Провадження 2/522/6946/17
Справа № 522/6751/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі : головуючого - судді Домусчі Л.В.,

при секретарі - Шевчик В.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

Позивач 07.04.2017 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, за яким просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за угодою №б/н від 05.12.2014 року у розмірі 19 382, 52 грн..

Від представника відповідача ОСОБА_1 (по довіреності від 20.02.2015 року) надійшла до суду заява, згідно якої просив закрити провадження у даній справі. При цьому посилався на те, що кредит був наданий ОСОБА_2 як фізичній особі підприємцю та заява про відкриття поточного рахунку та картка зі зразками підписів від 14.03.2012 року підписана саме як ФОП, тому вважає, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Представник банку у судове засідання не зявився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявна заява представника банку про розгляд справи за їх відсутності (а.с.39).

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з наступного.

При зясуванні питання щодо належності справи до розгляду в порядку цивільного судочинства суд має керуватися вимогами статей 15, 16 ЦПК, відповідно до яких суди розглядають справи, що стосуються цивільних правовідносин, і при цьому не повинні допускати обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ №3 від 01.03.201Зр вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного-судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1,12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як вбачається із ч. 1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюванних прав і охоронюваних законом інтересів.

За змістом ст.21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Як вбачається з позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк», предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості, виниклої з кредитного договору від 14.03.2012 року.

При цьому, суд вбачає, що заява про відкриття поточного рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» від 14.03.2012 року підписано ОСОБА_2 як фізичною особою-підприємцем.

Суд вбачає, що державна реєстрація фізичної особи підприємця ОСОБА_2 була здійснена 04.09.2017 року (номер запису 2 556 000 0000 061558), відомостей щодо припинення діяльності ФОП ОСОБА_2 суду не надано.

Тобто, кредитна угода, на підставі якого обґрунтовані позовні вимоги позивача, був укладений ОСОБА_2 саме як підприємцем, про що свідчить не тільки статус фізичної особи-підприємця,а й предмет договору. Отже, кредитні зобовязання виникли між двома субєктами господарювання, а саме юридичною особою (банком) та фізичною особою підприємцем.

Суд вбачає, що спірні правовідносини містять господарський характер, а сторони договорів є суб'єктами господарювання. При цьому, позовна заява була подана до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства без зазначення дійсного статусу відповідача, що виключає розгляд справи в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на таке, компетенція цього суду згідно із ст. 15 ЦПК України на спір, що виник між сторонами, не поширюється, оскільки розгляд цієї справи проводиться за правилами іншого судочинства господарським судом.

Суд розяснює позивачу право звернутися за захистом свого права до відповідного господарського суду за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом.

Суд роз'ясняє сторонам, відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись 10,11, 60, 169, п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Домусчі Л.В.