Справа № 694/1236/17
провадження 2/694/655/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

10.11.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавці А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що 14.08.2008 року помер їх батько ОСОБА_4. На все своє майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось померлий на позивачів склав заповіт від 27.04.2001 року, який ніким не відмінявся та не змінювався. На день відкриття спадщини, їх батькові належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому по вул. Валова, 52 в с.Моринці, Звенигородського району, Черкаської області. Звернувшись до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом, 23.06.2017 року нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане нерухоме майно. Відповідно до виписок з Погосподарської книги №4 на 2001-2005 роки за спадкодавцем значився будинок по вул. Валовій, 52 в с.Моринці, Звенигородського району, Черкаської області та згідно даних погосподарського обліку за 2011-2015 роки у даному будинковолодінні був зареєстрований ОСОБА_4 Оскільки, позивачі є єдиними спадкоємцями за заповітом і вправі оформити право власності на спадкове майно, а відповідач претензій немає, свідоцтво про право власності на будинок, видане на ім»я ОСОБА_4 втрачене, відсутність правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на будинок, створює перешкоди в оформленні прав позивачів на це майно, тому з метою реалізації свого права на спадщину вони звернулися із позовом до суду про визнання за ними в рівних долях права власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не з»явилися, однак подали заяви про те, що позов підтримують повністю, а справу просять розглянути у їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Звенигородського району Черкаської області будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова подав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу у відсутність представника сільської ради, щодо задоволення позову не заперечує.

Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 помер 14.08.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 16.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Любешівського районного управління юстиції Волинської області.

Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Валова, 52 в с. Моринці, Звенигородського району Черкаської області, який побудований у 1971 році.

Згідно копії заповіту від 27.04.2001 року, ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все, що на день смерті буде йому належати і на що за законом матиме право заповів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по рівній частині кожного (а.с. 9).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 вчасно звернувся син померлого ОСОБА_1. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.06.2017 року №2061/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться в с.Моринці по вул.Валова,52, Звенигородського району, Черкаської області у зв»язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане майно (а.с.10). Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Згідно даних погосподарської книги №4 на 2001 -2005 роки (ст.72-73) вбачається, що спадкодавець проживав один і за ним значився будинок по вул. Валова, 52 в с.Моринці, Звенигородського району, Черкаської області і згідно даних погосподарського обліку у даному будинковолодінні був зареєстрований ОСОБА_4 (а.с.11-14).

За життя ОСОБА_4 набув у власність житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться на території ОСОБА_3 сільської ради Звенигородського району в с.Моринці, вул.Валова,буд.52, Звенигородського району, Черкаської області. Відповідно до протоколу №4 від 21.11.1986 року загальних зборів колгоспників, житловий будинок збудований на відведеній для будівництва та обслуговування земельній ділянці (а.с.28,29). Земельна ділянка площею 0,25 га під забудову та площею 0,34га для ведення особистого селянського господарства знаходиться в комунальній власності (не приватизована) (а.с.26,27).

З копії довідки від 11.07.2017 року №750, виданої КП «Черкаське обласне об»єднане бюро Звенигородський виробничий відділок» вбачається, що станом на 01.01.2013 року за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на будинок, виданого Звенигородською районною державною адміністрацією 25.05.1992 року, зареєстрований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Валова,52 в с.Моринці, Звенигородського району Черкаської області (а.с. 15).

Вказане свідоцтво було втрачене, про що позивачем зроблено оголошення в газеті «Шевченків край» № 85-86 від 03.11.2017 року.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок по вул.Валова, 52 в с. Моринці, Звенигородського району, Черкаської області, виготовленого КП «Черкаським ОБТІ» на замовлення позивача ОСОБА_4 М.І.23.06.2017 року вбачається, що він складається з житлового будинку «А-1», прибудови «а», сараю «Б», сараю «В», колодязя питного № 2 (а.с.16-20).

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє особу права на спадщину.

Оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що житловий будинок, розташований по вул.Валовій, 52 в с. Моринці, Звенигородського району Черкаської області, дійсно належав ОСОБА_4, який помер 14 серпня 2008 року, однак правовстановлюючі документи на нього на даний час втрачено, про що зроблено відповідне оголошення.

Оскільки позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 є спадкоємцями за заповітом померлого ОСОБА_4, однак не можуть отримати спадкове майно в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа, суд вважає за можливе захистити їх право шляхом визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно ОСОБА_4, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул.Валовій,52 в с. Моринці, Звенигородського району Черкаської області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 392, 1216,1218, 1261, 1268 ЦК України, та ст. ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно ОСОБА_4, який помер 14 серпня 2008 року, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами по вул.Валовій, 52 в с. Моринці, Звенигородського району, Черкаської області, що складається з житлового будинку «А-1», прибудови «а», сараю «Б», сараю «В», колодязя питного № 2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В.Гончаренко