АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 675/1382/15-ц
Провадження № 22-ц/792/530/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізяславського районного суду від 27 жовтня 2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні власністю, виділення в натурі частини житлового будинку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_5 зазначала, що вона є власником 16/25 частини житлового будинку №3 по вул. Ульянівка у м. Ізяслав, власником іншої частини будинку є ОСОБА_4, а її чоловік ОСОБА_6 є співвласником. Через неприязні відносини сторони не можуть в добровільному порядку визначити порядок користування погребом, а тому позивач просила суд зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні нею та членами її сім`ї погребом, розташованим під житловим будинком №3 по вул. Ульянівка у м. Ізяслав Хмельницької області шляхом вільного доступу до входу у погреб А-1, який розташований у коридорі будинку з умовним позначення 2-1 площею 8, 20 кв.м. через прохід з приміщення 1-1 площею 6,60 кв.м. згідно поетажного плану.

У заяві про збільшення позовних вимог від 31.08.2015 року позивач просила виділити в натурі їй 16/25 частини у житловому будинку №3 по вул. Ульянівка у м. Ізяслав Хмельницької області.

Ухвалою Ізяславського районного суд від 12 травня 2016 року залучено до участі в справі як співвідповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Рішенням Ізяславського районного суду від 27 жовтня 2016 року позов задоволено.

Виділено ОСОБА_5 16/25 частини житлового будинку №3 по вул. Ульянівка в м. Ізяславі Хмельницької області за першим варіантом висновку №09/15 судової будівельно-технічної експертизи: веранду (І), площею 9,30 кв.м., кухню (1-1), площею 6, 60 кв.м., житлову кімнату (1-2), площею 9, 70 кв.м., житлову кімнату (1-3), площею 23,3 кв.м., коридор (2-1), площею 8,20 кв. м., погреб а-1, площею 15, 7 кв.м.

Залишено ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 кухню (2-2), площею 10, 0 кв. м., житлову кімнату (2-3), площею 10, 4 кв.м., житлову кімнату площею 17, 6 кв. м.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 1568, 58 грн грошової компенсації.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 3365, 40 грн судового збору, 1500 грн витрат на правову допомогу, 3000 грн витрат, повязаних з проведенням судової експертизи, 462 грн. витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що судом не враховано, що ст. 358 ЦК України передбачено засади здійснення права спільної часткової власності за згодою співвласників. І лише у разі виникнення між співвласниками спору права про виділ вирішується судом. Таким чином, не враховано, що питання, яке ставиться у заяві про збільшення позовних вимог взагалі не вирішувалось згідно встановлених порядків та інструкцій, а тому не може вирішуватися у суді так як відсутній предмет спору. Також суд не взяв до уваги, що згідно норм чинного законодавства виділення часток здійснюється поетапно на договірних умовах з урахуванням висновків БТІ. Крім того, суд при вирішенні справи про виділ в натурі часток жилого будинку не врахував ст. 115 ЦК України, що кожній стороні повинна бути виділена частина будинку з самостійним виходом. Проте жодне з залишених відповідачу приміщень не має вихідних дверей на зовні, а тому оспорюваним рішенням ОСОБА_4 повністю позбавлено доступу до приміщення.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_5, відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 являється власником 16/25 частини житлового будинку №3 по вул. Ульянівка в м. Ізяславі Хмельницької області, власником 9/25 частини цього ж житлового будинку являється ОСОБА_4, чоловіком якої є ОСОБА_6

Згідно договору дарування від 30 грудня 2003 року ОСОБА_4 подарувала належну їй 9/25 частину житлового будинку №3 по вул. Ульянівка в м. Ізяславі Хмельницької області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Виділ часток співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в натурі не проводився, житловий будинок є обєктом спільної часткової власності.

Тому, у відповідності до вимог ст. ст. 355, 356, 358, 364 ЦК України, та враховуючи висновок №09/15 судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і виділив ОСОБА_5 16/25 житлового будинку за першим варіантом висновку експертизи, залишивши відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 іншу частину будинку та стягнувши на їх користь з позивача 1568 грн 58 коп. грошової компенсації.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального права.

Апеляційним судом встановлено, що згідно з висновком №09/15 судової будівельно-технічної експертизи від 16.12.2015 р. передбачається два можливих варіанти виділення сторонам частин будинку.

За першим варіантом висновку №09/15 судової будівельно-технічної експертизи від 16.12.2015 р., для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонуються виділити власникам 16/25 та 9/25 у житловому будинку необхідно:

-з приміщення (2-1) площею 8,20 кв.м. закласти дверні прорізи у приміщення (2-2) площею 10,0 кв.м. та у приміщення (2-4) площею 17,0 кв.м.;

-у приміщенні (2-4) площею 17,0 кв.м. в стіні фасадної сторони житлового будинку розібрати віконний проріз та встановити дверний блок, встановити перегородку для влаштування коридору.

Відповідно до варіанту другого висновку експертизи №09/15 необхідно:

-приміщення (2-1) площею 8,20 кв.м. розділити перегородкою на два окремих приміщення по 4,10 кв.м. кожного для користування власнику 16/25 житлового будинку площею 4,10 кв.м. та площею 4,10 кв.м. власнику 9/25 житлового будинку;

-у стіні фасадної частини житлового будинку на місці віконного прорізу влаштувати дверний проріз.

Таким чином, обидва варіанти передбачають необхідність перепланування та втручання в конструкції жилого будинку.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання.

Матеріали цивільної справи не містять даних, чи було відповідні звернення заінтересованих осіб для отримання документів на виконання робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку.

У звязку з цим, відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, апеляційним судом розяснено ОСОБА_5 право подати до суду документи на виконання робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку, або відомості про те, що виконання передбачених висновком №09/15 судової будівельно-технічної експертизи від 16.12.2015 р. робіт не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_5 не зявилася, відомостей щодо дозволу на переобладнання будинку не подала.

Враховуючи викладене, за відсутності відповідних дозволів на переобладнання та перепланування будинку, суд не вправі був виділяти сторонам окремі частини будинку, в яких передбачається необхідність перепланування та втручання в конструкції жилого будинку.

Тому в задоволенні позову ОСОБА_5 з наведених підстав слід відмовити.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, порушення норм матеріального права.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_4 сплатила судовий збір в сумі 618 грн 12 коп., які підлягають стягненню на її користь з позивача ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ізяславського районного суду від 27 жовтня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 618 (шістсот вісімнадцять) грн. 12 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції Янішевська О.С.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 5