АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 628/4152/17 Головуючий 1-ї інстанції Цендра Н.В.
Провадження № 22-ц/790/3351/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: спори, що виникають із сімейних
правовідносин про стягнення аліментів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

29 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем по справі у шлюбі, який було зареєстровано виконавчим комітетом Купянськ-Вузлівської селищної ради м. Купянська Харківської області, 11 жовтня 2003 року, актовий запис № 73.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 15 квітня 2014 року шлюб розірвано.

В зазначеному шлюбі народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає разом в ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем, розмір його доходу є значним, проте мінливим, на праві власності володіє нерухомим майном, не одружений, інших осіб на утриманні не має.

Зважаючи на що ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня предявлення позову.

ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заперечення на позов, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити, стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісяця від дня предявлення позову. Зазначає, що має на утриманні батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, який є інвалідом II групи, мати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є інвалідом III групи, та бабусю ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4. Родичі проживають разом з ним та є особами, переміщеними з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Викладені позивачем доводи щодо ухилення відповідача від утримання дитини не відповідають фактичним обставинам по справі та спростовуються розпискою ОСОБА_2, якою остання засвідчила, що отримувала від відповідача грошові кошти на утримання дитини в розмірі 2 000,00 грн. щомісяця. Загальний розмір отриманої грошової суми за два роки становить 48 000,00 грн. ОСОБА_2 також є фізичною особою-підприємцем та має на праві власності обєкти нерухомого та рухомого майна.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 листопада 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити. Ухвалити нове рішення, яким визначити розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 800,00 грн. щомісяця. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Висновки суду стосовно того, що надані на підтвердження утримання родичів квитанції про придбання ліків не є належним доказом, оскільки з них не вбачається, що ліки були придбані саме відповідачем, є необґрунтованими. Також судом не надано належної оцінки як письмовому доказу довідці ОДПІ про доходи відповідача, з якої вбачається, що дохід відповідача значно знизився в 2016 року у звязку з фінансовою кризою. Суд першої інстанції необґрунтовано надає перевагу одним доказам над аналогічними іншими. Не надано належної оцінки тому факту, що станом на час розгляду справи відповідач має важке матеріальне становище, у звязку з чим сплачувати аліменти в розмірі 2 000,00 грн. на місяць для нього є фінансово неможливим.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його представника, представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням майнового положення відповідача, наявності постійного доходу, доцільно визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем не доведено факт проживання та перебування на його утриманні батьків та бабусі.

Колегія суддів частково погоджується з даними висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 15 квітня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 9).

ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, м. Купянськ, Харківська область (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зареєстрований як фізична-особа підприємець та здійснює підприємницьку діяльність (а.с. 15, 33-35).

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира № 12, що розташована за адресою: вул. Кірова, буд. 19, смт. Купянськ-Вузловий, м. Купянськ, Харківська область (а.с. 30-32).

З матеріалів справи вбачається, що батьки ОСОБА_1 взяті на облік, як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та визнані такими, що перемістилися в АДРЕСА_2, м. Купянськ, Харківська область (а.с. 50, 51).

Мати відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, має третю групу інвалідності, батько відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, має другу групу інвалідності, є непрацездатним. Також відповідач має бабусю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 45-51).

З інформаційної довідки вбачається, що ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить ? частка житлового будинку та ? частка земельної ділянки, що розташовані за адресою: вул. Левадна, 30, м. Купянськ, Харківська область (а.с. 66, 67).

Судом першої інстанції зазначено, що зважаючи на наявність у батька відповідача на праві спільної часткової власності ? частки будинку та земельної ділянки, доводи відповідача щодо перебування на його утриманні батьків та бабусі та їх сумісного проживання є необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що наявність у батька відповідача на праві спільної часткової власності ? частки будинку та земельної ділянки свідчить про необґрунтованість доводів щодо перебування на утриманні ОСОБА_2 батьків та бабусі.

Відповідно до ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Зважаючи на той факт, що батьки відповідача є інвалідами, а бабуся має дуже похилий вік, колегія суддів не вбачає правових підстав для сумнівів в дійсності доводів відповідача щодо утримання батьків та бабусі. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які спростовують зазначені доводи відповідача.

ОСОБА_2 також є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с. 52, 53).

З довідки Салтівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 24 лютого 2017 року вбачається, що обсяг доходу фізичної особи-підприємця становить за 2013 рік 200 000,00 грн., 2014 рік 300 000,00 грн., 2015 рік 250 000,00 грн., 2016 рік 50 000,00 грн. (а.с. 70).

Колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо критичного ставлення до обсягу доходу у 2016 році та спроб відповідача зменшити розмір аліментів. Матеріали справи не містять будь-яких фактичних даних, які обґрунтовують даний висновок суду першої інстанції. Рішення суду жодним чином не можу ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 приймає участь в утриманні дитини, про що свідчить наявність в матеріалах справи розписки ОСОБА_2, з якої вбачається, що остання отримувала від відповідача грошову суму на утримання дитини в розмірі 2 000,00 грн. щомісяця. Загальна сум за два роки склала 48 000,00 грн. (а.с. 51, зворотний бік).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 СК України суд першої інстанції не врахував при визначенні розміру аліментів матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків інвалідів.

З урахуванням всіх обставин по справі, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що дорівнює 2 000,00 грн. щомісячно, підлягає зміні.

Зважаючи на погіршення з 2016 році матеріального становища відповідача, а саме зменшення обсягу доходу ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, та обовязок відповідача надавати допомогу батькам та бабусі похилого віку, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір аліментів до 1 500,00 грн. щомісячно.

Викладені в запереченні до апеляційної скарги доводи позивача були предметом розгляду суду апеляційної інстанції, їм надано належної оцінки та вони не спростовують висновків щодо доцільності зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.2, 3 ч.1 ст. 309, ст. 313, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2017 року - змінити.

Зменшити розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) до 1 500,00 грн. (одна тисяча пятсот гривень 00 копійок).

В іншій частині рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_8