Справа № 574/506/17
Провадження № 2/574/339/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне)

09 листопада 2017 року Буринський районний суд Сумської області

у складі: головуючого судді Бабічевої Л.П.

за участю секретаря Божок В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 30.11.2011 року відповідно до укладеного договору б/н ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ pages/70/, складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач в порушення норм закону та умов договору зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав.

Заборгованість відповідача станом на 28.02.2017 року за кредитними договором б/н від 30.11.2011 року складає 20658 грн. 11 коп., з яких 3799,70 грн. заборгованість за кредитом; 12909,56 заборгованість по процентам за користування кредитом; 2488,94 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 959,91 грн. - штраф (процентна складова) .

Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту б/н від 31.11.2011 року у сумі 20658 грн. 11 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, не зявився подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 38).

Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України.

09.11.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, … в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі / ч. 1 ст. 11 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст. 10 ЦПК України/.

Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30.11.2011року відповідач отримав кредитну картку «Універсальна» у ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідач надав згоду на те, що заява разом Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг та зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання надання банківських послуг, також регулярно ознайомлюватись зі змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Дану згоду відповідач особисто засвідчив своїм підписом, що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору ( а.с. 5).

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Вищевказаний кредитний договір від 30.11.2011року є дійсним, доказів того, що даний договір визнано недійсним суду надано не було.

Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.11.2011року відповідач був ознайомлений та згодний з умовами кредитування, тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» ( а.с. 6), про що свідчить його підпис на вказаній заяві ( а.с. 5 зворот).

З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором вбачається, що відповідач належним чином свої зобовязання не виконує і станом на 28.02.2017 року має заборгованість у сумі 20658 грн. 11 коп., з яких 3799,70 грн. заборгованість за кредитом; 12909,56 заборгованість по процентам за користування кредитом; 2488,94 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 959,91 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 3-4).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установ ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

В п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Позивач просить стягнути з відповідача за порушення умов кредитного договору, зокрема, за порушення зобовязань із погашення кредиту, як пеню, так і штраф, які є одним видом забезпечення виконання зобовязань.

Таким чином, кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин суд вважає, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15 та постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17.

Згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення штрафу (фіксована частина) у сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) у сумі 959,91 грн. є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Таким, чином, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобовязання у встановлені договором строки не виконував, у звязку з чим має борг по кредитному договору, то суд вважає за необхідне стягнути з нього заборгованість за договором у сумі 19198 грн. 20 коп., яка складається з таких сум: 3799,70 грн. заборгованість за кредитом; 12909,56 заборгованість по процентам за користування кредитом; 2488,94 грн. заборгованість за пенею та комісією, також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути повернення витрат на оплату судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп..

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 224-233 ЦПК України,

ст.61 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 549, 611,1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» (рахунок № 3111, МФО 305299, ) заборгованість по кредитному договору б/н від 30.11.2011 року у сумі 19198 грн. 20 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн., а всього 20798 грн. 20 коп. ( двадцять тисяч сімсот девяносто вісім грн. 20 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Копію заочного рішення надіслати відповідачці не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Сумської області через Буринський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.П.Бабічева