Справа № 296/706/17
РІШЕННЯ

"21" квітня 2017 р. м.Житомир

Головуючого - судді Сингаївського О. П.,

при секретарі Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного підприємства «Українські спеціальні системи звязку» до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Українські спеціальні системи звязку» про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулось ДП «Українські спеціальні системи звязку» із вказаною позовною заявою, в якій просило розірвати договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля Ford Transit Van RVD 430 Jumbo, 2008 року випуску, транзитний номер ВЕ 0064, номер кузова НОМЕР_1 від 26.04.2016 року, укладеного між підприємством та ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.04.2016 року був проведений аукціон на товарній біржі «Подільська» де реалізувався автомобіль Ford Transit Van RVD 430 Jumbo, 2008 року випуску, транзитний номер ВЕ 0064, номер кузова НОМЕР_1. Власником майна виступало ДП «Українські спеціальні системи». В результаті аукціону вищевказаний автомобіль був придбаний ОСОБА_1 за 137 500 грн. В той же день був підписаний договір купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 Договору купівлі продажу передача автомобіля, що є предметом даного договору здійснюється протягом трьох календарних днів. Але так, як ОСОБА_1 не мала можливості відразу забрати автомобіль між сторонами була досягнута усна домовленість про те, що ОСОБА_1 мала відшкодувати кошти, які будуть затрачені на зберігання автомобіля.

Позивач вважає, що між Підприємством та Відповідачем було фактично укладено правочин про компенсацію вартості зберігання транспортного засобу, який був спрямований та повязаний з виконанням договору купівлі-продажу наведеного вище транспортного засобу.

Однак, станом день звернення до суду кошти ДП «Українські спеціальні системи» не сплачені.

Відтак, вважаючи, що відбулось істотне порушення договору, позивач посилаючись на статті 611, 651 просить суд розірвати договір купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом, який був прийнятий до спільного розгляду з первісним.

В зустрічному позові ОСОБА_1 просить Визнати за нею право власності на транспортний засіб Ford Transit Van RVD 430 Jumbo, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2.

В позові остання посилається на те, що згідно протоколу № 1 проведення аукціону на товарній біржі «Подільська» від 26.04.2016 року її визнано переможницею торгів, які відбулись 26 квітня 2016 року, по лоту № 1, а саме: автомобіль Ford Transit Van RVD 430 Jumbo, 2008 року випуску, транзитний номер ВЕ 0064, номер кузова НОМЕР_1 від 26.04.2016 року.

На підставі протоколу аукціону між ОСОБА_1 та ДП «Українські спеціальні системи звязку» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля.

Також, позивачкою за первісним позовом у відповідності до умов проведення торгів та укладеного договору 26.04.2016 року було здійснено повний розрахунок за придбаний транспортний засіб. Вказаний автомобіль 26 квітня 2016 року було фактично передано їй.

При цьому вказує, що ДП «Українські спеціальні системи звязку» в силу наявності первісного спору з приводу невиконання нею зобовязань, ухиляється від передачі їй свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу /технічний паспорт/, в силу чого згідно чинного законодавства, ОСОБА_1 фактично позбавлена можливості використовувати даний автомобіль.

Представники сторін у судове засідання не зявились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, подані позови підтримують у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні первісного позову та задовольняє зустрічний позов, виходячи з наступного.

04.12.2013 року постановою Господарського суду м. Києва визнано банкрутом Державне підприємство «Українські спеціальні системи звязку» (01054, м. Київ, вул. Воровського, 32, ) та відкрито ліквідаційну процедуру.

26.04.2016 року був проведений аукціон на товарній біржі «Подільська» де реалізовувався автомобіль Ford Transit Van RVD 430 Jumbo, 2008 року випуску, транзитний номер ВЕ 0064, номер кузова НОМЕР_1. Власником майна виступало ДП «Українські спеціальні системи».

Згідно протоколу № 1 проведення аукціону на товарній біржі «Подільська» від 26.04.2016 року, ОСОБА_1 визнано переможницею торгів, які відбулись 26 квітня 2016 року, по лоту № 1, а саме: автомобіль Ford Transit Van RVD 430 Jumbo, 2008 року випуску, транзитний номер ВЕ 0064, номер кузова НОМЕР_1 від 26.04.2016 року.

На підставі протоколу аукціону 26 квітня 2016 року між відповідачкою за первісним позовом та ДП «Українські спеціальні системи звязку» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля.

