РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10423/17

Провадження № 2/643/5243/17

28.11.2017 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Скотаря А.Ю.;

при секретарі Кречетовій М.А.;

за участю представника позивача ОСОБА_1;

за участю представника відповідача Аль ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Одинадцятої Харківської Державної нотаріальної контори, третя особа ОСОБА_4 про визнання незаконною відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобовязання витини певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що як і третя особа є спадкоємцем 1-ї черги після ОСОБА_6, померлого 01.08.2016, який за життя 19.09.2006 склав заповіт та розпорядився залишити на випадок смерті належну йому на праві власності частину квартири АДРЕСА_1 позивачеві.

Позивач вчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а на заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримала постанову про відмову у вчиненні даної нотаріальної дії. Постанову нотаріус мотивував тим, що ОСОБА_4, донька спадкодавця від попереднього шлюбу, яка також звернулась з заявою про прийняття спадщини і значила, що є пенсіонером, має право на обовязкову частку у спадщині, проте на запит нотаріуса відповідні документи від останньої не надійшли.

Таку відмову позивач вважає незаконною, дії нотаріуса з приводу витребування документів у спадкоємця на підставі припущення про наявність у останнього такого статусу, протиправними і, враховуючи, що за діючим законодавством України ОСОБА_4 не є непрацездатною особою, отже не має права на обовязкову частку у спадщині, просить визнати незаконною постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобовязати нотаріальну контору видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого чоловіка.

В суді позивач наполіг на задоволенні позову і пояснив відповідно до викладених в ньому обставин.

Відповідач при розгляді справи поклався на розсуд суду разом з тим зазначив, що дії нотаріуса відповідають закону, так як надані ОСОБА_4 документи, а саме пенсійне посвідчення та посвідчення ветерана праці, відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право» свідчать про наявність в неї права на обовязкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України. ОСОБА_7 запропоновано отримати свідоцтво про право на спадщину на 3/4 частини спадщини, а 1/4 частину залишити як обовязкову частку ОСОБА_4, проте позивач відмовився, отже нотаріус виніс оскаржувану постанову.

Третя особа до суду не зявилась, представник останньої надав письмові заперечення на позов в яких зазначила, що є громадянкою ОСОБА_8 Федерації, пенсіонером та ветераном праці за законодавством вказаної держави, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

В ст.ст. 1, 11 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стороною якої є й України, закріплено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Отже, посилаючись на вказані норми та враховуючи, що ОСОБА_4 є пенсіонером, вона має право на обовязкову частку у спадщині, в звязку з чим вважає дії нотаріуса законними і просить відмовити в задоволені позову.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов наступного: відповідно до матеріалів спадкової справи ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги, як дружина та донька відповідно, після ОСОБА_6, померлого 01.06.2016, якому на час смерті на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. З заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивач і третя особа звернулись у встановлений законом строк (а.с. 21, 22, 26, 26, 29-31, 35, 36).

Заповітом від 19.09.2006 ОСОБА_6 на випадок смерті заповів належну йому на праві власності частину квартири АДРЕСА_2 Л.К. (а.с. 27).

До заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4, яка народилась 12.01.1961, додала документи, що підтверджують громадянство ОСОБА_8 Федерації, статус пенсіонера та ветерана праці в РФ (а.с. 36-39).

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Отже, вказана стаття не передбачає права на успадкування обовязкової частки такою категорією осіб, як пенсіонери, використовуючи термін «повнолітні непрацездатні діти спадкодавця», який може бути застосований в контексті даної справи для характеристики третьої особи.

Згідно абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) непрацездатні громадяни, це особи, які досягли встановленого ст. 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у звязку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

ОСОБА_4 на теперішній час та на час відкриття спадщини віку у 59 років 6 місяців не досягла.

Відповідно до законодавства ОСОБА_8 Федерації, а саме абз. 9 ч. 1 ст. 2 Федерального закону від 15.12.2001 «Про державне пенсійне забезпечення в ОСОБА_8 Федерації» (далі російською): «нетрудоспособные граждане - инвалиды, в том числе инвалиды с детства, дети-инвалиды, дети в возрасте до 18 лет, а также старше этого возраста, обучающиеся по очной форме по основным образовательным программам в организациях, осуществляющих образовательную деятельность, в том числе в иностранных организациях, расположенных за пределами территории Российской Федерации, если направление на обучение произведено в соответствии с международными договорами Российской Федерации, до окончания ими такого обучения, но не дольше чем до достижения ими возраста 23 лет, потерявшие одного или обоих родителей, и дети умершей одинокой матери, граждане из числа малочисленных народов Севера, достигшие возраста 55 и 50 лет (соответственно мужчины и женщины), граждане, достигшие возраста 65 и 60 лет (соответственно мужчины и женщины).

З погляду на вищевикладене можна дійти висновку, що як за законодавством України, так і за законодавством ОСОБА_8 Федерації ОСОБА_4, не дивлячись на те, що вона є пенсіонером, не може вважатись непрацездатною особою, і, як наслідок, особою, яка має право на обовязкову частку у спадщині після померлого батька ОСОБА_6

Таким чином, оскаржувана постанова нотаріуса не є законною, що дає підстави задовольнити позов в повному обсязі. Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 1241 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною постанову державного нотаріуса Одинадцятої Харківської Державної нотаріальної контори від 19.07.2017 про відмову ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 після ОСОБА_6, померлого 01.08.2016.

Зобовязати Одинадцяту Харківську Державну нотаріальну контору видати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 після ОСОБА_6, померлого 01.08.2016.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Ю. Скотар