Провадження № 22-ц/780/2907/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 23.11.2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді Сержанюка А.С., членів колегії суддів Коцюрби О.П., Олійника В.І., із участю секретаря Дрозда Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

18 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, де, з врахуванням внесених уточнень та доповнень, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 2 490 000 грн., суму інфляційного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення - 2 596 974,23 грн. та три відсотки річних - 312 103 грн., а всього 5 399 077,23 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18 травня 2009 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір про надання позики, за яким він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 800 467,50 грн., що еквівалентно 105 000 доларів США.

За цим договором ОСОБА_2 зобовязався до 31 грудня 2012 року повернути всю позику, однак в обумовлений договором строк ОСОБА_2 не повернув грошові кошти.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики в розмірі 5 399 077 грн. та вирішено питання судового збору.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що у строк, визначений договором про надання позики, а саме: 31 грудня 2012 року ОСОБА_2 не повернув позивачу грошові кошти у розмірі 800 467,50 грн., що еквівалентно 105 000 доларів США.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд вважав, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про надання позики.

При цьому, до розрахунку судом взято середньоготівковий курс продажу долара США в банках м. Києва станом на день звернення до суду - 24 грудня 2015 року, що складає 2 490 000 грн. та визнано необхідним стягнути також інфляційні втрати від простроченої суми у загальному розмірі 2 596 974,23 грн. та три відсотки річних від простроченої суми - 312 103 грн.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 18 травня 2009 року сторони уклали між собою договір про надання позики, за яким ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 у власність грошові кошти у розмірі 800 467,50 грн., що еквівалентно 105 000 доларів США ( а.с. 3 т. 1, а.с. 61 т. 2 ).

Відповідно до п.п 4-6 цього правочину, ОСОБА_2 зобовязався повернути всю позику до 31 грудня 2012 року у гривнях, виходячи з середньоготівкового курсу продажу долара США в банках м. Києва, встановленого станом на 14 годину 00 хвилин Київського часу відповідного календарного дня, в якому здійснюється повернення суми ( частини суми ) позики ( джерело інформації про середній курс продажу долара США в банках м. Києва: інтернет-сайт http://tables.finance.ua/ru/currency/avgcash.

Проте, взятих на себе зобовязань за договором ОСОБА_4 не виконав, у звязку із чим ОСОБА_3 18 грудня 2015 року звернувся до суду із зазначеним позовом, який уточнив та доповнив 06 березня 2017 року ( а.с. 2-3, 117-121 т. 1 ).

На підтвердження заявлених вимог надав докази про середній готівковий курс продажу долара США в банках м. Києва на день звернення позивача до суду - 24,90 грн. за 1 долар США ( а.с. 4 т. 1).

Будь-яких доказів на спростування середнього готівкового курсу продажу долара США в банках Києва у ході розгляду справи по суті відповідач не надав.

У відповідності до висновку експерта №809/тдд Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 20 грудня 2016 року, проведеного на підставі ухвали місцевого сулу від 06 червня 2016 року, підпис в оригіналі договору позики від 15 травня 2009 року на кожній сторінці договору під написом «позичальник» виконано самим ОСОБА_2.

Питання «Чи відповідає дата складання договору позики від 15 травня 2009 року істинному віку даного договору позики?» не вирішувалося у звязку з відсутністю в розпорядженні експерта науково обґрунтованої, затвердженої методики ( а.с. 102-104 т. 1 ).

Окрім іншого, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 липня 2017 року призначено по справі повторну судову комісійну комплексну криміналістично-почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено наступні запитання: Чи виконаний підпис в графі «Позичальник» договору про надання позики від 15 травня 2009 року ОСОБА_2 чи іншою особою?, Чи відповідає час виготовлення тексту договору зазначеній у ньому даті - 15 травня 2009 року? ( а.с. 205-206 т. 1 ).

