Справа №487/4947/17 27.11.2017 27.11.2017 27.11.2017
Справа №487/4947/17 Головуючий першої інстанції Кузьменко В.В.
Провадження №22-ц/784/2444/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

27 листопада 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» ухвалу судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2017 року, постановлену у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, поданою через його представника ОСОБА_4, про забезпечення позову за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» про визнання договору іпотеки недійсним,

УСТАНОВИЛА:

18 вересня 2017 року ОСОБА_3 пред'явив вищевказаний позов до ОСОБА_5 та Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» (далі - ПАТ «БАНК ФОРУМ»).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09 липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ФОРУМ», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №446/07/02-КЕ, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 198 000 доларів США. зі сплатою відсотків за користування ними у розмірі 13% річних, із кінцевим строком повернення 06 липня 2012 року.

Цього ж дня між Акціонерним комерційним банком «ФОРУМ», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ» з однієї сторони, та ОСОБА_5, ОСОБА_3, з іншої сторони, укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шиліною Г.М., відповідно до якого останні у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за вищезазначеним кредитним договором, передали в іпотеку банку належне їм на праві спільної часткової власності нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення більярдного клубу та закусочної в підвалі житлового будинку літ. А-10, загальною площею 452.1 кв.м, які знаходяться за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Червоних Майовщиків (нова назва - Озерна) будинок №13/6.

Посилаючись на те, що опис предмету іпотеки, зазначеного в іпотечному договорі, не відповідає його дійсним технічним характеристикам, позивач просив визнати цей іпотечний договір недійсним.

20 вересня 2017 року ОСОБА_3, через свого представника ОСОБА_4, звернувся до районного суду із заявою про забезпечення позову, в якій зазначено, що заочним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 квітня 2013 року з позивача ОСОБА_3 в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором №446/07/02-КЕ від 09 липня 2007 року в загальному розмірі 1 211 289 грн. 08 коп. та натепер вказане судове рішення знаходиться на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Посилаючись на вказані обставини, просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони Заводському відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вчиняти будь-які виконавчі дії в межах виконавчих проваджень №41695638 та №41694417, в тому числі передавати на торги, проведення торгів, відносно нежитлових приміщень більярдного клубу та закусочної, загальною площею 452.1 кв.м, що розташовані за адресою: місто АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2017 року задоволено заяву про забезпечення позову.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Заводському відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вчиняти будь-які виконавчі дії в межах виконавчих проваджень №41695638 та №41694417, в тому числі передавати на торги, проведення торгів, відносно нежитлових приміщень більярдного клубу та закусочної, загальною площею 452.1 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті.

В апеляційній скарзі ПАТ «БАНК ФОРУМ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просило ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені заяви.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав, що не вжиття заходів забезпечення позову, у обраний позивачем спосіб, в подальшому може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовної заяви.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області не в повній мірі погоджується з таким висновком районного суду, з огляду на наступне.

Як зазначено у п.4 Рішення Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року №4-рп/2011 «У справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151,152,153 Цивільного процесуального кодексу України», інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

Колегія суддів бере до уваги, що за змістом ст.ст.151-154 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову.

За правилами ч.ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.4 ст.151 ЦПК України суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню лише права інтелектуальної власності.

Надаючи судове тлумачення названим нормам, Пленум Верховного Суду України в пунктах 1-4 своєї постанови за №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання норм чинного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, у разі необхідності, на будь-якій стадії розгляду справи, за умови, що невжиття заходів забезпечення утруднить чи зробить неможливим виконання рішення, може забезпечити позов, застосувавши один або декілька видів забезпечення, у тому числі і накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб або забору вчиняти певні дії.

За змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, де повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, у разі необхідності суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як вбачається з копій матеріалів справи, направлених для розгляду апеляційної скарги, позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилаючись на те, що опис предмету іпотеки, зазначеного в іпотечному договорі від 09 липня 2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шиліною Г.М., не відповідає його дійсним технічним характеристикам, просив визнати з цих підстав іпотечний договір недійсним.

Також, враховуючи, що Заводським відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкриті виконавчі провадження з виконання заочного рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 квітня 2013 року, яким з позивача в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором №446/07/02-КЕ від 09 липня 2007 року, останній звернувся із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2017 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову (а.с.31).

Наступною ухвалою судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 вересня 2017 року відкрито провадження у справі (а.с.29).

Між тим, вирішуючи заяву представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, районний суд не звернув уваги що, відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто на час постановлення судом ухвали судді про задоволення заяви про забезпечення позову від 20 вересня 2017 року провадження у справі ще відкрито не було, а отже у суду не було повноважень для вирішення питання стосовно забезпечення позову, який ще фактично не знаходився в провадженні суду.

Зазначене свідчить про порушення судом першої інстанції порядку, встановленого для вирішення питання про забезпечення позову, а тому на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання у встановленому законом порядку.

При скасуванні ухвали судді від 20 вересня 2017 року з зазначених підстав робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги колегія суддів вважає передчасним, так як вони можуть стати предметом розгляду суду першої інстанції при вирішенні питання про можливість забезпечення позову у спосіб, на який посилається представник позивача.

Керуючись ст.ст.303,307,312,314-315,151-154 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» - задовольнити частково.

Ухвалу судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2017 року - скасувати, а заяву ОСОБА_3, яка подана через його представника ОСОБА_4, про забезпечення позову разом з виділеними матеріалами направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко