проживає за адресою її реєстрації. У сусідньому будинку спочатку мешкали інші особи, тривалий час будинок був у напіваварійному стані.

Згідно відповіді Харківського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківської області від 24 листопада 2017 року № 16038/15.1-04-06, наданої на запит Апеляційного суду Харківської області, відомості щодо смерті ОСОБА_3 - відсутні.

З відповіді КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 24» від 22 травня 2017 року № 05-22/1369 вбачається, що ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, за останні 6 місяців за медичною допомогою не зверталася.

Також, з актів про непроживання особи за місцем реєстрації від 20 листопада 2007 року, 18 травня 2011 року , 11 травня 2017 року, оригінали яких містять в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_1, починаючи з 23 вересня 2003 року, фактично не проживає, оскільки виїхала до свого брата до Росії, та після цього за вказаною адресою не з'являлася.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням підлягають задоволенню.

Оскільки Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради у Холодногірському районі м. Харкова не залучено до участі у справі у якості відповідача, колегія суддів відмовляє у позові в частині вимог про зобов*язання Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради у Холодногірському районі м. Харкова зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції підставою для чого, згідно п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Необхідно ухвалити нове рішення про задоволення позову із наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова