Справа №591/5988/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1728/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення стягнення аліментів на користь повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, у якому після уточнення, ОСОБА_4 просив суд припинити стягнення з нього аліментів на користь його дочки ОСОБА_5 з дня предявлення позову.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням суду від 30.12.2014 року з нього на користь його дочки ОСОБА_6 стягнуто аліменти у розмірі 1000,00 грн. у зв'язку з її навчанням. 24.06.2016 року його дочка одружилася та стала проживати разом з чоловіком. Зазначає, що на даний час дочка навчається за рахунок бюджетних коштів та працевлаштована. Вважає, що у зв'язку із зазначеними обставинами відсутні підстави для стягнення з нього аліментів.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11.10.2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково та припинено стягнення за рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.12.2014 року з ОСОБА_4 аліментів на користь його повнолітньої доньки ОСОБА_5 з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки матеріальне становище позивача не змінилось в сторону погіршення, на що судом не було звернуто уваги. Крім того, зазначає, що вона не працює, навчається на бюджетній основі, проте не отримує стипендію, а реєстрація шлюбу не є підставою для припинення стягнення аліментів.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити. Підтвердив, що дружина навчається за індивідуальним графіком на бюджетній основі, проте не працевлаштована.

Позивач проти скарги заперечив та просив рішення залишити без змін. Вважає, що обовязок по утриманню його дочки лежить на її чоловікові.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається на денному відділенні на бюджетній основі факультету іноземної філології та соціальних комунікацій Сумського державного університету, терміном навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року (а.с. 5, 12).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.05.2007 року було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.05.2007 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 7).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.12.2014 року стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь його доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку (а.с. 8).

24.06.2016 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, змінила прізвище на «Нагорна» (а.с. 9).

ОСОБА_10 працює в ПП «РГК Україна» з 12.10.2016 року та обіймає посаду директора.

Як стверджує відповідач в апеляційній скарзі та її представник, що вона не працевлаштована, проте відповідно до Положення «Про порядок навчання студентів за індивідуальним графіком» СумДУ від 11.03.2010 року право на індивідуальний графік навчання мають студенти випускних курсів (у тому числі бакалаврат), які суміщають навчання із роботою за спеціальністю.

Таким чином доводи з приводу того, що ОСОБА_5 не працює, спростовуються наведеним вище положенням.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що після укладання шлюбу матеріальний та сімейний стан відповідача змінився і обовязок надання матеріальної допомоги покладено на її чоловіка.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Обовязок утримання батьками повнолітніх дочку (сина) регулюється главою 16 Сімейного кодексу України.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 200 цього Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інше). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У п. 20 постанови Пленуму від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, приведеними нормами матеріального права визначено ряд критеріїв за яких можуть бути призначенні аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Проте главою 16 СК України визначено лише дві підстави для припинення права на утримання: досягнення дитиною двадцяти трьох років або припинення навчання.

Частиною 1 ст. 10 СК України визначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини.

Отже, Сімейний кодекс України передбачає можливість застосування аналогії закону до певних сімейних правовідносин, що не врегульовані цим Кодексом, та застосування до них норм цього Кодексу, що регулюють подібні відносини.

Зокрема, ст. 273 СК України передбачено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Таким чином, слід дійти висновку, що у разі зміни матеріального або сімейного стану повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та одержує аліменти, суд може припинити стягнення аліментів за позовом їх платника.

Як встановлено, відповідач навчається за рахунок бюджетних коштів, працевлаштована, на даний час проживає разом зі своїм чоловіком, який також працевлаштований та відповідно до ч.1 ст. 75 СК України має обовязок матеріально підтримувати свою дружину. Крім того, відповідач навчаючається за індивідуальним графіком на бюджетній основі через працевлаштування.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у зв'язку зі покращенням матеріального та зміни сімейного стану відповідача наявні підставі для припинення стягнення на її користь з позивача аліментів, присуджених рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.12.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно зясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: