Справа 629/1980/16-ц
Номер провадження 2/629/54/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Соколенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозівської міської ради Харківської області, малого підприємства «МКН» про визнання незаконним рішення та недійсними додаткових угод, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Лозівської міської ради Харківської області, малого підприємства «МКН» про визнання незаконним рішення та недійсними додаткових угод, посилаючись на те, що між Лозівською міською радою та МП «МКН» було укладено договори оренди земельних ділянок від 21.06.2010 № 09; від 11.10.2010 № 21; від 11.10.2010 № 22. Згідно умов даних договорів МП «МКН» було надано в оренду земельні ділянки площею 0,1476 га кадастровий номер НОМЕР_3 по АДРЕСА_1, Харківської області; 0,0974 га кадастровий номер НОМЕР_2 по АДРЕСА_1; 0,0924 га кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1. Строк дії даних договорів закінчився в жовтні 2015 року. Рішенням ІІІ сесії Лозівської міської ради VII скликання від 27.11.2015 року № 43 МП «МКН» поновлено договори оренди зазначених земельних ділянок в порушення вимог ЗУ «Про оренду землі», а саме з недотриманням строків та процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, оскільки МП «МКН» лише в листопаді 2015 року звернувся до відповідача з заявою про поновлення строку дії договорів, а повинен був звернутися з даною заявою за місяць до закінчення строку дії договору. Крім цього, раніше МП «МКН» було відмовлено в поновленні договорів оренди і тому він повинен був не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку дії договорів повернути земельні ділянки, але цього зроблено не було. Крім цього зазначив, що рішення сесії було прийнято в супереч змісту містобудівної документації, так як відповідно до відкоригованого Генерального плату міста Лозова та детального плану території, затвердженого рішення міської ради від 26.04.2013 року № 901, передбачається з'єднання вул. Р.Люксембург з вул. К.Маркса, яке проходить безпосередньо по тим земельним ділянкам, що надані в оренду МП «МКН». Саме наведена обставина і була підставою для відмови в поновленні договорів оренди земельних ділянок комунальної власності. В зв'язку з чим просить визнати незаконним рішення ІІІ сесії Лозівської міської ради VII скликання від 27.11.2015 року № 43 «Про вирішення питань щодо регулювання земельних відносин» в частині поновлення малому підприємству «МКН» договорів оренди земельних ділянок. Крім цього просить визнати недійсними наступні документи: додаткову угоду від 28.12.2015 року про поновлення договору оренди від 11.10.2010 (державна реєстрація від 18.10.2010 № 21) та внесення змін до нього; додаткову угоду від 28.12.2015 року про поновлення договору оренди від 11.10.2010 (державна реєстрація від 18.10.2010 № 22) та внесення змін до нього; додаткову угоду від 28.12.2015 року про поновлення договору оренди від 21.06.2010 (державна реєстрація від 29.06.2010 № 09) та внесення змін до нього, поклавши судові витрати на відповідача по справі.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить довідка про доставку СМС-повідомлення, причину неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Пояснив, що між МП «МКН» та Лозівською міською радою буди укладені договори оренди земельних ділянок по вул. К.Маркса, термін дії яких закінчився у жовтні 2015 року. Позивачу стало відомо, що 27.11.2015 року Лозівською міською радою було прийнято рішення про поновлення договорів оренди землі МП «МКН». Прийняте Лозівською міською радою рішення, як вважає позивач, позбавило його можливості набути право користування на вільну земельну ділянку в порядку визначеному законодавством. Крім того, зазначив, що позивач разом з іншими мешканцями міста Лозова міг правомірно розраховувати на спрощення транспортного сполучення в місті, тому що відповідно до відкоригованого Генерального плану міста Лозова передбачається спрощення транспортного сполучення центральної частини міста шляхом з'єднання вул. Р.Люксембург з вул. К.Маркса. Дане з'єднання проходить безпосередньо по тим земельним ділянкам, що знаходяться в оренді МП «МКН». Таким чином вважає, що рішення Лозівської міської ради Харківської області від 27.11.2015 року № 43 порушило права та законні інтереси позивача.

