АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/725/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар - Задвірний В.І.,

з участю апелянта,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2017 року,

встановила:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що має з відповідачем спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказувала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у справах сім'ї участі не приймає, життям дитини не цікавиться, з сином не спілкується з березня 2015 року, участі у його вихованні не бере. На підставі наведеного просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 (попередні прізвище ОСОБА_1, ОСОБА_1) просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

Не погоджується з висновком суду про те, що син перебував на утриманні батьків, оскільки борг за аліментами сплачений лише після подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав та заяви в поліцію, до цього дитина перебувала на утриманні матері та вітчима. Вказує, що не чинила перешкод відповідачу у спілкуванні з сином, а він сам ухиляється від виховання дитини та не проявляє ініціативи у спілкуванні. Зазначає, що дитина проживає у новій сім'ї, вважає своїм рідним батьком вітчима, а останній бажає усиновити ОСОБА_4. Відповідач після розлучення протягом майже двох років жодного разу не бачився з дитиною, не телефонував, в суді першої інстанції заявляв, що з причин хвороби, однак суд даних доводів не перевірив.

В судовому засіданні апелянт підтримала доводи апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник органу опіки та піклування в письмовій заяві просив суд розглянути справу без його участі, підтримав рішення суду першої інстанції.

Заслухавши апелянта, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24 червня 2015 року, що вступило в законну силу 11 вересня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір'ю.

Згідно з висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 26.01.2017 року №01-34/113/17 члени комісії одноголосно прийняли рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Відмову у задоволенні позову суд мотивував тим, що відповідач позбавлений можливості піклуватися та виховувати сина ОСОБА_4, так як останній проживає з матір'ю і вона перешкоджає у побаченні з дитиною з надуманих причин, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а позивачкою не доведено наявність підстав для такого заходу.

Так, однією з підстав для позбавлення батьківських прав згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом правильно враховано роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, надані в п. 15 постанови від 30.03.2007 року №3"Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" стосовно того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Згідно з п. 16 названої постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

На засіданні комісії у справах дітей та в судовому засіданні в суді першої інстанції відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав, висловлював бажання виховувати сина. В присутності членів комісії сплатив борг за аліментами.

Як вбачається зі змісту висновку органу опіки та піклування від 26.01.2017 року, №01-34/113/17, комісією не було встановлено об'єктивних даних, які б свідчили про свідоме ухилення батька дитини від виконання батьківських обов'язків, а його неспілкування з сином пов'язане із перешкоджанням у цьому матері дитини (а.с. 22, 23).

Таким чином, наявні в матеріалах справи та здобуті судом докази не свідчать про наявність достатніх підстав вважати доведеним той факт, що відповідач свідомо без поважних причин ухилявся від виховання дитини і нехтував своїми батьківськими обов'язками.

Викладений в апеляційній скарзі аргумент про те, що теперішній чоловік позивача бажає усиновити сина сторін ОСОБА_4, не свідчить про незаконність висновків суду і не є підставою для позбавлення батьківських прав біологічного батька.

Крім того, згідно з нормами статті 217 СК України усиновлення можливе за письмовою згодою батьків, посвідченою нотаріально.

Враховуючи те, що одними із завдань регулювання сімейних відносин згідно з ч. 2 ст. 1 СК України є утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку, а також те, що відповідач раніше не притягувався до юридичної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків, колегія суддів приходить до висновку про те, що застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу, а саме позбавлення батьківських прав, є необґрунтованим.

Враховуючи наведене, підстав для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Стефанишин С.Л. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 48,52