28 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КадєтовоїО.В., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації та перебування фізичних осіб, Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій неправомірними,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого
2017 року про закриття провадження у справі та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації та перебування фізичних осіб, Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій неправомірними.
Заочним рішенням Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 року позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено частково.
Позбавлено ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Визнано реєстрацію місця проживання ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 такою, що проведена з порушенням вимог законодавства та зобовʼязано Відділ формувань та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації та перебування фізичних осіб зняти з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1
ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
У грудні 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 звернулись до суду із заявою про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 року.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від
11 січня 2017 року заяву ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 задоволено, заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від
25 листопада 2016 року скасовано. Справу призначено до розгляду в загальному порядку.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від
15 лютого 2017 року допущено поворот виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від
15 лютого 2017 року провадження у цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації та перебування фізичних осіб, Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій неправомірними в частині позовних вимог до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації та перебування фізичних осіб закрито.
Повідомлено заявникові, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції адміністративного суду згідно юрисдикції і правил предметної та територіальної підсудності визначених КАС України.
Розʼяснено сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду в порядку цивільного судочинства з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від
15 лютого 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій неправомірними передано на розгляд Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.
Не погоджуючись із ухвалою Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року про закриття провадження у справі, ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку.
Не погоджуючись із ухвалою Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року про поворот виконання рішення суду, ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку.
Не погоджуючись із ухвалою Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року про передачу справи за підсудністю до іншого суду, ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від
15 лютого 2017 року про закриття провадження у справі залишено без змін.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від
15 лютого 2017 року про поворот виконання рішення суду залишено без змін.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від
15 лютого 2017 року про передачу справи за підсудністю до іншого суду залишено без змін.
Не погоджуючись із ухвалою Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року про передачу справи за підсудністю до іншого суду та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року, ОСОБА_4 оскаржив їх в касаційному порядку.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2017 року у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року про передачу справи за підсудністю до іншого суду та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій неправомірними, відмовлено оскільки зазначені ухвали не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до положень ст. 324 ЦПК України.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого
2017 року, якою закрито провадження у справі, та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року та повернути справу до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог
ОСОБА_4 до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації та перебування фізичних осіб про визнання дій неправомірними, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Разом з тим, повідомлено ОСОБА_4, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції адміністративного суду згідно юрисдикції і правил предметної та територіальної підсудності визначених КАС України.
Також розʼяснено сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду в порядку цивільного судочинства з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
За змістом п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцієючи законами України встановлено інший порядок судового провадження (п. ч. 2 ст. 17 КАС України).
Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства Українитермін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.
Відповідно до абзацу 7 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації, яким у вказаному спорі є Відділу формування та ведення реєстру ТГ ДАДА ДМР з питань місця реєстрації, як складова частина органу місцевого самоврядування .
За змістом ст. 3 КАС Українисправою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації та перебування фізичних осіб про визнання дій неправомірними, оскільки в цій частині позовних вимог спір про право цивільне у даному випадку відсутній.
Доводи скаржника про те, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року (справа № 804/4058/16) адміністративний позов ОСОБА_4 до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації та перебування фізичних осіб про визнання дій неправомірними та зобовʼязання вчинити певні дії повернуто позивачеві у звʼязку із тим, що справа не підсудна цьому адміністративному суду, не можуть бути прийняті судом з огляду на наступне.
В ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від
04 липня 2016 року (справа № 804/4058/16) постановленої по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації та перебування фізичних осіб про визнання дій неправомірними та зобовʼязання вчинити певні дії позивачеві розʼянено, що він може звернутися з даним адміністративним позовом до відповідного місцевого суду загального суду як адміністративного, з урахуванням вимог щодо його підсудності.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого
2017 року про закриття провадження у справі та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
За таких обставин, у силу п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України колегія суддів відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, оскільки її прийнято з додержанням вимог закону.
Керуючись статтями 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу Одеської міської ради, подану представником ОСОБА_8, відхилити.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від
15 лютого 2017 року про закриття провадження у справі та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації та перебування фізичних осіб, Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій неправомірними залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова Г.І. Мостова