Провадження № 2/638/1079/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Шестака О.І.,

при секретарі - Гармаш К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і про стягнення додаткових витрат по оплаті навчання дитини, -

в с т а н о в и в:

05.12.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, в якому просив стягнути з відповідача аліменти на користь позивача щомісяця в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення повноліття - до 09.06.2017 р.; рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць просив допустити до негайного виконання.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він народився 09.06.1999 р. від шлюбу, укладеного 28.06.1997 р. між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

29.01.2007 р. шлюб між його батьками був розірваний. Після розірвання шлюбувін залишився на вихованні і матеріальному утриманні у своєї матері. Батько платив йому аліменти згідно рішення суду, мешкав окремо.

Позивач вказує, що 23.10.2012 р. його мати померла. Після смерті матері він проживав з бабусею - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 і дідусем -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: Донецька область, Бахмутський район, сел. Хромове, вул. Молодіжна, 3/2, які виховували і утримували його матеріально. Крім того, йому була призначена пенсія в звязку з втратою годувальника.

Позивач зазначає, що його батько постійно ухиляється від покладеного на нього законом обов'язку утримувати свою дитину. Крім того, з вересня 2016 р. він забрав у позивача банківську картку, на яку останній отримував пенсію в звязку з втратою годувальника, тому він опинився у важкому матеріальному становищі.

ОСОБА_1 вказує, що наказом №422-С від 12.08.2016 р. він був зарахований до Національного Юридичного університету ім. Ярослава Мудрого (м. Харків) на факультет підготовки кадрів для Пенсійного Фонду України за спеціальністю 081 «Право» (денна форма навчання). Навчання здійснюється на контрактній основі, стипендію він не отримує, мешкає в гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Динамівська,4.

Позивач просить суд врахувати, що його бабуся є інвалідом 2-ї групи від загальної хвороби довічно, дід є інвалідом 3-ї групи в період проходження військової служби довічно. На цей час вони зазнають значні матеріальні труднощі, не в змозі надавати позивачу належну матеріальну допомогу, вимушені брати кошти в борг.

Щодо ОСОБА_2 позивач вказує, що за віком та станом здоровя він працездатний, працює суддею Артемівського міськрайонного суду, отримує достатню заробітну платню, утриманців та інших стягнень за виконавчими листами не має. Таким чином, вказує позивач, відповідач має можливість сплачувати йому аліменти до його повноліття щомісяця в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але ж відмовляється його утримувати.

Також 05.12.2016 р. ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат по оплаті навчання дитини і просив стягнути з відповідача додаткові витрати, повязані з оплатою навчання на користь позивача в розмірі 1908,33 грн. на місяць, а також додаткові витрати на оплату гуртожитку в розмірі 302,50 грн. на місяць, на період навчання ОСОБА_6 в Національному Юридичному університеті ім. Я. Му ярого, тобто з 01.09.2016 р. по 01.09.2020 р.

Обгрунтовуючи вказані вимоги додатково зазначив, що згідно договору №2 про надання освітніх послуг від 01.09.2016 р., який був укладений між ним і Національним Юридичним університетом ім. Ярослава Мудрого, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання (чотири роки) становить 91600,00 грн. За кожен календарний рік окремо вартість освітньої послуги становить 22900,00 грн., а на місяць - 1908,33грн. За перший рік навчання дідусем позивача вже сплачено 22900,00 грн.

Позивач також вказує, що в звязку з його навчанням в університеті та переїздом до м. Харкова з 01.09.2016 р. в нього виникли додаткові витрати на оплату проживання в гуртожитку в сумі 3630,00 грн. за 1-й курс навчання, а на місяць - 302,50 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.03.2017 р. цивільні справи за позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і про стягнення додаткових витрат по оплаті навчання дитини об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовних заявах.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що він видає сину всі гроші, які нараховуються йому за втратою годувальника, однак не всю суму разом, а частинами впродовж місяця. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових виплат по оплаті навчання вказав, що позивач в силу свого віку не має права на звернення до суду з такими вимогами.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного.

В відповідності зi ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ВЛ №051352, 28.06.1997 р. між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований шлюб, актовий запис №802. Пiсля реєстрації шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прiзвище ОСОБА_2.

Зi свiдоцтва про народження серії 1-НО №205983 вбачається, що 09.06.1999 р. народився ОСОБА_1, актовий запис №234. Батьками дитини записані ОСОБА_2 (батько) i ОСОБА_7 (мати).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО №068489, 29.01.2007 р. шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_7 був розірваний, про що зроблено відповідний актовий запис №38. Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 присвоєно прізвище ОСОБА_3.

Позивач вказує, що після розірвання шлюбу він проживав з матір'ю. Відповідач вказане твердження не оспорює.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-НО №656135, 23.10.2012 р. ОСОБА_3 померла, про що зроблено відповідний актовий запис №1273.

Відповідно до довідки №2349 від 10.10.2016 р., виданої Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, з 23.10.2012 по 29.08.2016 р.

Відповідно до довідки 2350 від 10.10.2016 р., виданої Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, за адресою: Донецька область, Бухмутський район, с. Хромове, вул. Молодіжна, 3/2, зареєстрований ОСОБА_5

На даний час, відповідно до довідки №243 від 11.11.2016 р., виданої за підписом декану факультету Підготовки кадрів для Пенсійного фонду України Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого, ОСОБА_1 є студентом 1 курсу 1 групи денного факультету Підготовки кадрів для Пенсійного фонду України Н,У ім. Я. Мудрого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в зв'язку з втратою годувальника була призначена пенсія.

Відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_1 в позовній заяві, і це не заперечується відповідачем, банківська картка, на яку здійснюється нарахування зазначеної пенсії, знаходиться у ОСОБА_2

Відповідач стверджує, що всі грошові кошти, які надходять на вказану банківську картку в якості пенсії, призначеної ОСОБА_1 в звязку з втратою годувальника, він в повному обсязі передає позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦК України, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право, зокрема, самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами.

Враховуючи, що призначена ОСОБА_1 пенсія за втратою годувальника відноситься до інших доходів, якими, відповідно до закону, має право самостійно розпоряджатись неповнолітній, суд вважає протиправним і таким, що суперечить закону, будь-яке обмеження позивача з боку відповідача в праві самостійного розпорядження і використання коштів, що нараховуються ОСОБА_1 в звязку з втратою годувальника.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, наявність у позивача доходу в вигляді призначеної державою пенсії, не звільняє відповідача від покладеного на нього законодавством обовязку утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Вiдповiдно до ст. 79 СК України, алiменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до довідки №1150 від 09.03.2017 р., ОСОБА_2 є суддею Артемівського міськрайонного суду. В 2016 р. за період з січня по грудень сума доходу склала 297166,94 грн.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища відповідача, відсутності у нього на утриманні інших осіб і вважає, що він в змозі виплачувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходів.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в іншій частині, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Таким чином, відповідно до ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів; в звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, передбачений ст. 199 СК України.

Так, вказаною статтею визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Аналогічне питання було вирішено судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України при розгляді справи з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Постановою Верховного суду України від 24.02.2016 р. визначено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Верховний суд України прийшов до висновку, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження обгрунтованості вимог щодо стягнення з відповідача на його користь додаткових витрат, а витрати на навчання не відносяться до додаткових і охоплюються загальними нуждами, на забезпечення яких з відповідача судом вирішено стягувати аліменти на утримання позивача, суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Також суд зазначає, що відповідно до положень ст. 199 СК України, законодавством визначено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Таким чином, враховуючи, що позивач є неповнолітнім, на даний час звернення позивача до суду з такою вимогою є необгрунтованим. Однак з досягненням повнолітнього віку ОСОБА_1 набуде права звернутись до суду з вимогою про стягнення з відповідача на його користь коштів на продовження навчання.

На підставі виклаленого, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 14, 15, 60, 209, 212 215, 218, 360-7 ЦПК України, ст. 32 ЦК України, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 79, 150, 180, 181, 182, 185, 191, 199, 201 СК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і про стягнення додаткових витрат по оплаті навчання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер 263811767, інших даних суду не відомо) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.12.2016 р. до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів після проголошення.

Головуючий: