Провадження № 4-с/761/221/2017
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни, заінтересовані особи - головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Руденко Наталія Вікторівна, ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа від 28.12.2016 року у виконавчому провадженні №52107682 та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2017 року до суду надійшла зазначена скарга.

В скарзі скаржник просить: визнати рішення головного державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Руденко Н.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні №52107682 від 28.12.2016 року неправомірними; скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Руденко Н.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №52107682 від 28.12.2016 року; зобов'язати головного державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Руденко Н.В. відновити виконавче провадження №52107682 щодо примусового виконання виконавчого листа №761/24382/15-ц від 09.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» боргу в сумі 19 418,86 грн.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва за яким з ОСОБА_3 на користь заявника стягнуто загальну суму 19 418,86 грн. видано виконавчий лист, який був пред'явлений до виконання. 28.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Як зазначає заявник, рішення суду не виконано, постанова державного виконавця є незаконною та підлягає скасуванню на тій підставі, що після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не в повному обсязі здійснювались виконавчі дії для виконання рішення суду та отримання стягнутих сум. Зокрема заявник зазначає, що державний виконавець не скористався своїми правами, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження», не здійснено розшуку майна боржника, не проводилась перевірка майнового стану боржника у відповідності до положень ст.52 Закону України «Про виконавче провадження»; він не звертався із заявою про звернення стягнення на майно боржника; не виїжджав за місцем проживання боржника для проведення огляду, опису та накладення арешту на нерухоме та рухоме майно з подальшою його реалізацією.

В судове засідання представник скаржника не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, зазначає, що скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про судове засідання, до суду не надійшли заперечення чи пояснення на вимоги скарги, також до суду не надійшла копія виконавчого провадження.

Боржник - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про судове засідання.

А тому суд продовжив розгляд скарги у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 2 та 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає права та обов'язки державного виконавця.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч.5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як встановлено в судовому засіданні, 11 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва розглянув справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 418,86 грн.

Рішення набрало законної сили та 09.05.2016 видано виконавчий лист.

Суду не надано копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

На неодноразові вимоги суду виконавче провадження до суду не було надано, а тому суд позбавлений можливості встановити повноту проведення виконавчих дій державним виконавцем.

Постановою від 28.12.2016 року головний державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Руденко Н.В. повернула виконавчий лист стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначено в постанові, згідно інформації отриманої від Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії встановлено, що боржник отримує пенсію в Шевченківському районі м.Києва, виплатний центр: м.Київ, вул.Мініна, 4а (Дніпровський район). 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» (нова редакція). Вимогами статей 37, 39 Закону не передбачено закінчення виконавчого провадження у зв'язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Таким чином, виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу у відповідності до вимог пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Також в постанові роз'яснено право стягувача пред'явити виконавчий лист в межах строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» за місцем нарахування пенсії боржнику, для звернення стягнення на його доходи.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній до 05.10.2016 року) державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Нормами чинного Закону України «Про виконавче провадження» не визначено строків здійснення виконавчого провадження.

Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначає у яких випадках виконавчий документ повертається стягувачу. Зокрема у відповідності до п.2 ч.1 зазначеної статті, у випадку коли у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частина 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби (ч.5 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначає перелік підстав за яких виконавчий документ повертається стягувачу; ч.1 ст.39 зазначеного Закону визначає підстави за яких виконавче провадження підлягає закінченню. Серед зазначених підстав відсутня підстава - направлення виконавчого провадження за належністю до органу виконавчої служби.

Як зазначає державний виконавець в постанові, підставою для повернення виконавчого листа є та обставина, що місцем отримання пенсії боржника є Дніпровський район м.Києва.

Зазначені підстави повернення виконавчого листа заявник не оскаржував.

Водночас як вбачається із скарги - підставою звернення до суду із скаргою є вчинення виконавчий дій не в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, підстави звернення до суду із скаргою, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни, заінтересовані особи - головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Руденко Наталія Вікторівна, ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа від 28.12.2016 року у виконавчому провадженні №52107682 та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м.Києва до Апеляційного суду м.Києва. Сторона, яка приймала участь у справі, але не була присутня при проголошенні ухвали може її оскаржити протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Н.Г.Притула