Номер провадження № 2/201/2696/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Ходаківського М.П.,

за участі секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи батьком дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1В.) звернулася до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із вищенаведеним позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2М.) про визнання особи батьком дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В поданому позові ОСОБА_1просить визнати відповідача батьком її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхнього малолітнього сина в розмірі 1/3 частини доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач є батьком її малолітнього сина, проте реєстрація дитини відбулась у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Син сторін мешкає разом із позивачем та потребує додаткової фінансової допомоги від свого батька відповідача у справі.

Представник позивача надала суду заяву, в якій позовні вимоги уточнила, а саме з урахуванням наявності у відповідача ще двох неповнолітніх дітей просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача; просила задовольнити позов з урахуванням уточнень; просила справу розглянути за її відсутності.

Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без його участі. Також відповідачем через канцелярію суду були подані письмові заперечення, в яких відповідач визнав позовні вимоги в частині визнання батьківства відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не заперечував, що він є батьком цього хлопчика; позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково: просив їх стягнути у розмірі 1/6 частини від доходів, оскільки на його утриманні перебувають ще двоє малолітніх дітей.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Зі свідоцтва про народження серії 1-КИ № 355462, виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 20 вересня 2011 року, батьками малолітнього ОСОБА_3, 09 вересня 2011 року, є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 7).

Матеріалами справи підтверджено, що відомості про батька ОСОБА_3 записані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, якою визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Положеннями ст. 128 Сімейного кодексу України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги зазначені правові норми, а також те, що відповідач визнає себе батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд вважає за можливе зазначити наступне.

Судом встановлено, що за судовим наказом № 201/13174/17, виданим Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська 20 вересня 2017 року, зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання їхніх неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 32). Дані обставини (щодо наявності на утриманні відповідача ще двох неповнолітніх дітей) у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доведенню у даному судовому провадженні.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка доходу батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При визначені розміру аліментів, який відповідач має сплачувати позивачу на утримання їхньої малолітньої дитини, суд враховує положення ч. 2 ст. 182 та ст. 183 Сімейного кодексу України, а також те, що до стягнення зі ОСОБА_2 присуджено аліменти на утримання двох інших неповнолітніх дітей (а.с. 32), у звязку із чим суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, частково задовольнивши таким чином позовні вимоги в даній частині.

При цьому суд виходить з того, що законодавством розмір аліментів на трьох дітей встановлено у розмірі 1/2 частини, та оскільки в даному випадку відповідач стає платником аліментів на утримання трьох дітей від різних жінок, то розмір аліментів, які він має сплачувати на утримання сина ОСОБА_8 визначається з такого розрахунку: 1/2 : 3 = 1/6 ().

Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача з 02 серпня 2017 року.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, керуючись ч. 2 ст. 88 ЦПК України, у звязку із частковим задоволенням позову, а також приймаючи до уваги, що на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 640,00 грн., а також стягнути із відповідача на користь позивача сплачений останньою судовий збір за позовні вимоги про встановлення батьківства у розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 180-182, 183 СК України, ст. ст. 10, 60, 130, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи батьком дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати щомісяця із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 02 серпня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи батьком дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2) витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.П. Ходаківський