У відповідності до умов проведення торгів та укладеного договору, 26.04.2016 року ОСОБА_2 було здійснено повний розрахунок за придбаний транспортний засіб.

Вказаний автомобіль 26 квітня 2016 року було фактично передано ОСОБА_1, про що свідчить акт прийому-передачі транспортного засобу, укладений між покупцем та ДП «Українські спеціальні системи звязку».

Згідно пункту 3.1. договору, право власності на автомобіль, що є предметом даного Договору, переходить до Покупця з моменту фактичного отримання.

За наведених обставин та наданих матеріалів суд прийшов до висновку, що станом на день звернення до суду, ОСОБА_2 виконала всі взяті на себе зобовязання за договором купівлі-продажу.

При цьому, матеріали справи не містять підтвердження передачі Позивачем ОСОБА_2 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту), що в свою чергу виключає можливість у ОСОБА_1 здійснити перереєстрацію транспортного засобу, оскільки відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року, для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації крім документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_1, фактично будучи власником спірного транспортного засобу, відповідно до протоколу проведення аукціону на товарній біржі «Подільська» та договору купівлі-продажу, не може реалізувати своє право власності, оскільки остання не може здійснити перереєстрацію, у встановленому законодавством порядку, придбаного та переданого їй транспортного засобу.

В свою чергу, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема, статті 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном.

За приписами ж частин 1-4 статті 41 Конституції України, з якими презюмуються положення статті 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

За приписами статті 328 вказаного Кодексу України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України гарантовано право кожної особи звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 наведеної норми визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права.

Також, способи захисту права власності врегульовано главою 29 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту даної правової норми право на звернення до суду з позовом про захист речових прав на майно встановлюється за позивачем, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, та створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно.

Тобто, визнання права власності здійснюється судом за наявності існуючого (яке виникло згідно з приписами законодавства) права власності на майно в межах спору власника з іншою особою про право на це майно.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог зустрічного позову та визнання за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб Ford Transit Van RVD 430 Jumbo, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2.

Відносно позовних вимог ДП «Українські спеціальні системи звязку» щодо розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу від 26.04.2016 року, суд вважає, що останні не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Зобовязанням, згідно статті 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання, зокрема, виникають з договорів та інших правочинів.

Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено чинним законодавством, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Кодексу, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до пункту 5.1 спірного договору, вартість транспортного засобу складає 137 500,00 грн.

Згідно положень пункту 2.1. передача автомобіля здійснюється протягом трьох календарних дні з моменту повної сплати вартості.

Як свідчать матеріали справи, а саме квитанція до прибуткового касового ордера № 1 від 26.04.2016 року та квитанція від 12.04.2016 року про сплату гарантійного внеску, який зараховується в рахунок оплати лоту, ОСОБА_1 в повному обсязі та згідно вимог положень договору купівлі-продажу здійснила оплату придбаного автомобіля.

При цьому, матеріалами справи спростовуються твердження позивача про те, що транспортний засіб після підписання договору купівлі-продажу перебував на зберіганні у ДП «Українські спеціальні системи звязку». Так, в матеріалах справи наявний акт прийому-передачі транспортного засобу, згідно якого автомобіль Ford Transit було передано ОСОБА_1 26 квітня 2016 року.

Окрім того, матеріали справи не містять будь-якого підтвердження про укладення усної угоди між сторонами про зберігання автомобіля, на що посилається позивач.

При цьому суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 208 Цивільного кодексу України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно статті 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, за відсутності договору зберігання укладеного між сторонами в письмовій формі суд вважає доводи позивача необґрунтованими.

Окрім того, за приписами статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оскільки ОСОБА_1 жодного порушення умов договору купівлі-продажу транспортного засобу від 26.04.2016 року не допустила, а навпаки належним чином виконала всі свої зобовязання, суд не вбачає підстав для розірвання договору.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись статтями 11, 15, 16, 316, 328, 346, 392, 509, 526, 651 ЦК України, статтями 10, 11, 60, 208, 209, 224, ЦПК України України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Державного підприємства «Українські спеціальні системи звязку» про розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу від 26.04.2016 року відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, право власності на транспортний засіб Ford Transit Van RVD 430 Jumbo, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2.

Стягнути з Державного підприємства «Українські спеціальні системи звязку» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судовий збір у розмірі 1375,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят пять 00 коп. ).

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя О. П. Сингаївський