У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області про зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2014 року встановлено юридичний факт, що він є за національністю «німець».

Після набрання рішенням суду законної сили 18 червня 2015 року він звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області із заявою про внесення змін до актового запису про народження його дочки - ОСОБА_4, а саме доповнити актовий запис про її народження графою національність батька «німець», однак йому було відмовлено у внесені змін до актового запису про народження дочки.

Вважаючи незаконними та неправомірними дії відповідача щодо відмови у внесені змін до актового запису, ОСОБА_3 просив суд зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області вчинити дії щодо внесення змін до актового запису про народження його дочки - ОСОБА_4, доповнивши актовий запис про її народження графою національність батька «німець».

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду про відмову в задоволенні позову та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що справа щодо оскарження неправомірності дій відділу державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції, а саме відмови у внесенні змін до актового запису про народження, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належать до компетенції адміністративних судів.

Погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у редакції, чинній на час вирішення справи, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

З матеріалів справи вбачається, що спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади та пов'язаний з вирішенням питання про внесення змін до актового запису про народження дочки, що виникає із сімейних правовідносин і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії закрито. Роз'яснено ОСОБА_3, що розгляд справи належить до юрисдикції цивільного судочинства.

Таким чином, апеляційний суд не з'ясував всіх обставин, що мають процесуальне значення, підстави звернення до суду із скаргою та правовідносини, які виникли, дійшовши передчасного висновку про закриття провадження у справі.

За таких обставин постановлена у справі ухвала апеляційного суду не може вважатись законною й обґрунтованою, тому відповідно до ст. 342 ЦПК України вона підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик