УХВАЛА іменем україни
10 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, судових витрат, за касаційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4, на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, який у подальшому остаточно уточнило, та просило стягнути з відповідача на користь банку матеріальну (майнову) шкоду, завдану у результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 84 015 грн 08 коп., 112 682 грн 78 коп. упущеної вигоди, а також стягнути з відповідача 2 950 грн 47 коп. сплаченого судового збору.

На обґрунтування позову банк зазначав, що внаслідок ДТП, яка сталася 19 липня 2014 року о 10 год. 30 хв. по вул. Істоміна навпроти будинку № 159 у м. Запоріжжі, за участю ОСОБА_3, який керував автомобілем ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, було пошкоджено належний банку автомобіль «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2. Вина ОСОБА_3 підтверджується постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2014 року.

Цивільна-правова відповідальність власника автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, застрахована в ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс від 21 травня 2014 року № АС/7296310.

Банк звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії та за результатами розгляду заяви відповідно до страхового акта № ОЦ/123/450/14/0498 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» визнала ДТП, яка сталася 19 липня 2014 року за участю ОСОБА_3, страховим випадком, та було прийнято рішення про виплату на користь банку вартості відновленого ремонту, яка визначена з урахуванням фізичного зносу деталей, згідно з калькуляцією від 30 листопада 2014 року № 1147.3738 у розмірі 50 тис. грн, з урахуванням безумовної франшизи в сумі 500 грн.

У зв'язку з цим, платіжним дорученням від 03 лютого 2015 року № 107 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувало 49 500 грн отримувачу - ФОП ОСОБА_5 Відповідно до результатів незалежної експертної оцінки, здійсненої на замовлення банку, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 96 391 грн 86 коп.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, 84 015 грн 08 коп.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про стягнення 19 289 грн 54 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

У частині відмови в позові про стягнення 112 682 грн 78 коп. упущеної вигоди ухвалені в справі рішення не оскаржуються та відповідно в касаційному порядку не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2, зареєстровано за ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 6-7, т. 1).

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2014 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 04 серпня 2014 року (а. с. 8, т. 1).

Згідно із заявою про страхове відшкодування РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 27 жовтня 2014 року (а. с. 9, т. 1).

Відповідно до страхового акта № ОЦ/123/450/14/0498 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» визнало ДТП страховим випадком, було прийнято рішення про виплату ПАТ КБ «ПриватБанк» вартості відновленого ремонту, яка визначена з урахуванням фізичного зносу деталей, згідно із калькуляцією від 30 листопада 2014 року № 1147.3738 в розмірі 49 500 грн (а. с. 10, т. 1).

Платіжним дорученням від 03 лютого 2015 року № 107 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувало 49 500 грн ФОП ОСОБА_5 для здійснення ремонту пошкодженого у результаті ДТП автомобіля (а. с. 11, т. 1).

Згідно зі звітом від 23 травня 2015 року № 46 про оцінку автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 96 391 грн 86 коп. (а. с. 21-34, т. 1).

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 22 серпня 2016 року, виконаного відповідно до ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2016 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 125 969 грн 77 коп., розмір майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу, становить 68 781 грн 40 коп. (а. с. 143-145, т. 1).

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, стягуючи із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 84 015 грн 08 коп. майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП автомобілю позивача, зазначав, що заявлена в позові сума - 84 015 грн 08 коп. - це сума відновлюваного ремонту автомобіля, яка витрачена банком та залишилася невідшкодованою після сплати банку страхового відшкодування страховою компанією у розмірі 49 500 грн, та якої було недостатньо для ремонту автомобіля. Всього на ремонт автомобіля було витрачено 133 515 грн 08 коп. При цьому суд керувався положеннями ст. ст. 16, 1166, 1187, 1194 ЦК України.

Проте з висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім того, у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Разом із тим суди на вказані положення матеріального та процесуального закону уваги не звернули та, взявши до уваги надані позивачем на підтвердження розміру спричиненої майнової шкоди докази (копії рахунків, видаткових накладних, актів виконаних робіт та платіжних доручень (а. с. 84-90, т. 2), не перевірили чи перебувають понесені позивачем витрати у причино-наслідковому зв'язку із протиправними діями відповідача та пошкодженнями, що були завдані транспортному засобу під час ДТП.

На а. с. 6-90, т. 2 містяться надані позивачем на підтвердження витрат розрахункові документи, накладні, акти виконаних робіт, доцільність здійснення яких не вбачається з ремонтної калькуляції, складеної за наслідками огляду автомобіля 21 травня 2014 року та з огляду на яку, позивачу була здійснена страхова виплата.

Зокрема, не знаходять свого підтвердження як необхідні для відновлювального за наслідками ДТП ремонту такі запчастини та роботи з їх заміни (встановлення) як то: гальмівні колодки, обидва передні амортизатори, підшипники та пильники амортизаторів, опори стоєк, гальмівні диски у кількості 4 одиниці, сайлентблоки, втулки стабілізатора в кількості 6 одиниць, подушки стабілізатора в кількості 6 одиниць, тяга стабілізатора, акумулятор тонування та установка центрального замка, миючий засіб та метизи, рамка радіаторів, опора КПП, ремкомплект ГРМ, ремінь поликлиновий тощо. Роботи, виконані за актом від 01 грудня 2015 року ФОП ОСОБА_5, дублють роботи, виконані СПД ОСОБА_7 за актом від 11 березня 2016 року.

На наведене суди уваги не звернули, не врахували, що матеріали справи не містять відомостей про повідомлення ОСОБА_3 про час та місце проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, як того вимагає п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження), доводів відповідача щодо необхідності здійснюваних ремонтних робіт, придбаних запчастин та, відповідно, розміру спричиненої шкоди, належним чином не перевірили та висновків про обґрунтованість вимог банку та наявність підстав для задоволення позову про відшкодування майнової шкоди дійшли передчасно.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 84 015 грн 08 коп. підлягають скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4,задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року в частині стягнення із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 84 015 грн 08 коп. скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова