Справа № 381/2475/17 Головуючий у І інстанції Ковалевська Л. М.
Провадження № 22-ц/780/5030/17 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 9 28.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Фастівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеною заявою у відповідності до норм ст. 256 ЦПК України та просила суд встановити факт, що вона з 1995 року є звільненою з «Колгоспу «Прогрес» с. Волиця Фастівського району Київської області та з того моменту і до теперішнього часу є непрацюючою.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є пенсіонером за віком та отримує у Фастівському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України Київської області пенсію з 01.03.1996 року. Останнім її місцем роботи був колгосп «Прогрес», в якому вона працювала свинаркою з 1988 року по 1995 рік. Проте, як їй стало відомо з відповіді управління пенсійного фонду від 30.03.2016 року вона має статус працюючого пенсіонера, що не відповідає дійсності. Перевіривши записи в трудовій книжці, вона виявила відсутність запису про звільнення, тому, встановлення факту звільнення з колгоспу «Прогрес» надасть їй можливість отримати статус непрацюючого пенсіонера та отримувати пенсію в належному розмірі.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що з 01.03.1996 року ОСОБА_2 отримує пенсію як працюючий пенсіонер.

Відповідно до записів у трудовій книжці заявника, останнє місце роботи ОСОБА_2 зазначено колгосп «Прогрес» з 04.03.1988 року.

Із копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що в ній відсутній запис про її звільнення з колгоспу «Прогрес». Останній запис під №16 датований 1995 роком.

Фастівське об'єднане Управління пенсійного фонду України Київської області на звернення ОСОБА_2 щодо перерахунку їй пенсії як непрацюючому пенсіонеру, прийняло рішення №57 від 14.06.2017 року, яким відмовило їй в зазначеному перерахунку, оскільки останньою не надано управлінню документів, що підтверджують факт її звільнення з роботи.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що подані заявником докази жодним чином не підтверджують обставини, на які вона посилається та є неналежними доказами для встановлення факту, що має юридичне значення.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони зроблені за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та в результаті порушення та неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Cуду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвічує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту припинення з 1995 року трудових відносин із колгоспом «Прогрес» с. Волиця, Фаситівського району, Київської області внаслідок звільнення.

Із матеріалів справи, зокрема, копії трудової книжки вбачається, що заявник з 4 березня 1988 року була прийнята в члени колгоспу «Прогрес» с.Волиця, Фастівського району та оформлена свинаркою де працювала до 1995 року. (а.с. 5)

Запис про припинення трудових відносин із підстав передбачених КЗпП України в трудовій книжці заявника відсутній, що відповідно до відповіді Фастівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Київської області не дає можливості призначити ОСОБА_2 пенсію як непрацюючому пенсіонеру.

30 березня 2016 року Фастівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Київської області направило ОСОБА_2 лист в якому рекомендувало останній врегулювати питання щодо її статусу як працюючого пенсіонера в порядку визначеному Постановою КМУ №301 «Про трудові книжки» та «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці, юстиції та соціального захисту населення № 58 від 29 липня 1993 року. (а.с. 8)

Згідно до архівної довідки № 06-05/132 виданої 12 травня 2017 року архівним сектором Фастівської РДА в документах архівного фонду «Колгосп «Прогрес» с. Волиця Фастівського району Київської області відомостей про прийняття ОСОБА_2 на роботу та за період з 1995-1996 роки про звільнення з роботи не зазначено. ( а.с. 9).

Статтею 62 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788 "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявності трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 17, 18 «Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, установлення фактів наявності трудового стажу, а також відсутності відповідних записів в трудовій книжці здійснюється органами ПФ України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову щодо встановлення факту, що має юридичне значення, місцевий суд не звернув уваги на зазначені положення та не врахував, що законодавством установлення відповідного факту здійснюється в іншому порядку, а тому вказана заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК Україні рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного судове рішення у справі підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 310 ЦПК України, а провадження в справі - закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 205, 303, 307, 310, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2017 року скасувати, а провадження у вказаній справи закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв