АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 2-3416/11
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10438/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Малинников О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

23 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 8 червня 2011 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 8 червня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «»ОТП Факторинг Україна» суму в розмірі 24 976,91 доларів США, що еквівалентно 199 026 грн., 3 531 долар США 82 цента, що еквівалентно 28 142 грн. 95 коп. та 422 534, 29 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_4, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у червні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що згідно умов кредитного договору від 5 грудня 2007 року відповідачу ОСОБА_5 надано кредит у розмірі 33371,83 дол. США, на умовах щомісячного погашення кредиту, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

Відповідно до умов договору погашення боргу має відбуватися щомісяця із сплатою процентів з кожного місяця. Долученою до позовної заяви довідкою розрахунком підтверджено, що отриманий кредит відповідач не виплачує за умовами договору.

Зазначив, що в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, інших передбачених Договором платежів, а також можливих штрафних санкцій, ОСОБА_4 виступила поручителем за Кредитним договором, згідно з яким вона поручилася за виконання останнім взятих на себе зобов'язань в повному обсязі.

Також зазначив, що відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 5 листопада 2010 року та у відповідності до ст.ст. 512,514,1077-1079,1082,1084 ЦК України, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ, «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за спірним кредитним договором.

В зв'язку з викладеним, оскільки відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання, позичальник кредит не повертає, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути солідарно з відповідачів кредитну заборгованість, яка станом на 10 травня 2011 рік складає 649 703,25 грн. та судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи 5 грудня 2007 року між ОСОБА_5 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»був укладено кредитний договір № СL, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 33 371,83 дол. США.

Позичальник, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Позивачу вказані кредитні кошти у встановлені строки, а також сплатити відповідну платню за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в Кредитному Згідно з п. 1.5. частини № 2 Кредитного договору повернення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі Платежу та не пізніше Дати Платежу, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим Договором.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань позивачем здійснено вимогу дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі.

Також з матеріалів справи вбачається, що станом на 19 травня 2010 року заборгованість ОСОБА_5 по кредиту складає 216 150,94 гривень, що еквівалентно 27 271, 47 доларів США та 31 859,25 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Станом на 19 травня 2010 року заборгованість по відсоткам за Кредитним договором складає 18 186,45 гривень, що еквівалентно 2 294,56 дол. США за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, за несвоєчасне повернення кредиту нарахована пеня за період з 6 липня 2009 року по 19 травня 2010 року в розмірі 31 509,25 гривень.

5 грудня 207 року між Банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № SR - 002/1010/2007, відповідно до умов якого поручитель, прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 5 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за спірним кредитним договором.

Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 статті 554 ЦК України визначає також, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 статті 1054 ЦЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами належним чином не виконуються взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

У разі, якщо такий строк не встановлено,порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як роз'яснив Верховний Суд України в правовій позиції від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останньої, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Сплив передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку є підставою для відмови в задоволенні позову не з підстав спливу строку позовної давності, а з підстав припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Як вбачається з матеріалів справи, досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 липня 2009 року поручитель отримала 21 липня 2009 року, а з позовом до суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося у червні 2010 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого для пред'явлення вимоги до поручителя.

За таких обставин, враховуючи, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пропущено строк пред'явлення вимоги до поручителя ОСОБА_4, порука останньої за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору є такою, що припинилася.

Вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № CL23785 заявлені вже після припинення поруки за зобов'язаннями ОСОБА_5 а тому є такими, що заявлені безпідставно, оскільки кредитор втратив право на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Суд першої інстанції вказані обставини не врахував, положення ч. 4 ст. 559 ЦК України до існуючих між сторонами правовідносин не застосував та помилково стягнув заборгованість за кредитним договором. з поручителя.

Оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що на момент звернення позивача з даним позовом до суду, порука за зобов'язаннями ОСОБА_5 вже припинилася, а наслідком припинення поруки є втрата кредитором права на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому, підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя із ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 8 червня 2011 року скасувати в частині солідарного стягнення.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді