Справа № 698/358/16-ц
Провадження № 2/698/78/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кухаренка О.В.,

за участю секретаря Гончар Т.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Катеринопіль справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

Обгрунтовуючи позов ОСОБА_3 зазначив, що його покійний прадід, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 15 березня 2013 року по травень 2013 року проживав в будинку його матері, ОСОБА_6, так як його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовилися його доглядати. Потім мати позивача попросила в безкоштовне користування в своєї знайомої ОСОБА_7 будинок, що в с. Киселівка, де зробила ремонт та прадід позивача переїхав жити туди. Позивач та його матір доглядали ОСОБА_5, так як останній був уже дуже стареньким, потребував сторонньої допомоги та постійно хворів, Даний факт хвороби підтверджується листом від 04.03.2016 року, що наданий завідувачем амбулаторії с. Киселівка ОСОБА_8, в якому зазначено, що в період з березня 2013 року по травень 2015 року неодноразово ходили на виклики до гр. ОСОБА_5, який хворів на наступні захворювання: ІХС кардіо-склероз атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба 2 ступеня СНІІА, дистрофічно-обмінний артрит 2 ступеня, порушення функцій 2 ступеня, а тому потребував стороннього догляду та листом за підписом ОСОБА_9, заступника головного лікаря з медичного забезпечення населення Катеринопільської ЦРЛ, від 25.04.2016 року № 237 в якому зазначено про те, що громадянин ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні Катеринопільської ЦРЛ з 20.05.2015 року по 27.05.2015 року, з діагнозом при поступленні забійно-рвана рана голови, струс головного мозку, хронічна гіпертонічна і дисциркуляторна енцефалопатія 11-111 ст.

ОСОБА_5 помер 27 травня 2015 року о 10 год. 45 хв. Проведеною судово-медичною експертизою було встановлено, що причина смерті згідно лікарського свідоцтва про смерть № 38 «Гостра серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця».

За його життя позивач та його мати доглядали за ним: готували йому їжу, прали білизну та одяг, прибирали за ним та подібне. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 під час хвороби їх батька, а позивачевого прадіда ОСОБА_5 ухилялися від надання йому допомоги і не давали грошей на придбання ліків. Мати позивача хоронила його прадіда за власні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_4 нічим не допомагали. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на земельну ділянку прощею 3,87 гектарів, що розташована на території Киселівської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР 8-57 від 11.04.2000 року. За життя прадід позивача склав заповіт від 09.07.2013 року згідно якого - все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право заповів своєму правнуку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Його спадкоємцем, який відповідно до ч. 1 ст.1241 ЦК України спадкує незалежно від змісту заповіту половину частки, у разі спадкування за законом (обовязкова частка) є ОСОБА_2.

21.07.2016 року представником позивача ОСОБА_1 подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій остання просить суд усунути відповідача ОСОБА_2 від спадкування спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_10, який помер 27.05.2015 року в смт. Катеринопіль, Черкаської області, актовий запис про смерть від 28.05.2015 року № 8.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 наполягала на позовних вимогах, просила позов задовольнити посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_5 доглядала стороння жінка, мати позивача - ОСОБА_6, яка взяла хату у своєї знайомої куди посилила ОСОБА_5, якому забезпечила гідні умови проживання, носила кожен день йому їжу, прала білизну, у той час як відповідач за три роки проживання в селі жодного разу до батька не прийшов і допомоги не надав.

Відповідач ОСОБА_11 заперечував проти заявлених позовних вимог, просив суд в позові відмовити зазначивши, що він з 2010 року по 2012 рік перебував на лікуванні в с. Геронимівка. З березня 2013 року по травень 2015 року він ходив до батька, але його туди не допускали бо батька закривали на замок, який ОСОБА_2 зірвати не міг. При цьому хата батька була пустою, а його посилили в іншу. Відповідач ОСОБА_2 зазначив, що його самого доглядала дружина ОСОБА_12 оскільки він мав 3 групу інвалідності. З 2013 року відповідач не працював бо перебував на пенсії та після перенесення хвороби туберкульозу старався не ходити по селі. Жодного звернення про надання допомоги до нього з 2013 року по 2015 рік ні батько ні позивач ОСОБА_6 не предявляли. Останній раз ОСОБА_2 спілкувався з батьком в березні 2013 року, коли той приїхав від брата, батько прийшов до відповідача сам, батько розповів що його бив ОСОБА_3 При цьому сказав, що лише прийшов відвідати ОСОБА_2 Коли батька ховали то відповідача навіть не повідомили. Відповідач стверджує, що батько дійсно до нього приходив, але жодного разу не говорив, що хоче жити у відповідача бо має свою хату.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, який помер 27 травня 2015 року є прадідом позивача ОСОБА_3 та батьком відповідача ОСОБА_2.

ОСОБА_5 09 липня 2013 року склав заповіт, згідно із яким заповів усе належне йому майно позивачу ОСОБА_3 (а. с. 14).

Відповідач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини досяг пенсійного віку, а тому 13.10.2015 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття обов'язкової частки у спадковому майні після смерті батька ОСОБА_5, так як він є непрацездатним спадкоємцем першої черги (а. с. 35).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З огляду на зміст зазначеної норми закону суд, вирішуючи таку справу, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" поняття "безпорадний стан" тлумачиться як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, вважаючи стан ОСОБА_5 безпорадним, позивач врахував його вік (ІНФОРМАЦІЯ_5), а також хвороби, якими спадкодавець хворів упродовж останніх років, а саме: ІХС кардіо-склероз атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба 2 ступеня СНІІА, дистрофічно- обмінний артрит 2 ступеня, порушення функцій 2 ступеня та згідно листа за підписом ОСОБА_9, заступника головного лікаря з медичного забезпечення населення Катеринопільської ЦРЛ, від 25.04.2016 року №237, в якому зазначено, що громадянин ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні Катеринопільської ЦРЛ з 20.05.2015 року по 27.05.2015 року з діагнозом при поступленні забійно-рвана рана голови, струс головного мозку, хронічна гіпертонічна і дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст.

27 травня 2015 року ОСОБА_5 помер о 10 год. 45 хв. Проведеною судово-медичною експертизою було встановлено, що причина смерті згідно лікарського свідоцтва про смерть № 38 «Гостра серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця» (а. с. 16).

Разом з тим, наведені позивачем докази не свідчать про безпорадний стан ОСОБА_10.

Сам факт похилого віку та наявності зазначених хвороб не є підставою для висновку про безпорадний стан особи.

З матеріалів справи, пояснень сторін, свідків, вбачається, що упродовж останніх днів життя ОСОБА_5 був обмежений в пересуванні в межах будинку хоча пересувався самостійно, необхідну допомогу як особі похилого віку надавала йому матір позивача ОСОБА_6, яка піклувалася про нього та щоденно відвідувала, забезпечувала його усім необхідним.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 завідувач амбулаторії с. Киселівка, повідомив суду, що ОСОБА_5 був учасником війни, а тому його кожний рік обслідували в лікарні, до нього виїздив сільський лікар. Останній час, тобто десь півроку, він був прикритий в хаті на замок, бо він мав вади з головою і ходив по вулицях. Умови, в яких він проживав були нормальними, він був нагодований бо їжу йому носила ОСОБА_6, будь яких нарікань щодо поганих умов життя у нього не було. Потреб у ліках також не було. Тобто він ні в чому не мав потреби. ОСОБА_8 не чув від ОСОБА_5 що діти йому не допомагали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, повідомила суду, що ОСОБА_5 один час жив у сина у Кіровограді, а потім почав проситися жити до її сина ОСОБА_3, після чого сів на автобус та поїхав до когось в м. Черкаси. Дід приїхав в свою хату, де жив його внук ОСОБА_13, однак останній привіз діда до неї бо сказав, що той хоче жити у ОСОБА_6 Тоді вона була змушена забрати ОСОБА_14 до себе і він жив у неї півтора місяці. Потім ОСОБА_6 попросила у подруги хату де зробила ремонт та посилила туди діда. З листопада 2014 року дід почав блудити, падав, тоді після чого ОСОБА_6 змушена була прикривати його на замок у хаті. Вона гляділа діда сама, але в травні 2015 року дід упав, сильно побився і попав до лікарні, де потребував лікування. Вона зверталася за допомогою до його сина ОСОБА_15, але той відмовився у наданні коштів так як ОСОБА_6 отримує гроші за земельну ділянку діда.

