АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі: Луговому Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 09.03.2016 у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про розшук майна боржника,-

В С Т А Н О В И Л А

У липні 2015 року ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови ВП №4643121 від 22.05.2015 про розшук майна божника.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підставі виконавчого листа, виданого 14.10.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з нього на користь ПАТ « Альфа-банк» боргу за кредитним договором №490077715 від 18.06.2008 в сумі 4153812 грн. 32 коп., судових витрат по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. та судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. 10.02.2015 державний виконавець виніс дві постанови ВП №46431144 про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

17.03.2015 відповідач одержав надіслану ОСОБА_1 заяву від 16.03.2015 про відкладення провадження виконавчих дій, на яку в порушення ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 40 Конституції України не відповів, а 22.05.2015 виніс постанову ВП № 46431144 про розшук майна боржника.

Справа № 758/8416/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/27/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Трегубенко Л.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Винесення зазначеної постанови до розгляду та вирішення заяви про відкладення виконавчих дій не відповідає вимогам закону, крім того у ній не зазначено, що вона може бути оскаржена включно в судовому порядку.

ОСОБА_1 просив скасувати постанову ВП №46431144 від 22.05.2015 про розшук майна боржника та поновити строк на оскарження вказаної постанови.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09.03.2016 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про розшук майна боржника - відмовлено.

Не погодився з вищезазначеним судовим рішенням ОСОБА_1, ним подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, неповно дослідив докази і не надав їм належної оцінки, а тому висновок суду про відмову в задоволенні позову через недоведеність позовних вимог та через неможливість захисту порушеного права позивача обраним ним способом захисту є незаконним. Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлені про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови ВП №4643121 від 22.05.2015 про розшук майна боржника, мотивуючи тим, що винесення такої постанови до розгляду та вирішення заяви про відкладення провадження виконавчих дій не відповідає вимогам ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», та суперечить ст. 40 Конституції України.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції вказав на те, що підставою для відмови у задоволенні позову, крім недоведеності позовних вимог, є неможливість захисту порушеного права позивача обраним ним способом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Так, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови ВП №4643121 від 22.05.2015 про розшук майна боржника, мотивуючи тим, що винесення такої постанови до розгляду та вирішення поданої ним заяви про відкладення виконавчих дій не відповідає вимогам ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», та суперечить ст. 40 Конституції України.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області перебуває виконавчий лист № 751/9344/14 виданий 14.10.2014 Новозадовським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490077715 від 18.06.2008 в сумі 4153812 грн. 32 коп., судових витрат по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. та судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Враховуючи, що до суми стягнення включені судові витрати по сплаті судового збору, то очевидним є, що виконавчий лист виданий на виконання рішення третейського суду.

В ході даного виконавчого провадження державним виконавцем 22.05.2015 винесено постанову про розшук майна боржника, а саме оголошено у розшук автомобіль «Chevrolet Lacetti» державний номерний знакНОМЕР_1 /а.с.3/. І саме ці дії державного виконавця є предметом спору, заявленого позивачем.

Вищий спеціалізований суд України в п. 10 Постанови Пленуму № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» дав наступні роз'яснення.

Відповідно до глави 2 розділу VII-1 ЦПК та розділу XIV-1 ГПК України розгляд заяв про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та видачу такого виконавчого документа здійснюють суди з розгляду цивільних справ і господарські суди.

У зв'язку з цим у порядку цивільного судочинства належить розглядати скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання таких виконавчих документів, виданих на підставі судових рішень, ухвалених відповідно до норм ЦПК та поданих сторонами виконавчого провадження.

Проте, ЦПК України передбачає окрему процедуру оскарження дій та бездіяльності державного виконавця, що визначено Розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Вказане зумовлено тим, що між державним виконавцем та стороною виконавчого провадження відсутній матеріально-правовий спір, між ними існують виключно процесуальні відносини, що регулюються нормами процесуального законодавства та нормами Закону України «Про виконавче провадження». Розгляд скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця не є окремим видом судового провадження, так як суд здійснює лише контроль за виконанням уже прийнятого рішення, тобто в рамках існуючого процесу, який є завершальною стадією. Саме тому положення ч. 2 ст. 384 ЦПК України визначають підсудність скарги суду, який видав виконавчий документ.

Порушення вказаних вимог процесуального закону, в силу ст. 205 ЦПК України не є підставою для закриття провадження у справі. При цьому неправильно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні заявлених ним позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 09.03.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: