АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 757/1506/16-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Гладун Х.А.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

23 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Панченка М.М.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача Державної казначейської служби України Богуша Павла Миколайовича про роз'яснення рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2017 року у справі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України про відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів досудового розслідування, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2017 року задоволено частково позов ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України про відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів досудового розслідування.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 компенсацію за прострочення перерахування коштів за рішенням суду в розмірі 3 250 гривень 19 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

09 жовтня 2017 року до Апеляційного суду м. Києва від представника відповідача Державної казначейської служби України Богуша Павла Миколайовича надійшла заява про роз'яснення рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2017 року. В обґрунтування заяви зазначено, що Державна казначейська служба України отримала виконавчий лист про стягнення на користь ОСОБА_4 грошових кошів в розмірі 3 250,19 грн., проте боржнику не зрозуміло, за рахунок бюджетних асигнувань якої бюджетної програми воно підлягає виконанню. Зазначив, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» передбачено бюджетні асигнування за кодом програмної класифікації видатків та кредитування 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та за кодом програмної класифікації видатків та кредитування 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою», а тому, оскільки первісно ухвалене рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 травня 2014 року про стягнення коштів на користь ОСОБА_4 підлягало виконанню за рахунок коштів бюджетної програми КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», а зі змісту рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2017 року вбачається посилання на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідач Державна казначейська служба України не може визначитися, за рахунок коштів якої бюджетної програми варто виплати компенсацію позивачу. За таких обставин, просив Апеляційний суд міста Києва роз'яснити рішення від 02 березня 2017 року шляхом зазначення рахунку державного бюджету, що повинен застосовуватись при його виконанні.

В судове засідання представник відповідача Державної казначейської служби України та представник позивача ОСОБА_4 не з"явились. про день та час розгляду заяви судом повідомлялись у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд заяви у відсутності сторін у справі.

Колегія суддів, вивчивши заяву представника відповідача Державної казначейської служби України Богуша Павла Миколайовича та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Стаття 221 ЦПК України встановила, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Як зазначено в пункті 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. В ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як вбачається зі змісту рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2017 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення на його користь грошової компенсації за прострочення виконання рішення суду, в порядку Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Питання щодо наявності чи відсутності підстав для відшкодування позивачу шкоди в порядку Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» Апеляційним судом міста Києва не вирішувалося, так як дане питання не стосувалося предмету доказування у цій справі та було вирішено при ухваленні рішення Коростенським міськрайонним судом Житомирської області від 16 травня 2014 року.

В рішенні також прямо зазначено, що підставою для нарахування і стягнення компенсації у вигляді трьох відсотків річних є положення ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Обґрунтування та мотиви, з яких виходив Апеляційний суд м. Києва при ухваленні такого рішення, викладені в мотивувальній частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2017 року в ясній, чіткій та зрозумілій формі.

При цьому, представником відповідача Державної казначейської служби України Богушем Павлом Миколайовичем в поданій ним заяві не вказано, в чому саме полягає незрозумілість ухваленого Апеляційним судом м. Києва рішення від 02 березня 2017 року із посиланням на його зміст.

Всі доводи заяви стосуються лише визначення бюджетної програми, за рахунок коштів якої ухвалене Апеляційним судом міста Києва рішення може бути виконане, тобто безпосередньої процедури і порядку виконання рішення за рахунок бюджетних коштів, встановлення яких не відноситься до повноважень суду, а, згідно Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15 квітня 2015 року, віднесено до завдань Казначейства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що представником відповідача Державної казначейської служби України Богушем Павлом Миколайовичем в поданій ним заяві не наведено достатніх та обґрунтованих підстав вважати рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2017 року незрозумілим, так як вказане рішення викладене в чіткій і доступній формі, в ньому конкретно зазначено висновки суду по суті позовних вимог,а тому передбачені процесуальним законодавством підстави для його роз'яснення відсутні.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

В задоволенні заяви представника відповідача Державної казначейської служби України Богуша Павла Миколайовича про роз'яснення рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2017 року у цивільній справі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України про відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів досудового розслідування - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: