У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1,

суддів Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк», третя особа на стороні відповідача закрите акціонерне товариство «Полісся-92» про визнання договору іпотеки дійсним та за позовом закритого акціонерного товариства «Полісся-92» до ОСОБА_3, акціонерного товариства інноваційного банку «Укрсиббанк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно та визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2009 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до АКІБ «Укрсиббанк», третя особа на стороні відповідача ЗАТ «Полісся-92» про визнання договору іпотеки № 11364 від 5 вересня 2007 року дійсним відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Позов ЗАТ «Полісся-92» до ОСОБА_3, АКІБ «Укрсиббанк» про витребовування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно та визнання договору іпотеки недійсним задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_3 приміщення магазину по вул. Жуковського,39 у м. Рівне, пл.94,2 кв.м., яке складається із наступних приміщень, позначених літерами у технічному паспорті: «36» тамбур, «26-1» торговий зал, «27» кладова, «27-1» туалет, «27-ІІ» миїчна, «27-ІІІ» коридор, «28» підсобна, «28-1» підсобна. Визнано за ЗАТ «Полісся-92» право власності на вказане приміщення магазину.

У задоволенні позову ЗАТ «Полісся-92» до ОСОБА_3, АКІБ «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Не погодившись рішенням суду в частині позову ЗАТ «Полісся-92» до ОСОБА_3, АКІБ «Укрсиббанк» ОСОБА_2 оскаржила рішення в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі, вказує, що вона є дружиною ОСОБА_3 Шлюб між ними зареєстровано 25 жовтня 1970 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АБ № 021923. Зазначає, що суд першої інстанції виніс рішення щодо спільного сумісного майна подружжя без залучення її як сторони у даному спорі. З огляду на те, що спірне нежиле приміщення магазину по вул. Жуковського, 39 у м. Рівному придбане в період перебування її та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбу і відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України є спільним майном подружжя, просила скасувати рішення суду першої інстанції від 24 липня 2009 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ЗАТ «Полісся-92» до ОСОБА_3, АКІБ «Укрсиббанк» .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

________________________________________________________________________________________

Справа 2/257/2009 Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_4

Провадження № 22ц-787/459/2017 Доповідач : Ковальчук Н.М.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ЗАТ «Полісся-92» до ОСОБА_3, АКІБ «Укрсиббанк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням господарського суду Рівненської області від 26 серпня 2004 року, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 21 березня 2007 року, встановлено недійсність договору купівлі-продажу приміщення магазину по вул. Жуковського,39 в м.Рівне, укладеного 15 липня 2002 року між ЗАТ Полісся-92» та приватним багатогалузевим підприємством «ПВС» з моменту його укладення, а рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 23 червня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 11 грудня 2008 року, підтверджено належність спірного приміщення ЗАТ «Полісся-92», оскільки вибуло з його володіння поза його волею, а тому, позовні вимоги власника майна ЗАТ «Полісся-92» з підстав, визначених п. 3 ч.1 ст.388 ЦК України, є законними і підлягають задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також є законним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про визнання права власності на приміщення магазину, оскільки встановлено, що таке право не визнається ОСОБА_3, а тому ЗАТ «Полісся-92», власник майна, правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав на підставі ст. 392 ЦК України.

Судом встановлено: 27 червня 2002 року відповідно до договору купівлі - продажу ЗАТ «Полісся-92» приблало у ВАТ «Рівненський завод надміцних залізобетонних конструкцій» 11/100 частини приміщення магазину по вул. Жуковського, 39 у м. Рівне.

15 липня 2002 року ЗАТ «Полісся-92» відчужило вказане приміщення приватному багатогалузевому підприємству «ПВС» відповідно до договору купівлі-продажу.

27 серпня 2002 року між приватним багатогалузевим підприємством «ПВС» та ОСОБА_5 укладено й нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу, за яким право власності на магазин перейшло до ОСОБА_5

Рішенням Рівненського міського суду від 19 грудня 2005 року визнано дійсним договір купівлі - продажу від 21 березня 2005 року 11/100 частин приміщення магазину по вул. Жуковського, 39 у м. Рівне, що укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та визнано за ОСОБА_6 право власності на це майно.

Вказана частина приміщення магазину була виділена як ціла на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Рівненській товарній біржі від 23.04.2007 року.

На підставі нотаріально посвідченого договору від 06 червня 2007 року 11/100 частини приміщення магазину були відчужені ОСОБА_7

Право власності на спірне приміщення зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 26 серпня 2004 року, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 21 березня 2007 року, визнаний недійсним з моменту його укладення договір купівлі - продажу 11/100 частини приміщення магазину по вул. Жуковського, 39 у м. Рівне від 15 липня 2002 року, укладений між «Полісся-92» та приватним багатогалузевим підприємством «ПВС».

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 23 червня 2008 року, залишеним без змін. ухвалою Верховного Суду України від 11 грудня 2008 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ЗАТ «Полісся-92» про усунення перешкод у здійсненні права власності встановлено факт вибуття спірного магазину від ЗАТ «Полісся-92» поза його волею.

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд, задовольнивши позовні вимоги ЗАТ «Полісся-92», порушив її право на частку у спільному сумісному майні подружжя, оскільки спірне приміщення придбане її чоловіком ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу під час перебування їх у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю.

Судом достовірно встановлено, що після вибуття приміщення магазину з власності ЗАТ «Полісся-92» поза його волею у липні 2002 року, вказаний магазин був неодноразово відчужений за договорами купівлі-продажу.

ЗАТ «Полісся-92», як власник, вправі витребувати своє майно з чужого незаконного володіння в останнього набувача. При цьому законом не передбачено визнання недійсними тих правочинів, за якими майно відчужено після недійсного договору купівлі-продажу.

Висновок суду про задоволення віндикаційного позову ЗАТ «Полісся - 92» щодо витребування майна з чужого незаконного володіння повністю узгоджується з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, оскільки витребуване майно, яке вибуло з володіння власника поза його волею.

Враховуючи те, що оспорюваним рішенням відновлені порушені права власника, доводи апеляційної скарги про те, що витребуванням цього майна порушене її право на частку у спільному сумісному майні подружжя є безпідставними, і не спростовують законних висновків суду першої інстанції.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді : Бондаренко Н.В.

ОСОБА_8