Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1707/16-ц

Провадження № 2/440/403/2017

05 грудня 2017 року Буськ, Львівської області

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання Волошин Х.С.

з участю позивача ОСОБА_2

з участю представника позивача ОСОБА_3

з участю відповідача ОСОБА_4

з участю представника відповідача ОСОБА_5

з участю представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Буську з фіксацією технічним засобом Камертон цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи Буський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Буська міська рада, Відділ держгеокадастру у Буському районі Львівської області про відшкодування завданих збитків та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4, треті особи Буський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Буська міська рада, Відділ держгеокадастру у Буському районі Львівської області про відшкодування завданих збитків та стягнення моральної шкоди.

Позов мотивує тим, що йому належить на праві власності житловий будинок у м.Буську по вул. Б.Хмельницького, 32 разом із земельною ділянкою. Його земельна ділянка межує з земельною діялянкою сусідки ОСОБА_4, яка є правонаступницею ОСОБА_7, ще за життя якої був судовий спір щодо використання та меж спільного заїзду між їх господарствами. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 08.12.1998 року за позовом ОСОБА_7 ОСОБА_2 було зобовязано демонтувати огорожу. Рішення виконувалось державною виконавчою службою. У 2015-2016 роках було виявлено позивачем, що сусідкою ОСОБА_4 був знесений самовільно паркан. Просить суд задовольнити позов, стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму завданих збитків - 26609 гривень, моральну шкоду в сумі 50000 гривень, понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_2 підтримав заявлений ним позов, суду дав пояснення аналогічні мотивам позовної заяви. Суду додатково пояснив, що огорожа, яка була демонтована за рішенням Бродівського районного суду Львівської області становила близько 40 метрів. Він впевнений, що за цим позовом повинна відповідати ОСОБА_4, оскільки він впевнений, що частину огорожі 15, 2 м розібрала саме відповідач, більше нікому. Моральна шкода також повинна бути стягнута, бо його дружина отримала інсульт у звязку з цими судовим тяжбами.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримала позов, просить його задовольнити. Дала пояснення аналогічні мотивам позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_4 заперечила проти задоволення позову, просить відмовити в задоволенні позову. Суду пояснила, що ніяких дій щодо руйнування паркану ні вона, ні члени її сімї не вчиняли. Їй відомо, що її покійна мама, ОСОБА_7 мала спір з сусідом ОСОБА_2 Предметом спору був спільний заїзд. Виконавча служба виконала рішення суду.

Це мало місце в 1999 році.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечив проти задоволення позову, просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не представив суду доказів вини саме ОСОБА_4 Суду пояснив, що його покійна тьоща ОСОБА_7 мала спір з сусідом ОСОБА_2 за спільний заїзд. Рішення було на користь ОСОБА_7 У 1999 році виконавча служба виконувала рішення. В ході виконання було демонтовано приблизно 40 метрів бетонної огорожі. В ці 40 метрів огорожі входили ці 15,2 метри за які предявив позов ОСОБА_2 На даний момент на межі господарств є елементи демонтованої огорожі. Ні його дружина ОСОБА_4, ні він ніяких дій по демонтажу не вчиняли.

Представник Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області суду пояснив, що дійсно на виконанні у Буському відділі ДВС було рішення суду, однак представити виконавче провадження не представляється можливим, оскільки за спливом певного часу воно знищується.

Представник Буської міської ради покладається на розсуд суду. Суду пояснив, що на місце за заявою ОСОБА_2 виходили представники Буської міської ради. За наслідками склали акт, в акті зазначено, що зі слів ОСОБА_2 шкоду йому завдала ОСОБА_4

Представник Відділу держгеокадастру у Буському районі Львівської області покладається на розсуд суду.

Вислухавши всіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки по вул. Б.Хмельницького, 32 у м.Буську, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 49).

Відповідач ОСОБА_4 є спадкоємицею після смерті своєї мами ОСОБА_7, остання померла 05 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 73). На даний момент спадкова справа заведена, розпочата процедура вступу в спадкові права.

Померлій ОСОБА_7, згідно свідоцтва про особисту власність на житловий будинок від 27 грудня 1983 року, належав будинок по вул. Б.Хмельницького, 34 у м. Буську (а.с. 74) і земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 19 квітня 2001 року (а.с. 65).

Згідно Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 08 грудня 1998 року (а.с.7-9), яке набуло законної сили, в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_7 та виконавчого комітету Буської міської ОСОБА_8 про виконання рішення виконкому про поділ спільного заїзду відмовлено за його безпідставністю. Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільним заїздом задоволено. Зобовязано ОСОБА_2 демонтувати бетонну огорожу, якою він розділив спільний заїзд, в строк до 01 січня 1999 року та не чинити перешкод ОСОБА_7 в користуванні цим заїздом. У випадку невиконання ОСОБА_2 рішення суду про демонтаж бетонної огорожі, якою він розділив спільний заїзд, протягом встановленого строку, надати право ОСОБА_7 виконати цю дію за рахунок ОСОБА_2, стягнувши з нього необхідні витрати.

В силу ч. 3 ст. 60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно акту державного виконавця (а.с. 11) від 19.05.1999 року в ході виконання рішення Бродівського районного суду Львівської області від 8.12.1998 року бетонна огорожа була демонтована шляхом розбиття верхньої частини та викопуванням із землі нижньої частини.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що в ході виконання рішення суду від 08.12.1998 року державними виконавцями було демонтовано приблизно 40 метрів огорожі, про це не заперечили сторони процесу.

З представленого позивачем кадастрового плану земельної ділянки вбачається, на плані містяться точки, які позначені літерами та точками. Відстань позначена літерами А і ОСОБА_9 цими літерами є точки які мають відстань 2,76 м, 3,26 м, 18,09 м це становить в сукупності 24, 11 м, вище літери Б міститься відрізок в 15,2 метри, якщо всі відстані скласти виходить 39,31 метр. Всі сторони в судовому засіданні підтвердили і сам позивач не заперечив, що виконавчою службою було демонтовано 39,31 метр огорожі у 1999 році, тобто 15,2 метри, за демонтаж яких предявив позов позивач ОСОБА_2 входили в загальний метраж демонтажу у 1999 році. Представлений суду акт обстеження демонтованої огорожі та бетонного бордюра у м.Буську по вул.Б.Хмельницького, 32 від 01.03.2016 року (а.с. 6) вказує на те, що саме зі слів позивача ОСОБА_2 такий відрізок складає 15,2 м і був демонтований ОСОБА_4

Допитані свідки в судовому засіданні ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 суду повідомили, що демонтаж відбувався по спільному заїзду. Зі слів саме позивача їм стало відомо про демонтаж огорожі ОСОБА_4 відрізком 15,2 метра. Особисто вони цього не бачили.

В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ураховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів суду, що саме відповідач ОСОБА_4 заподіяла шкоду ОСОБА_2 Всі докази які були досліджені судом і перевірені представленими доказами, вказують на те, що події демонтажу огорожі мали місце у 1999 році на підставі рішення суду. Будь-яких інших достовірних та переконливих доказів позивач ОСОБА_2 суду не представив.

Всі представлені позивачем докази грунтуються виключно на припущеннях, що в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України не може братися до уваги судом, оскільки доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_12 до ОСОБА_4, треті особи Буський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Буська міська рада, Відділ держгеокадастру у Буському районі Львівської області про відшкодування завданих збитків та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Буський районний суд Львівської області для осіб, які були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. О. Шендрікова