АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Холоденко Тетяни Олександрівни в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4, Головне управління юстиції у м. Києві, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_3. звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його тітка ОСОБА_5, після смерті якої залишилася спадщина, що складається, зокрема, з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що строк, встановлений законом для прийняття спадщини, позивач пропустив, оскільки не зміг своєчасно дізнатися про смерть тітки, просив про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у строк два місяці.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідачки, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.49-50), після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, право власності на яку визнано за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2013 року (а.с.56) та 07 травня 2013 року проведена державна реєстрація (а.с.57).

Встановлено, що на день смерті ОСОБА_5 спадкоємці першої та другої черги відсутні, а 24 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5, в якій зазначено про відсутність інших спадкоємців (а.с.34).

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року встановлено, що ОСОБА_2 є рідною племінницею ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. Зі змісту рішення вбачається, що при укладенні шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_8, спадкодавець змінила прізвище на «ОСОБА_5» (а.с.46).

08 квітня 1969 року Могилів-Подільським міським РАЦСом Винницької області видано свідоцтво про народження ОСОБА_3 (російською мовою), відповідно до якого батьками є: батько ОСОБА_10 (російською мовою), мати ОСОБА_11 (російською мовою) (а.с.142).

09 лютого 2015 року Могилів-Подільським РС УДМС України у Вінницькій області видано паспорт на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Могилів-Подільский Вінницької області (російською мовою - ОСОБА_3) (а.с.61).

24 березня 2015 року позивач та третя особа ОСОБА_4 звернулися із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 (а.с.59 зв.).

24 березня 2015 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки на час відкриття спадщини не проживали разом із спадкодавцем, а також протягом шести місяців не заявили про прийняття спадщини (а.с.65 на зв. - 66).

Задовольняючи позов районний суд виходив з поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, остільки позивач проживав окремо від спадкодавця, в іншій області, відповідач в заяві про прийняття спадщини зазначила про відсутність інших спадкоємців, а нотаріусом не вчинилося жодних дій по встановленню кола спадкоємців після смерті ОСОБА_5, повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини або здійснення виклику шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Питання спадщини регулюється Книгою 6 ЦК України, зокрема ст. 1216 ЦК України надає легальне визначення спадкування як переходу прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у абзаці 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, в порушення вимог ст. 370-7 ЦПК України не врахував зазначену правову позицію Верховного Суду України й безпідставно визнав поважною причиною пропуску строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, необізнаність ОСОБА_3 про смерть ОСОБА_5 з причин неповідомлення його про це безпосередньо відповідачкою та нотаріусом через засоби масової інформації.

За таких обставин, не може бути визнано доказом на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини пояснення свідка ОСОБА_12 про приховування відповідачкою інформації щодо настання смерті ОСОБА_5

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі відсутні переконливі докази, які б давали правові підстави до висновків про неможливість ОСОБА_3 подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений положеннями ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк з дня відкриття спадщини, з поважних причин, в той час як відсутність інформації про смерть спадкодавця таких підстав не дає.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 та його поновлення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Холоденко Тетяни Олександрівни в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4, Головне управління юстиції у м. Києві, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскарженo в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/12048/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10858/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.