Справа № 333/7518/15-ц
Пр. № 2/333/36/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2017 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Запорізька міська рада, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області про встановлення фактів родинних відносин, фактичного прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Запорізька міська рада, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_6 помер.

Ухвалою суду від 03.10.2016р. до участі в справі в якості позивача залучено правонаступника померлого позивача ОСОБА_6 - його доньку ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1, звернулась до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Запорізької міської ради, треті особи: ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про встановлення фактів родинних відносин, фактичного прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок. Позивач у позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2. помер її дід - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6. Після смерті батька залишилась спадщина на житловий будинок під літерою Б з надвірними спорудами за поштовою адресою: АДРЕСА_1 Вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_6, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа про право власності на вказаний будинок АДРЕСА_1 позивач звертається до суді із зазначеним позовом.

У 1939 році дідові позивачки під забудову була надана земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 Будучи мобілізованим, в роки війни дід втратив документи про надання під забудову вказаної земельної ділянки. Рішенням народного суду 6 ділянки Сталінського району м. Запоріжжя від 28.02. 1946 року ОСОБА_7 поновлено втрачені документи на домоволодіння, яке знаходиться на АДРЕСА_1 та визнано право власності на вказане домоволодіння за ОСОБА_7. На підставі зазначеного рішення та заяви ОСОБА_7 спеціалістами бюро технічної інвентаризації проведено технічну інвентаризацію та складено схему-план від 03.05. 1946 року з оцінювальним актом.

До 1970 року її дід за вказаною адресою здійснював прибудови до будинку під літ. А та в подальшому через незручності здійснив прохід, через що виділились літня кухня під літ. А та житловий будинок під літерою Б. В 1970 році ОСОБА_8 - батько співвідповідачів за цим позовом - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та чоловік ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_7 про визнання угоди купівлі-продажу частини будинку дійсною та визнання права власності на 53/100 частини будинку та їх виділу в дійсній частині. Ухвалою суду по цій справі від 03.03.1970 року фахівцями Запорізького БТІ підготовлено висновки про розрахунок частин нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до цього висновку частина житлового будинку, яка належала ОСОБА_7 складала 47 /100 частин, частина, яку займав ОСОБА_8 - 53/100 частини. Рішенням народного суду Жовтневого району м. Запоріжжя від 20.04. 1970 року по справі №2/749 - визнана дійсною угода купівлі-продажу частини будинку та визнано за ОСОБА_8 право власності на 53/100 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів від 20.11.1980 року оформлено право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_8, ЗБТІ вирішено надати ОСОБА_9 Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 Встановлена норма земельної ділянки та погашено реєстрацію за ОСОБА_8 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення народного суду від 20.04. 1970 року. На підставі замовлення ОСОБА_8 житловий будинок під літ. В виділено в окрему адресу: АДРЕСА_1 та в подальшому за ним зареєстровано право власності. Вказаним рішенням виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів від 20.11.1980 року не вирішено питання приведення до одиниці належних ОСОБА_7 47/100 часток житлового будинку та не вирішено питання щодо окремої поштової адреси під забудови, які належали ОСОБА_7 Після виділення ОСОБА_8 житлового будинку в окремий та надання йому поштової адреси: АДРЕСА_1 в Запорізькому БТІ 27.10.1988 р. спеціалістами БТІ на замовлення ОСОБА_6 проведено технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна належних ОСОБА_7 з новою поштовою адресою: АДРЕСА_1 На час смерті ОСОБА_7 йому належав житловий будинок під літ. Б з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, який був побудований в 1968 році. В 1997 році був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок, побудований дідом позивачки та йому вже привласнена поштова адреса: АДРЕСА_1 та власником цього будинку вказаний її батько - ОСОБА_6.

Факт родинних відносин між дідом позивачки - ОСОБА_7 та її батьком - ОСОБА_6 підтверджується Свідоцтвом про народження батька, в якому вказано що Свідоцтво видане - ОСОБА_6, що його батько - ОСОБА_10, місце народження: Полтавська область, Лохвицький район, с. Хрулі. В домовій книзі на житловий будинок АДРЕСА_1 вказано, що першим в ній був зареєстрований - ОСОБА_7, який прибув в м. АДРЕСА_2 ОСОБА_6 зареєстрований у вказаній димовій книзі та в ній також вказано, що він прибув з Полтавської області, Лохвицького району, с. Хрулі. На час смерті діда батько ОСОБА_1 постійно мешкав в спірному будинку та відповідно до вимог законодавства є таким, що прийняв спадщину. З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_11 до нотаріальної контори не звертався. Вважає, що її батькові в порядку спадкування за законом на час смерті належав житловий будинок, побудований його батьком та її дідом - ОСОБА_7.

