№пр.2/521/5534/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«1» грудня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, посилаючись на обставини та підстави викладені в позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь збитки у розмірі 36 000 дол.США. Позов мотивовано тим, що автомобіль AUDI Q7, кузов НОМЕР_3 належав ОСОБА_3

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 25.01.2017 року, посилаючись на обставини, встановлені рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18.12.2015 року та розписку від 11.10.2013року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 36000 дол.США. (що еквівалентно 980280 гривень по курсу НБУ на день винесення рішення) та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 6 890,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням, відповідач, ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси із заявою про перегляд заочного рішення від 25.01.2017 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 15.06.2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 було відмовлено.

06.10.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення від 25.02.2017 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 19 жовтня 2017 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.01.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - скасовано, та продовжити розгляд справи в загальному порядку.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, встановлені рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18.12.2015 року. Факт підроблення розписки заперечував, посилаючись на недостовірність висновку судової почеркознавчої експертизи №350-П від 02.10.2017 року.

Відповідач у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити,факт написання розписки та отримання грошових коштів заперечував. Особисто вказав, що будучі юридично не обізнаним, усі пояснення та свідчення при розгляді справи Приморським районним судом м.Одеси у 2013 - 2015р.р., надав особисто з вказівок представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, про що надала відповідні заперечення. Вважає доводи позивача, представлені в обґрунтування позовних вимог, безпідставними, а докази, надані на підтвердження позовних вимог такими, що не відповідають дійсності.

Суд, заслухавши сторін по справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст..22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Обовязок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, зокрем рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18.12.2015 року по цивільній справі № 522/31600/13-ц, автомобіль AUDI Q7, кузов НОМЕР_3 належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт) САТ 219655, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 11.09.2013 року.

Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 11.10.2013 року, засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області А.В.Левчук, ОСОБА_3 була видана довіреність на управління та продаж вказаного транспортного засобу на ім'я ОСОБА_2.

Відповідно до розписки від 11.10.2013 р. відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 36 000 дол. США для подальшої передачі ОСОБА_6 в рахунок продажу автомобіля AUDI Q7, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1, зареєстрованого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 11.09.2013 року.

15.10.2013 року ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля із ОСОБА_1 спочатку 15.10.2013 року, що було оформлено в торгівельній організації ТОВ «Укральянс» шляхом складання та видачі останньому довідки-рахунку серії ВІА №0219961 від 15.10.2013 року, а після його анулювання - 07.11.2013 року, що було оформлено в торгівельній організації ТОВ «Укральянс» шляхом складання та видачі останньому довідки-рахунку серії ВІА № 058751 від 07.11.2013 року.

15.10.2013 року нотаріально посвідчена довіреність від 11.10.2013 року, засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області А.В.Левчук, видана ОСОБА_3 на управління та продаж вказаного транспортного засобу на ім'я ОСОБА_2 була відкликана.

З урахуванням вище викладеного, рішенням Приморського районного суду м.Одеси встановлено, що ОСОБА_2 розпорядився автомобілем AUDI Q7, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, та не мав повноважень передавати грошові кошти третім особам, що вбачається розписки від 11.10.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до Одеської місцевої прокуратури, на підставі вказаної заяви, Постановою старшого слідчого СВ Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, ОСОБА_7від 15.07.2017року, було порушено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР від 15.07.2017 року за №0002893 у відношенні ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст.15, ч.4ст.190 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, ОСОБА_7 від 11.08.2017року було призначено судову почеркознавчу експертизу. Експертиза була проведена Одеським науково-дослідним експертно- криміналістичним центром Міністерства Внутрішніх Справ України. На вирішення експерта за експертною спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів», ОСОБА_8 було поставлено запитання приналежності почерку у розписці від 11.10.2013 року, представленої у якості неоспорюваного доказу при розгляді справ у Приморському та Малиновському районних судах м.Одеси - безпосередньо ОСОБА_2

Як вбачається з Висновку експерта Одеського науково-дослідним експертно- криміналістичним центром Міністерства Внутрішніх Справ України за №350-П від 02.10.2017 року встановлено, що: «Рукописний текст у розписці на одному аркуші формату А4 від імені ОСОБА_2 на отримання грошових коштів в сумі 36000 (тридцять шість тисяч) доларів США від 11.10.2013 p., починається словами: «Я, ОСОБА_9, НОМЕР_2 від. Малиновским РВ ОМУ ГУМВС в Одесской обл.» та закінчується словами: «Претензий к ОСОБА_10 не имею 11.10.2013 ОСОБА_2 «підпис», виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_2 в розписці на одному аркуші формату А4 від імені ОСОБА_2 на отримання грошових коштів в сумі 36000 (тридцять шість тисяч) доларів США від 11.10.2013 p., починається словами: «Я, ОСОБА_9, НОМЕР_2 від.Малиновским РВ ОМУ ГУМВС в Одесской обл.» та закінчується словами:«Претензий к ОСОБА_10 не имею 11.10.2013 ОСОБА_2.«підпис», виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.».

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання представника позивача щодо сумніву щодо достовірності висновку експерта Одеського науково-дослідним експертно- криміналістичним центром Міністерства Внутрішніх Справ України за №350-П від 02.10.2017 року,, представленого стороною відповідача, суд не бере до уваги, тому як експертне дослідження виконане відповідно до вимог ЗУ «Про судову експертизу» з дотриманням Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. Почеркознавча експертиза була проведена державною установою - Одеським науково-дослідним експертно- криміналістичним центром Міністерства Внутрішніх Справ України, експерта було попержено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

З урахування вище викладеного, суд вважає відповідний висновок експерта Одеського науково-дослідним експертно- криміналістичним центром Міністерства Внутрішніх Справ України за №350-П від 02.10.2017 року, належним, допустимим та достовірним доказом відповідно до ст..57,58 ЦПК України , у зв'язку з чим вважає не доцільним задоволення клопотання представника позивача щодо призначення повторної почеркознавчої експертизи, що також призведе до затягування судового розгляду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод ( 995_004 ), ратифікованої Законом від 17.07.97N475/97-ВР ( 475/97-ВР ), гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції .

Також, представника позивач посилається у позові як на підставу задоволення позовних вимог, на обставини, встановлені рішенням Приморського суду від 18.12.2015 року.

Разом з тим, судом встановлено що при розгляді справи № 522/31600/13-ц Приморським районним судом м.Одеси, природу походження розписки від 11.10.2013 року не встановлювалось, з вказаного приводу щодо складання розписки від 11.10.2013 року ОСОБА_2 пояснення не надавав, тому був позбавлений можливості відстояти свої законні права та інтереси, пояснення останнього щодо того факту що він на час укладання договору купівлі продажу автомобіля не знав про недійсність довіреності, відноситься до предмету спору про визнання договору дійсним, та не стосується предмету даного спору щодо стягнення грошових коштів отриманих за розпискою.

Таким чином, суд вважає що посилання представника позивача носять оціночний характер та ґрунтуються лише на припущеннях.

Інших доказів передбачених 57,58 ЦПК України, на підтримку своїх вимог представником позивача до суду не надано.

Відповідно до п. 27Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до статті 57 ЦПК України «Докази» доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень статті 58 ЦПК України «Належність доказів» належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

При цьому, відповідно до положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України «Змагальність сторін» цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України .

Також, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та, враховуючи вищенаведені вимоги чинного цивільного законодавства, суд прийшов до висновку, що надана позивачем письмова розписка не є належним та достатнім доказом, який підтверджує, що 11.10.2013 року відповідач ОСОБА_2 за розпискою отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 36 000 дол. США для подальшої передачі ОСОБА_6 в рахунок продажу автомобіля AUDI Q7, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1, зареєстрованого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 11.09.2013 року.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Зважаючи на викладене, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і взаємозв'язку на належність, допустимість, достовірність і достатність, суд вважає, що представником позивача під час судового розгляду справи не надано достатніх, належних та достатніх, достовірних доказів, які свідчать про те, що позивачу завдано збитки у результаті порушення його цивільного прававідповідачем,тому , суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними, а від так не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, в межах розгляду вище зазначеної цивільної справи ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 06.10.2016 року, було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.

Відповідно до ч.6.ст.154 ЦПК України, суд вважає за доцільним у зв'язку з відмовою у задоволені позову, зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, накладений ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 06 жовтня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 3, 16, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 Сергійовичадо ОСОБА_2 про стягнення суми еквівалентної 36 000 доларів США - відмовити в повному обсязі.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, накладений ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 06 жовтня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м.Одеси шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

01.12.17