Справа №: 398/2538/17
провадження №: 2/398/2249/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" листопада 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Сніжко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Олександрії цивільну справу за позовом законного представника ОСОБА_1 в інтересах її малолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є матір'ю малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є власником квартири АДРЕСА_1. Позивач, посилаючись на довідку про склад сім'ї та акт розпорядження, затверджене директором житлово-експлуатаційної організації стверджує, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі з 2014 року, а отже відповідно до норм статей 150 ЖК України, ч.2 ст.405 і ч.1 ст.319 ЦК України втратив право користування квартирою.

Позовач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала свій позов та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Додатково пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_3 подарував зазначену вище квартиру їх спільному сину ОСОБА_2 З 2014 року ОСОБА_3 у вказаній квартирі на проживає. Відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. Там він має іншу сім'ю та цивільну дружину ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явився. Однак до суду електронною поштою надійшла його заява, у якій відповідач просив розгляд справи провести без його участі, а також зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. відповідач у своїй заяві повідомив суд, що з 2014 року не проживає в квартирі та проживати не планує. На даний час тимчасово перебуває в Російській Федерації, приїхати до суду не має можливості. Оригінал вказаної заяви був наданий також позивачем у судовому засіданні. Позивач пояснила, що вказана заява надійшла їй поштою.

Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що квартира АДРЕСА_1. належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 27 травня 2016 року. Згідно цього договору ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 зазначену квартиру. Копія цього договору долучена до матеріалів справи.

У зазначеній квартирі зареєстровані: як власник ОСОБА_2, його батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_1, брат ОСОБА_5 і сестра ОСОБА_6.

З 2014 року відповідач ОСОБА_3 у зазначеній квартирі не проживає. Це підтверджується актом-розпорядженням №324 від 26 червня 2016 року, складеним паспортистом і майстром КП "Житлогосп", підписаним сусідами і затвердженим директором КП "Житлогосп", відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 не проживає в даній у квартирі з 2014 року, на момент перевірки ОСОБА_3 в квартирі не було, особисті речі відсутні.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Згідно положень частин 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, при цьому сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи зазначені норми права та встановлені судом обставини, зокрема те, що батько малолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3 не проживає у належній першому квартирі більше ніж рік, залишаючись у ній зареєстрованим, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідача права користування житлом та наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, витрати на оплату судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд.

Суддя В.В. Орловський