Крім того, позивачка вказує, що на час смерті батька вона також постійно мешкала разом ним однією сім'єю в спірному будинку, але місце реєстрації її місця проживання на час смерті батька - АДРЕСА_1 - за новою поштовою адресою. 05.09.2016 року позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Масловець Ю.С. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальний дій від 14.02.2017 року № 102/02-3 їй відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що вона не надала нотаріусу доказів проживання з батьком за однією адресою, а саме новою поштовою адресою спірного будинку.

Згідно рекомендацій ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.12.2016 року місцезнаходження житлового будинку літ. Б: АДРЕСА_1 Фахівці ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» пропонують присвоїти спірному житловому будинку поштову адресу: АДРЕСА_1.

На її звернення до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про присвоєння поштової адреси спірному будинку позивачка отримала відповідь про те, що згідно рішення Запорізької міської ради від 28.11.2012 року окрема почтова адреса спірному будинку може бути надана тільки після надання документа про право власності на вказаний житловий будинок під літ. Б.

У зв'язку з тим, що у позивача відсутні одночасно як документи, що підтверджують зареєстроване право власності або користування земельною ділянкою, так і документи, що підтверджують право власності на спірний жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1, будівництво якого було здійснено її дідом ОСОБА_7 у період 1939-1968 роках, тому в позасудовому порядку визнання права власності на побудоване майно в такій ситуації є неможливим, вона як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька - ОСОБА_6 прийняла спадщину в установлений законом строк.

Позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок під літерою Б по АДРЕСА_1 з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, який фактично прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали повністю, надавши суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд задовольнити первісний позов.

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення позову, надали суду пояснення, аналогічні поясненням позивача, викладені в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача Запорізької міської Ради до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Запорізької міської ради, надав до суду письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Далі - Закон), зокрема, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: - якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, - якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Оскільки ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, не набув у встановленому законом порядку права власності на житловий будинок (літ.Б) за адресою: АДРЕСА_3, відповідач ЗМР просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи ТОВ «ЗМБТІ» в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, надав суду пояснення щодо даних інвентарних справ за поштовими адреси: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 При цьому представник ТОВ «ЗМБТІ» пояснив, що розділ на дві поштові адреси відповідає вимогам закону, таке розділення утворилось у зв'язку з побудовою з боку позивачів та відповідачів житлових будинків під літерою Б та літерою В. Вказані будинки побудовані до 1992 року і не є самочинними та не потребують прийняття в експлуатацію.

Представник третьої особи Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача Запорізької міської ради та представника третьої особи.

Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши наявні в матеріалах справи копії документів про право власності на відповідність оригіналам, наданим суду для огляду представником позивача та представником третьої особи ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини.

Відповідно ст. 1221 ч. 1 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

В судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом статті ст. 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті ОСОБА_7, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Як передбачено п. 1. ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР "Дії, що свідчать про прийняття спадщини" визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Судом встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер дід позивачки - ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Шевченківським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 02.03.1977 р., актова запис про смерть НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивачки - ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, яке видане міським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис про смерть НОМЕР_2

Згідно посвідки про народження ОСОБА_6, виданої Пісчанською сільською радою Лохвицького району Полтавської області, вбачається що його батьком є ОСОБА_10, місце його народження с. Хрулі Лохвицького району Полтавської області.

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про народження останньої, виданим 07.11.1962р. Жовтневим районним бюро ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 3472., Свідоцтвом про укладанння шлюбу між ОСОБА_13 та ОСОБА_14, зареєстрований 18 вересня 1982 року у відділі ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актова запис № 2229

Після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишилась спадщина у вигляді житлового будинку за поштовою адресою: АДРЕСА_1

Рішенням народного суду 6 ділянки Сталінського району м. Запоріжжя від 28.02.1946 року ОСОБА_7 поновлено втрачені документи на домоволодіння, яке знаходиться на АДРЕСА_1 та визнано право власності на вказане домоволодіння за ОСОБА_7.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 до 1968 року житловий будинок під літ. А вказаний як літня кухня та за вказаною адресою побудований житловий будинок під літ. Б.

