Провадження № 22-ц/773/726/17 Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

з участю:

секретаря Лимаря Р.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Дельта Банк», подану його представником ОСОБА_1, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду із даним позовом до ОСОБА_4, мотивуючи вимоги тим, що 17 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0, за умовами якого позичальниця отримала кредитні кошти в розмірі 30 000 доларів США зі сплатою 15,5 % річних зі строком до 15 вересня 2023 року.

На забезпечення виконання зазначеного договору між ними 17 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є чотирьохкімнатна квартира загальною площею 79,8 кв.м., житловою - 51,0 кв.м., що знаходиться за адресою: пр. Молоді, 11/136 в м. Луцьку Волинської області.

8 грудня 2011 року АКІБ «УкрСиббанк» відступив свої права вимоги, у тому числі й за вказаним кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Позивач зазначав, що ОСОБА_4 не виконувала умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 28 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 621 900,09 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмета іпотеки у власність; визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вищезазначену квартиру; стягнути судові витрати у справі.

Справа була розглянута судами, однак судові рішення першої та апеляційної інстанції скасовані ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального права, просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову .

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в іпотечному договорі сторони обумовили позасудовий порядок звернення стягнення на іпотечне майно, то у позивача відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на іпотечне майно в судовому порядку, у звязку із чим в задоволенні позову слід відмовити.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи і нормам матеріального права та узгоджуються із правовою позицією судів вищих інстанцій.

Згідно з нормами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено матеріалами справи, 17 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0, за умовами якого позичальниця отримала кредитні кошти у розмірі 30 000,00 доларів США строком до 15 вересня 2023 року.

Для забезпечення виконання зазначеного договору 17 вересня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 уклали договір іпотеки №315032, предметом якого є чотирьохкімнатна квартира загальною площею 79,8 кв.м., житловою - 51,0 кв.м., що знаходиться на пр. Молоді, 11/136 в м. Луцьку Волинської області та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу 11 липня 2007 року за реєстровим №2111.

Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконувала, у звязку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 28 липня 2015 року становила 621 900,09 грн.

Листом від 07 серпня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" направило відповідачу вимогу у тридцятиденний строк виконати взяті на себе зобовязання за кредитним договором, та попередило, що у випадку невиконання вимоги банк розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно у позасудовому або в судовому порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору.

З даним позовом до ОСОБА_4 банк звернувся в суд і 25 серпня 2015 року судом зареєстровану його позовну заяву.

Під час розгляду справи судом відповідач ОСОБА_4 оплатила в рахунок погашення заборгованості суму в розмірі 621900,09 грн., що стверджується квитанцією № 15532578 від 03 березня 2016 року.

В судовому засіданні 04 квітня 2017 року представником банку надано розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_4 станом на 05 грудня 2016 року, в якому вказано про наявність боргу в сумі 240695,59 грн., з яких 7443,11 доларів США (192767,19 грн.) тіла кредиту, 688,53 доларів США (17832,06 грн.) відсотків та 30096,34 грн. пені.

Зі змісту договору іпотеки вбачається, що вартість предмета іпотеки становить 557056 грн., що було еквівалентно 110308,11 доларів США.

За висновками звіту про оцінку квартири станом на 22 січня 2016 року вартість іпотечного майна складала 1208570 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення та предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором, або будь-якого зобов'язання, що забезпечується іпотекою за цим договором, у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки та в інших випадках відповідно до законодавства (а.с.32).

Згідно з п. 4.2 зазначеного договору звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання відповідно до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку». Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням із застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до чинного законодавства.

У розділі 5 вказаного договору сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, одним із способів здійснення якого є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (п. 5.2.1).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст.39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. 335 та ст. 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Аналогічні правові висновки містяться у правових позиціях Верховного Суду України, викладених у постановах від 14 вересня 2016 року в справі № 6-1219цс16, від 28 вересня 2016 року в справі № 6-1243цс16, та від 22 березня 2017 року в справі № 6-2967цс16.

Таким чином, з укладеного іпотечного договору вбачається, що сторонами в договорі було погоджено позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на таке майно.

Як встановлено в судовому засіданні і це підтвердили представники сторін, банк за наявності передбаченої іпотечним договором можливості переходу власності на предмет іпотеки до банку, таким позасудовим способом захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора не скористався. А обраний банком спосіб захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки не може бути реалізований в судовому порядку на підставі рішення суду.

Отже, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 308 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню, оскільки суд першої інстанції рішення ухвалив з додержання норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Дельта Банк», подану його представником ОСОБА_1, відхилити.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді