АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 678/363/16-ц
Провадження № 22-ц/792/740/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Філіпчук О.С.,

за участю: сторін та їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної злочином.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної злочином. В обґрунтування позову зазначав, що 08 листопада 2014 року біля 16 год. біля домогосподарства ОСОБА_7 по вул. Набережній, 58 у с. Митківці Летичівського району відповідач умисно наніс йому удар в обличчя, внаслідок чого останній впав. Таким чином, ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої виличної кістки та крововиливу в ліве очне яблуко, що могли утворитися від щонайменше одноразової травмуючої дії тупого твердого предмету, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоровя (більше 21 доби), у звязку з чим він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні у Хмельницькій обласній лікарні та на амбулаторному лікуванні та поніс витрати на лікування. Крім того, зазначав, що злочином йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в суттєвих змінах у його житті, у нього погіршився стан фізичного та психологічного здоровя, він тривалий час не міг вживати їжу, не міг розмовляти, довгий час перебуває у стресовому та пригніченому стані, в стані депресії, порушився сон, було втрачено душевний спокій, зявилися погані сновидіння. По даному факту було відкрито кримінальне провадження № 0000451 від 09.11.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Але під час розгляду кримінального провадження в суді ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 09.12.2014 року дане провадження було закрито у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення, оскільки відповідач пообіцяв відшкодувати завдану шкоду в сумі 7000 грн., однак відшкодував лише 2500 грн. Оскільки, на даний час ОСОБА_4 не відшкодував завдану злочином шкоду, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 4626 грн.02 грн. матеріальної шкоди та 47500 грн. моральної шкоди, оскільки він оцінив завдану йому моральну шкоду в сумі 50000 грн., з яких ОСОБА_4 відшкодував 2500 грн., та 2000 грн. судові витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 10000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2000 гривень у відшкодування судових витрат на правову допомогу адвоката. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_8 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його змінити та збільшити розмір належної до відшкодування моральної шкоди із 10000 грн. до 47500 грн., а в решті рішення суду залишити без змін. Вказує, що суд не мотивував своє рішення в частині визначення розміру моральної шкоди, не взяв до уваги методики розрахунку моральної шкоди. Зясувавши обставини справи, суд допустив невідповідність своїх висновків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_4 ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт вважає, що рішенням суду порушені процесуальні, майнові та конституційні права ОСОБА_4 Вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами завдання йому моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали подану представником позивача апеляційну скаргу, апеляційну скаргу представника відповідача просили залишити без задоволення.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили подану представником відповідача апеляційну скаргу відхилити, апеляційну скаргу представника позивача відхилити.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Положеннями ч. 3 ст. 303 ЦПК України визначено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 08 листопада 2014 року біля 16 год. на вулиці Набережній у с. Митківці Летичівського району Хмельницької області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 наніс ОСОБА_1 удав ногою в обличчя, від чого останній впав. Згідно висновку експерта, позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої виличної кістки та крововиливу в ліве очне яблуко, що могли утворитись від щонайменше одноразової травмуючої дії тупого твердого предмета, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розгляду здоровя (більше 21 доби).

Згідно ухвали Летичівського районного суду Хмельницької області від 09.12.2014 року, кримінальне провадження №0000451 від 09.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 122 ч. 1 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення (а.с. 6).

Згідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

При цьому, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв'язок між ними, а відповідач, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, це не спростував і не довів відсутність своєї вини.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме діями відповідача ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 були завдані тілесні ушкодження і завдана шкода його здоров'ю, а тому виходячи із цього, та з засад розумності і справедливості, обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 грн.

Такий висновок суду ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Доводи апеляційних скарг не містять посилань на належні та допустимі докази, які б спростовували висновок суду першої інстанції в цій частині.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі представника відповідача ОСОБА_9 на неналежне дослідження та оцінку судом доказів по справі, оскільки, відповідно до положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції, з врахуванням положень ст.88 ЦПК України, виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Статтею 79 ПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, і витрати на правову допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 27.07.2016 року, адвокат ОСОБА_8 зобовязався надавати юридичні послуги ОСОБА_1 (а.с. 11). За надання юридичних послуг ОСОБА_1 сплатив 2000 грн., в межах визначений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (а.с. 12).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» , позивач звільнений від сплати судового збору. А тому, пропорційно до задоволених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 116 грн. 03 к. (21,05%)

Крім того, пропорційно до задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 421 грн. (21,05%)

В звязку з чим рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення в цій частині.

Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2017 року в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 421 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 116 грн. 03 к. судового збору.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча/підпис/ ОСОБА_10

Судді:/підписи/ ОСОБА_11

ОСОБА_12

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_13 Провадження № 22-ц/792/740/17

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 30