Рішенням народного суду Жовтневого району м. Запоріжжя від 20.04. 1970 року по справі №2/749 - визнана дійсною угода купівлі-продажу частини будинку та визнано за ОСОБА_8 право власності на 53/100 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів від 20.11. 1980 року оформлено право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_8, ЗБТІ вирішено надати ОСОБА_9 свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 Встановлена норма земельної ділянки та погашено реєстрацію за ОСОБА_8 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення народного суду від 20.04. 1970 року.

Згідно інвентарної справи за адресою: АДРЕСА_1 на підставі замовлення ОСОБА_8 житловий будинок під літ. В виділено в окрему адресу: АДРЕСА_1 та в подальшому за ним зареєстровано право власності.

Згідно інвентарної справи за адресою: АДРЕСА_1 «а» в Запорізькому БТІ 27.10.1988 року спеціалістами БТІ на замовлення ОСОБА_6 проведено технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна, належних ОСОБА_7 з новою поштовою адресою: АДРЕСА_1

Згідно технічного паспорту, який виготовлений у 1997 році, житловому будинку під літерою Б привласнена поштова адреса: АДРЕСА_1 та власником цього будинку вказаний - ОСОБА_6.

В домову книгу на житловий будинок АДРЕСА_1 першим вписаний як проживаючий - ОСОБА_7, який прибув в м. АДРЕСА_2 ОСОБА_6 зареєстрований у вказаній димовій книзі та в ній також вказано, що він прибув з Полтавської області, Лохвицького району, с. Хрулі.

Згідно паспорту позивачки місце її реєстрації на час смерті ОСОБА_6 - АДРЕСА_1 .

Згідно спадкової справи № 87/2016 ОСОБА_6 05 вересня 2016 року позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті батька до ОСОБА_12, приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальний дій від 14 лютого 2017 року № 102/02-3 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що позивачка не надала нотаріусу доказів проживання з батьком за однією адресою.

Згідно рекомендацій ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.12. 2016 року місцезнаходження житлового будинку літ. Б: АДРЕСА_3 Фахівці ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» пропонують присвоїти спірному житловому будинку поштову адресу: АДРЕСА_1.

У відповіді районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про присвоєння поштової адреси спірному будинку вказано, що на підставі рішення Запорізької міської ради від 28.11.2012 року окрема поштова адреса спірному будинку може бути надана тільки після надання документу про право власності на вказаний житловий будинок під літ. Б.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

У 1968 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року) (визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ), і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі ст. 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Зважаючи на той факт, що вимогами законодавства чинного на момент виникнення права власності (1968 р.) державна реєстрація не передбачалась ні як підстава переходу права власності, ні як формальна констатація перед третіми особами факту переходу права власності, до реєстрації права власності, що виникло в 1968 році, має застосовуватись законодавство про реєстрацію права власності чинне на момент такої реєстрації.

Наразі питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р.

Відповідно до п. 49 зазначеного порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», який наводить порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти про прийняття їх в експлуатацію, та п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95.

В зазначеному ДБН А3.1-3-94 та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, роз'яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації.

За п. 3.1. зазначеного порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, у разі реєстрації сьогодні збудованого у 1968 році будинку, особою яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по своїй суті підтверджує факт відповідності будинку будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації.

Отже, для визнання права власності в порядку спадкування слід встановити, що будинок (домоволодіння) не є самочинним будівництвом та може спадкуватись як об'єкт права власності - нерухоме майно.

Зазначене узгоджуються з правовою позицією Верховного суду України, викладену в Постанові від 18 грудня 2013 року по справі 6-23339св13: наявність правових підстав для визнання за спадкоємцями права власності на будинок у порядку спадкування, з огляду на відсутність реєстрації права власності на будинок за спадкодавцем, пов'язується з такими фактами: - будівництво відбулось на відведеній земельній ділянці; - на момент смерті спадкодавця будинок був повністю збудований та введений в експлуатацію.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів, представників третіх осіб, дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені, а тому підлягають задоволенню, оскільки по справі позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавців, прийняла спадщину, спірний будинок на момент смерті спадкодавця був повністю збудований на відведений для цього земельній ділянці, введений в експлуатацію.

Керуючись ст.,ст. 392, 1222, 1270, 1221, 1269, 1261 ЦК України, ст.ст.212-214, 256 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок під літерою Б по АДРЕСА_1 з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, який фактично прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Боровікова