ОСОБА_6 особисто один раз зверталася до відповідача ОСОБА_16 по питанню де буде жити дід і отримала відповідь від жінки відповідача, що дід їм ніхто і сказала щоб гляділа сама, бо дід їй допомагав будувати хату. Також ОСОБА_6 ще раз просила відповідача, щоб допомогли робити в хаті ремонт. На що той спочатку погодився, а далі повідомив, що хворий і не може допомогти. Дід скаржився, що внук ОСОБА_13 і син ОСОБА_16 його не відвідували і не захотіли забрати його до себе. ОСОБА_6 дійсно не повідомляла відповідача про перебування діда в лікарні, а також про його смерть. Заповіт дід склав на її сина.

Дід жив в хороших умовах, і потребу лише мав у отриманні сторонньої допомоги, в грошах він потреби не мав: отримував пенсію 1100 та плату за оренду землі, лікарі з району щорічно проводили йому медичний огляд, потреби у ліках він не мав, бо вистачало коштів діда та її сина. При цьому за допомогою у наданні таких коштів до його сина ОСОБА_16 вона не зверталась бо вважала це принизливо, вони одразу відмовили в проживанні діда.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17, який до 2010 року був сільським головою, повідомив суду, що весною 2013 року ОСОБА_5 проживав в селі поряд із ним. ОСОБА_6 зробила ремонт в хаті і посилила там діда. ОСОБА_17 коли заходив до діда то в хаті було чисто, прибрано, була завжди їжа. В грудні 2014 року оскільки дід почав ходити по селі, то на початку зими 2015 року діда закрили в хаті, накидали замок. Сина діда ОСОБА_9 він не бачив у батька. Дід не розповідав йому чому він жив у цій хаті, а не в своїй. Також нічого не розповідав про відносини з сином ОСОБА_16.

ОСОБА_17 жодного разу не бачив щоб дід у чомусь мав потребу, бо все йому надавала ОСОБА_6 і йому невідомо щоб дід особисто або хтось від його імені звертався до його дітей за допомогою і ті відказали. Дід був дуже добре доглянутий ОСОБА_6

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, повідомила суду, що ОСОБА_18 (дід) приїхав в село після березня 2013 року, від сина з Кіровограду. Так як діду не було куди дітися то його перевезли до її подруги ОСОБА_6 Спочатку дід приїхав в свою хату, де вже жив його онук ОСОБА_13, який через деякий час, з невідомих їй причин, завіз діда до ОСОБА_6 Зі слів ОСОБА_6 то дружина відповідача нічого не відповіла, щодо пропозиції допомогти в ремонті хати батька, тобто діда. Одного разу ОСОБА_7 бачила, що відповідач приходив до батька. ОСОБА_6 створила належні умови для проживання діда.

ОСОБА_7 знає зі слів ОСОБА_6, що остання до когось, чи то до сина ОСОБА_16 чи до його дружини, зверталась щоб допомогли по догляду за дідом, але не отримала допомоги. Коли дід в 2015 році лежав в лікарні то їй невідомо щоб ОСОБА_6 зверталася за допомогою до відповідача ОСОБА_16. Позивач коли приїжджав в село то приходив до діда та допомагав йому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19, яка є сусідкою ОСОБА_5 повідомила суду, що дід ОСОБА_5 після того як приїхав від сина почав жити біля неї через дві хати. Його повністю забрала як рідного ОСОБА_6, яка привела хату для проживання діда в належний стан. Дід Був доглянутий, чистий нагодований і все це йому забезпечувала ОСОБА_6 Дід чомусь не спілкувався з сином, а коли від нього приїхав то в його хаті жив вже онук. ОСОБА_19 нічого не відомо про відносини діда та його сина ОСОБА_16, хоча вона останнього у діда не бачила, а також давно бачила його в селі. ОСОБА_6 сама не була задоволена тому, що її приходилося доглядати діда, але про це її попросив син ОСОБА_20. ОСОБА_19 не відомо щоб ОСОБА_9 відмовляв у наданні якоїсь допомоги своєму батьку і що до нього хтось звертався за такою допомогою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомила суду, що дід ОСОБА_5 прибув у село Киселівка після проживання у свого сина в Кіровограді, так як йому відмовив у проживанні його онук. Далі діда прийняла проживати ОСОБА_6, яка його доглядала, купала, годувала, прала білизну. Для його проживання ОСОБА_6 зняла хату, в якій провела ремонт і створила належні умови для проживання ОСОБА_5 В травні 2015 року дід попав в лікарню де й помер. ОСОБА_21 дійсно в хаті діда не бачила сина ОСОБА_16. Дід говорив, що він нікому не потрібний і був вдячний лише ОСОБА_6 Такого щоб діду не вистачало коштів на ліки не було. ОСОБА_21 знає зі слів ОСОБА_6, що їй сказав син діда ОСОБА_4, про те, щоб доглядала діда і їй залишиться земельна ділянка діда. Коли дід лежав в лікарні, то до діда крім ОСОБА_6 ніхто не приходив. Про сина ОСОБА_16, ОСОБА_6 ніколи не говорила, що той відмовлявся взяти свого батька. ОСОБА_16 ОСОБА_21 бачить дуже рідко в селі, бо знає, що він тяжко хворів.

Пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_17, ОСОБА_7, ОСОБА_19 та ОСОБА_21 зводяться до того, що мати позивача ОСОБА_6 піклувалася про ОСОБА_14, забезпечувала йому належні побутові умови, в той час як відповідач ОСОБА_2 з батьком не бачився та не надавав жодної допомоги. Чи звертався ОСОБА_14 за допомогою до відповідача свідкам не відомо.

Обставин, які б свідчили про безпорадний стан ОСОБА_5, свідки не наводили.

У справі відсутні докази про те, що наявні у особи похилого віку ОСОБА_5 хвороби, їх перебіг спричинили безпорадний стан останнього.

Позивачем не зазначено, у чому ж саме виражався безпорадний стан.

Сам факт, що у звязку з похилим віком та хворобами ОСОБА_5 мати позивача турбувалася про нього, допомагала йому у побуті, отриманні медичної допомоги, не свідчить про безпорадний стан ОСОБА_5, а лише про те, що вона добросовісно виконувала свої зобовязання по догляду за літньою людиною.

Проведення матірю позивача за власні кошти, без участі відповідача ремонту будинку, в якому проживав померлий ОСОБА_5, а також здійснення власних витрат на поховання останнього не можуть бути підставою для усунення відповідача від права на спадкування.

Окрім цього, зазначаючи в позові про те, що перебуваючи у безпорадному стані, ОСОБА_5 потребував допомоги саме від відповідача, навіть за умови отримання такої допомоги від позивача, останнім не конкретизовано, якої допомоги ОСОБА_5 потребував від позивача, та які докази про це свідчать.

Що ж стосується другої необхідної умови для усунення особи від права на спадкування - ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває у безпорадному стані, ця складова у даному випадку також відсутня.

У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що відповідач ОСОБА_2, маючи реальну можливість допомогти батькові, умисно ухилявся від виконання цього обовязку.

Так, судом встановлено, що відповідач дійсно не надавав допомоги батькові, але з обєктивних причин, не ухиляючись. У нього не було можливості особисто турбуватися про батька, оскільки відповідач сам перебував на лікуванні та його доглядала дружина. Крім того батько ніколи не звертався за допомогою і це підтверджується показаннями свідків, згідно яких ОСОБА_5 був доглянутий матірю позивача та забезпечений усім необхідним: їжею, ліками, речами.

Що стосується надання матеріальної допомоги відповідачем на утримання батька, у справі відсутні докази про таку потребу ОСОБА_5 Окрім пенсії померлий отримував орендну плату за землю. Відповідач є інвалідом ІІІ групи, з 2013 року не працює та після перенесення хвороби (туберкульоз) був на пенсії, у звязку з чим потребував коштів на лікування.

В судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, а саме винну поведінку, яка б свідчила, що відповідач мав можливість виконувати обов'язок щодо допомоги спадкодавцю, але не вчиняв необхідних дій для цього.

Доводи позивача про те, що відповідач за останні роки життя не відвідував спадкодавця та не надавав йому допомоги, не може бути підставою для задоволення позову без доведення факту звернення за такою допомогою та ухилення відповідача від її надання, а тому суд не бере їх до уваги.

За таких обставин, позовні вимоги позивача нічим об'єктивно не підтверджені, не надано належних та допустимих доказів (ст.ст. 58, 59 ЦПК України) того, що спадкодавець ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані, а також ухилення відповідача ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцеві, у зв`язку з чим підстав для усунення від спадкування відповідача немає.

Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 62, 212, 213, 215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, ч. 5 ст. 1224, ч. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України, п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий О.В. Кухаренко