Справа № 308/5213/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 листопада 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючої судді Бенца К.К.,

при секретарі Матіко Я.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно збудованої прибудови у вигляді навісу з мангалом.

Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що він є власником домоволодіння по вул. Конопляній 8/3 в м. Ужгороді згідно договору купівлі продажу №208 від 19.03.2004 року та користувачем земельної ділянки розміром 576 метрів квадратних згідно рішення №91 від 04.02.1954 року, яка надана для обслуговування житлового будинку. Відповідачка ОСОБА_4, яка є його сусідкою у 2014 році на земельній ділянці без відповідних дозволів та погоджень побудувала навіс з мангалом, який впритул прилягає до однієї із стін будинку позивача та паркану. Відсутність будь яких документів на будівництво та облаштування навісу , підтверджено листом Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 11.05.2016 року № Л 97/ 2015. Позивач зазначає, що відповідач у порушення приписів п. 3.25 ДБН 360-92 Планування та забудова міських та сільських поселень побудував навіс з мангалом.Крім того, позивач вказує, що прибудова у вигляді навісу з мангалом спричиняє йому значні незручності , оскільки навіс не обладнаний системою відведення атмосферних опадів з покрівлі навісу, а відтак дощова вода із навісу стікає по стіні його будинку, у звязку з чим стіна будинку руйнується , а в приміщенні будинку постійна вологість та грибок. Оскільки відповідач ОСОБА_4, безпідставно розмістила на земельній ділянці навіс з мангалом, облаштування якого позбавляє права позивача належного користування земельною ділянкою й домоволодінням, просить суд, позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Вказав, що облаштування навісу з мангалом впритул до стіни належного йому будинку, позбавляє права належного користування земельною ділянкою й домоволодінням, оскільки стіна руйнується, а в приміщенні будинку постійна вологість.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Зокрема, просив суд врахувати лист Управління ДСНС України у Закарпатській області від 03.06.2016 року, згідно якого встановлено факт зведення навісу, який впритул прилягає до стін будинку за адресою вул. Конопляна 8/3 в м. Ужгороді та нявність дроварні, яка розміщена напроти вікон будинку.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. На підставі наведеного суд керуючись ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Приймаючи у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі за №208 .

В судовому засіданні встановлено, що інспекторським складом Ужгородського МРВ УДСНС України в Закарпатській області було здійснено виїзд за адресою м. Ужгород, вул. Конопляна 8/3, за результатами якого встановлено факт зведення навісу, який впритул прилягає до стін будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Конопляна, 8/3 та наявність дроварні, яка розміщена навпроти вікон будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Конопляна, 8/3, що стверджується даними листа Управління ДСНС України у Закарпатській області від 03.06.2016 року № 02/19/3788.

Факт зведення навісу з мангалом впритул до стін будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Конопляна, 8/3 підтверджується також і фотознімками долученими до матеріалів справи.

Факт порушення прав позивача внаслідок облаштування відповідачем навісу з мангалом впритул до стіни належного позивачу будинку , підтверджуються поясненнями позивача, фотознімками та даними листа Управління ДСНС України у Закарпатській області від 03.06.2016 року № 02/19/3788 і вказані обставини не спростовані відповідачем.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 за погоджувальними документами щодо влаштування навісу не зверталась, що стверджується даними листа Управління містобудування та архітектури від 11.05.2016 року № Л 97/ 2015.

Аналізуючи встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Позивач є власником будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Конопляна, 8/3, до стіни якого впритул зведено навіс з мангалом.

Згідно Конституції та ЦК України право власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власник має право користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд і вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

Навіси та огорожі згідно ч.2 ст. 21 ЗУ Про благоустрій населених пунктів належать до малих архітектурних форм і являються елементами благоустрою.

Згідно з частиною 3 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Нормами статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об'єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Згідно ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Пункт 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вказує, що у випадках порушення прав інших осіб (окрім органів державної влади або місцевого самоврядування) право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Надані позивачем докази підтверджують порушення його прав як власника будинку, що виражається в руйнуванні стіни належного йому будинку, так як навіс влаштований відповідачем примикає до його власності .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до пункту 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розглядуцивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК.

Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Таким чином за позовом громадянина рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.

У відповідності до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Суду не надано доказів на підтвердження того, що позивач надавав згоду ОСОБА_4, на зведення навісу з мангалом , який примикає до його власності.

Аналізуючи докази, надані позивачем у судовому засіданні на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог.

Враховуючи неведене та приймаючи до уваги, що позивач є землекористувачем земельної ділянки за адресою м. Ужгород, вул. Конопляна, 8/3, яка була відведена для обслуговування житлового будинку, дозволів відповідачу на зведення навісу з мангалом не видавалось, дана конструкція зведена з порушенням будівельних вимог та порушує права позивача як власника будинку та права на користування земельною ділянкою, а відтак суд приходить до висновку, що діями відповідачки були порушені права позивача, які підлягають судовому захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 356, 376, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: м. Ужгород, вул. Конопляна 8/3, шляхом знесення самочинно збудованої прибудови, у вигляді навісу з мангалом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понеені ним судові витрати в розмірі 551.20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6