Справа № 2-3888/17
№760/7016/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Департамент земельних ресурсів Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання незаконними дій щодо затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки та передачі її у приватну власність, і визнання його недійсним в цій частині, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконними дії Київської міської ради стосовно прийняття Рішення № 922/922 від 18.12.2008 року в частині затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, а також передачі її у приватну власність громадянину ОСОБА_2 та визнати його недійсним в цій частині.

Визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, виданного ГУЗР виконавчого органу КМР на ім"я ОСОБА_2

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Футуйма В.Б. на ім"я ОСОБА_3

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування, а саме не зазначено, за яких правових підстав необхідно визнати недійсними Державний акт та Договір купівлі-продажу земельної ділянки, яким чином на її думку, необхідно вирішувати дані вимоги, і які визначають той засіб захисту права, який вона просить суд застосувати, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Зокрема, зміст позовної заяви свідчить, що позивачем не викладені обставини щодо обґрунтування як предмету, так і підстав позову, тобто, які саме права позивача порушені, якими діями або бездіяльністю відповідачів, всупереч яким правовим нормам, а також за яких обставин як правових підстав та чим саме передбачений таких спосіб захисту прав та інтересів позивача.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини та відсутні послання на докази, якими позивач відповідно до норм матеріального права обґрунтовує своє право вимоги, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто саме, які права позивача порушені, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Ст. 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання, а відповідачі, котрі як і позивач мають право на судових захист, мають бути обізнані, які вимоги до них заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору, однак позивачем доказів сплати судового збору до суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640, 00 гр.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до Закону України « Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено в розмірі 1600, 00гр.

При зверненні до суду позивачем заявлено 3 вимоги немайнового характеру, тобто до сплати належить 1920, 00 гр. судового збору.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Виходячи з цього, позивачка повинна сплатити судовий збір у розмірі 1920, 00 гр. на: р/р №0010, утримувач коштів УДК у Солом`янському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26077951, банк отримувача ГУДКУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу: 22030001; 050, «судовий збір», Солом`янський р/с., 02896762 та надати суду підтвердження його сплати.

Також заява була подана позивачкою в порушення вимог ст. 120 ЦПК лише в одному екземплярі, а не відповідно до кількості відповідачів.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які її права, свободи чи інтереси були порушені та ким саме, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, надати докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Департамент земельних ресурсів Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання незаконними дій щодо затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки та передачі її у приватну власність, і визнання його недійсним в цій частині, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.І. Кушнір