АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/8252/16-ц Головуючий суддя І інстанції Труханович В. В.
Провадження № 22-ц/790/2954/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Котелевець А.В.,Кругової С.С.,

при секретарі - Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП «Жилкомсервіс», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 лютого 2017 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом, що розташоване за адресою АДРЕСА_1, виселення її із спірної квартири та зобовязання паспортного столу дільниці №45 КП «Жилкомсервіс» зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення, та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, в якій зареєстрована у тому числі і відповідач ОСОБА_2, з якою він в період з липня 1972 року по травень 1979 року перебував у зареєстрованому шлюбі. Звертає увагу, що відповідач є колишнім членом його сім*ї, тому вона втратила право користування житлом, що належить йому на праві власності. Наполягає, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, у повній мірі розпоряджатися своїм майном.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та тих вимог, що були заявлені в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.08.1998 року реєстраційний № 6-98-134781 квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3. (а.с. 5)

Згідно довідки з місця проживання про склад сім*ї та прописку від 24.10.2016 року за вищевказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 власник, ОСОБА_2, ОСОБА_4 син. (а.с. 7)

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 29.05.1979 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 723. (а.с. 6)

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 ЖК УРСР, а саме: дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство.

Матеріалами справи підтверджується, що спірна квартира була приватизована ОСОБА_1 та донькою сторін ОСОБА_3 14 серпня 1998 року, відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована в спірній квартирі 01.03.2000 року, тобто вже після розірвання шлюбу з позивачем.

З пояснень позивача, наданих в суді апеляційної інстанції вбачається, що відповідач ОСОБА_2 вселилися до спірної квартири з його згоди, він дозволив їй зареєструватися в спірній квартирі, оскільки вони на той час продовжували проживати однією сім*єю. Відповідачка проживає в спірній квартирі безперервно і до цього часу.

Донька сторін, яка є співвласником спірної квартири проти позову заперечує, визнає за ОСОБА_2 право користування спірною квартирою.

Пункт 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює і право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до ст.47 Конституції України і ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Колегія суддів не вбачає підстав, передбачених законом для визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, виселення та зняття з реєстраційного обліку, оскільки відповідач вселилася та була зареєстрована в спірній квартирі, як член сім*ї власників, її право користування є похідним від їх права власності.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_5