Представник відповідача, Лозівської міської ради Харківської області, в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що інтереси позивача у спірних відносинах не були порушені, будь-які цивільно-правові відносини у міською радою з ОСОБА_1 відсутні, з заявами до міської ради про намір використовувати земельну ділянку по вул. К.Маркса на праві оренди він не звертався. МП «МКН» на підставі договорів оренди земельних ділянок користувалося землею на підставі укладених з міською радою договорів оренди землі, по закінченню терміну дії яких підприємство скористалося своїм переважним правом на поновлення дії договорів оренди земельних ділянок та своєчасно подало заяви разом з відповідними додатковими угодами. Ніяких рішень Лозівською міською радою про відмову МП «МКН» в поновленні договорів оренди земельних ділянок не приймалося. У зв'язку з відсутністю коштів у міському бюджеті на будівництво транспортної мережі в м. Лозова, 27.11.2015 року Лозівською міською радою було прийнято рішення про поновлення МП «МКН» договорів оренди землі терміном на 5 років. Однак у прийнятому міською радою рішенні та в додаткових угодах було зазначено, що у разі прийняття міською радою будь-якого рішення щодо необхідності використання земельної ділянки для суспільних потреб відповідно до затвердженої містобудівної документації, договори оренди будуть вважаються розірваними і МП «МКН» зобов'язується повернути земельні ділянки в місячний термін.

Представник відповідача, малого підприємства «МКН», в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, та пояснив, що зі свого боку підприємство вжило всі необхідні дії, передбачені чинним законодавством щодо поновлення договорів оренди земельних ділянок, в порядку визначеному Законом України «Про оренду землі». Так, підприємство неодноразово зверталось до орендодавця з заявами про намір поновлення термінів дії договорів оренди землі. При цьому до поданих заяв долучалися проекти відповідних додаткових угод. Лозівською міською радою рішення про відмову МП «МКН» у поновленні договорів оренди земельних ділянок не приймалося. З умовою, визначеною у рішенні міської ради від 27.11.2015 року, щодо можливого дострокового розірвання договорів оренди землі, відповідач погоджується. У додаткових угодах також міститься застереження про необхідність звільнення земельних ділянок у випадку прийняття рішення про використання зазначених земельних ділянок для суспільних потреб, в тому числі у випадку побудови транспортної мережі, що також не заперечується відповідачем.

Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення та недійсними додаткових угод не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

У відповідності до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов'язків, передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Згідно з частинами першою, другою ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ст. 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції відповідної ради належить вирішення питань регулювання земельних відносин, зокрема, встановлення на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянки у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Між МП «МКН» та Лозівською міською радою Харківської області протягом 2010 року на підставі рішень міської ради було укладено договори оренди земельних ділянок, а саме: 21 червня 2010 року на підставі рішення міської ради № 987 від 24.04.2009 року було укладено договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0924 га за кадастровим номером НОМЕР_1, терміном дії до 10.11.2011 року, дію якого в подальшому було поновлено за згодою сторін на строк до 18.10.2015 року; 11 жовтня 2010 року на підставі рішення міської ради № 1310 від 23.07.2010 року було укладено договори оренди земельних ділянок по АДРЕСА_1, площею 0,1476 га, та по АДРЕСА_1, площею 0,0974 га за кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, терміном дії до 18.10.2015 року, що підтверджується копіями договорів оренди землі та додатками до них.

Статтею 777 ЦК України закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк.

Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Так, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим законом, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Посилання позивача на те, що під час звернення МП «МКН» до міської ради з заявами про поновлення дії договорів оренди землі без додаткових угод спростовуються поясненнями представника Лозівської міської ради Харківської області, копіями заяв МП «МКН» з додатками.

Зі змісту заяв МП «МКН» від 07.07.2015 року, від 08.09.2015 року та від 16.09.2015 року вбачається, що підприємство дійсно зверталося з заявами про поновлення дій вищезазначених договорів оренди земельних ділянок терміном на 15 років.

Таким чином, з боку МП «МКН», як орендаря, було дотримано процедуру поновлення терміну договорів у повному обсязі, а саме: своєчасне повідомлення власника земельної ділянки про намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк, виконання обов'язків за договором та надання до листа-повідомлення проекту додаткової угоди, що підтверджується копіями відповідних документів та описами до документів, в яких зазначені додаткові угоди.

На перші дві заяви за результатами їх розгляду виконавчим комітетом Лозівської міської ради було надано письмові відповіді, в яких зазначено, що відповідно до відкоригованого Генерального плану міста Лозова передбачається спрощення транспортного сполучення центральної частини міста шляхом з'єднання вулиці Р.Люксембург з вулицею К.Маркса, яке проходить безпосередньо по тим земельним ділянкам, що знаходяться в оренді МП «МКН», що підтверджується копією рішення Лозівської міської ради № 901 від 26.04.2013 року «Про затвердження детального плану території в межах вулиць Урицького, К.Маркса, Комінтерну, Жовтневої м. Лозова Харківської області».

Із матеріалів справи вбачається, що будь-яких рішень Лозівською міською радою Харківської області про відмову МП «МКН» у поновленні договорів оренди земельних ділянок не приймалось, а у своїх письмових відповідях виконавчий комітет міської ради лише наголошував про намір не поновлювати діючі договори оренди, у зв'язку з необхідністю використання переданої в оренду земельної ділянки, відповідно до затвердженої містобудівної документації. Під час формування місцевого бюджету, як пояснила представник позивача, стало зрозуміло, що кошти на будівництво вищезазначеного транспортного сполучення відсутні та у бюджеті міста на 2016 рік не передбачаються.

Фактичне повернення земельної ділянки не відбулося, МП «МКН» продовжувало користуватися земельною ділянкою, з боку міської ради будь-які заперечення щодо користування даною земельною ділянкою, в порядку передбаченому чинним законодавством до МП «МКН» від міської ради не надходило, тому після спливу терміну дії договору МП «МКН» мало переважне право на поновлення термінів дії договорів оренди землі, передбачене ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

З метою ефективного використання земельних ділянок, належних на праві власності територіальній громаді міста Лозова та наповнення місцевого бюджету Лозівською міською радою Харківської області було прийнято рішення № 43 від 27.11.2015 року про поновлення МП «МКН» договорів оренди землі терміном на 5 років.

В даному рішенні зазначено, що «у разі прийняття міською радою будь-яких рішень щодо використання земельної ділянки для суспільних потреб відповідно до затвердженої містобудівної документації рішенням міської ради від 26.04.2013 року № 901 «Про затвердження детального плану території в межах вулиць Урицького, К.Маркса, Комінтерну, Жовтневої м. Лозова Харківської області договір буде вважатися розірваним в односторонньому порядку з подальшим зобов'язанням МП «МКН» звільнити земельну ділянку в місячний термін після отримання повідомлення про дострокове розірвання договору».

На виконання зазначеного рішення, 28.12.2015 року між МП «МКН» та Лозівською міською радою Харківської області було укладено додаткові угоди про поновлення договорів оренди земельної ділянки та внесення змін до них, які були зареєстровані в установленому порядку, що підтверджується витягами з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 28.01.2016 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 12.05.2017 року.

Таким чином, прийняття рішення Лозівською міською радою про поновлення договорів оренди землі є цілком правомірним, а доводи позивача є неспроможними, тому що відповідачі діяли у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивач та його представник не надали до суду жодного письмового доказу, який би підтверджував їх правову позицію, а саме: позивачем не було доведено фактів порушення Лозівською міською радою Харківської області чинного законодавства при прийнятті рішення про поновлення договорів оренди, а також порушення МП «МКН» норм чинного законодавства при використанні свого переважного права на спірну земельну ділянку, а тому їх посилання на порушення норм законодавства не відповідають дійсності.

Згідно із статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним рішення та недійсними додаткових угод не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України понесені судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 140, 144 Конституції України, ст. 777 Цивільного кодексу України, ст.ст. 80, 124, Земельного кодексу України, ст.ст. 13, 33 Закону України «Про оренду землі», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лозівської міської ради Харківської області, малого підприємства «МКН» про визнання незаконним рішення та недійсними додаткових угод - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.А. Смірнова