Відповідно до висновку експертів №15736:15738/17-32 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20 жовтня 2017 року підписи від імені ОСОБА_2, які містяться у графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» у рядку «____/ОСОБА_2/» на лицевій та зворотній сторонах у договорі про надання позики від 15 травня 2009 року, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів ОСОБА_2 ( а.с. 39-42 т. 2 ).

Разом з цим, представник ОСОБА_2 ОСОБА_5, яка відповідно до ч. 2 угоди про надання правової допомоги-адвокатських послуг має право представляти інтереси довірителя, зокрема, в судових органах всіх інстанціях ( а.с. 15 т. 1), отримала рахунок №6806 від 22 серпня 2017 року по експертизі №15739/17-34 ( а.с. 10 т. 2 ) для належного виконання ( а.с. 22 т. 2 ).

Однак, 24 жовтня 2017 року до Апеляційного суду Київської області від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулися матеріали даної справи з повідомленням про неможливість надання висновку в частині судово-технічної експертизи документів ( №15739/17-34 ) на вирішення, якої ставилося питання «Чи відповідає час виготовлення тексту договору зазначеній у ньому даті - 15 травня 2009 року?» у звязку з незабезпеченням виконання ухвали в частині оплати вартості проведення експертизи ( а.с. 35-37 т. 2 ).

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відтак, враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у визнанні факту невідповідності дати підпису даті укладання договору згідно до положень 146 ЦПК України.

Окрім іншого, під час апеляційного розгляду в судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 визнав апеляційну скаргу в частині необґрунтованості позовних вимог щодо суми інфляційного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Таким чином, заборгованість за правочином, станом на 18 грудня 2015 року, становить 2 614 500 ( 105 000 х 24,90 ) грн.

Однак, на переконання апеляційного суду, враховуючи положення ст. 11 ЦПК України, заявлені позовні вимоги мають бути задоволені на суму 2 490 000 грн., як зазначив позивач.

При цьому, він не позбавлений можливості звернутись до суду із відповідними вимогами щодо стягнення різниці між названими сумами.

На переконання апеляційного суду, мають бути частково задоволені і вимоги позивача щодо стягнення трьох процентів річних у відповідності до положень ст. 625 ЦК України, розмір яких становить 312 102,74 ( 2 490 000 х 3 : 100 х 1 525 : 365 ) грн.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування судового рішення і часткове задоволення позову - стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в розмірі 2 490 000 грн. та три проценти річних 312 102,74 грн., а всього на загальну суму 2 802 102,74 ( 2 490 000 + 312 102,74 ) грн.

В задоволенні позовних вимог, щодо стягнення суми боргу із врахуванням індексу інфляції, враховуючи пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_6, положення правової позиції Верховного Суду України по справі 6-771цс15 від 27 січня 2016 року, згідно якої норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях, з точки зору суду другої інстанції, слід відмовити.

Окрім іншого, такий висновок апеляційного суду викликаний і відсутністю складових заборгованості у рішенні місцевого суду, усупереч положень ст. 215 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції, без додержання норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст. 625 ЦК України, ст.ст. 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, неправильно прийшов до висновку про необхідність стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 399 077 грн.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення зазначених норм матеріального і процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, знайшли своє підтвердження в названій частині при розгляді апеляційної скарги.

Відповідно, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення заявлених позовних вимог за їх обґрунтованістю, визначеною апеляційним судом, на підставі положень ст. 309 ЦПК України та ст.ст. 526, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 146, 212-215 ЦПК України.

У відповідності до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, відповідно до розміру задоволених вимог апеляції у розмірі 51,9 ( 2 802 102,74 : 5 399 077, 23 )%, сплачений ним судовий збір - 3 575,91 ( 6 890 х 51,9 : 100 ) грн. та судовий збір на користь держави - 579,09 ( 1 110 х 51,9 : 100 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 2 490 000 грн., три відсотки річних 312 102,74 грн., а всього на загальну суму 2 802 102,74 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 3 575,91 грн. та судовий збір на користь держави - 579,09 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_7