Справа № 456/3563/16-ц
Провадження № 4-с/456/7/2017
УХВАЛА

іменем України

27 квітня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Янко Б. Я. ,

секретаря Стасів О.Я.

розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Гопей Віри Ігорівни Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 04.11.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою в якій просить визнати рішення державного виконавця Гопей В.І. Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 04.11.2016 року про повернення виконавчого документа неправомірним та скасувати вищенаведену постанову.

В обґрунтування скарги покликається на те, що державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.11.2016 року року відповідно до якої виконавчий лист № 456/1370/13-ц, виданий 11.07.2013 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 в його користь суму судового збору в розмірі 3 441, 00 гривень. Дану постанову державного виконавця Гопей В.І. він вважає незаконною, оскільки остання, приймаючи рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві при наявності майна боржника та до закінчення річного терміну встановленого Законом для вжиття заходів з розшуку майна боржника, порушила вимоги п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а тому він змушений був звернутись до суду із даною скаргою.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представник Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не зявився, однак начальник відділу ОСОБА_5 надіслав на адресу суду клопотання в якому просить скаргу розглядати без їхньої участі.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, прийшов до переконливого висновку, що скарга є підставною та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Державний виконавець, відповідно до вимог частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Завершальними стадіями виконавчого провадження є повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області перебував виконавчий лист №456/1370/13-ц, виданий 11.07.2013 року Стрийським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_6 судового збору в сумі 3 441, 00 гривень.

Постановою державного виконавця від 04.11.2016 року виконавчі документи було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що майно в боржника, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено.

В ході розгляду скарги достовірно зясовано, що дане виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця 11.03.2016 року. Державним виконавцем вживались заходи по встановленню майна боржника, на яке може бути накладено стягнення. Отриманою інформацією підтверджується належність боржнику на праві власності житлового будинку в с. Пятничани Стрийського району та 1/3 частини квартири за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. П. Сагайдачного. Однак, в кожному з обєктів зареєстрована малолітня дитина, тому орган опіки і піклування Стрийської РДА не надав дозволу на реалізацію цього майна. Іншого майна на яке може бути звернуто стягнення у боржника, шляхом скерування запитів до Територіального сервісного центру 4645 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області, органів пенсійного фонду, управління Держгеокадастру не виявлено.

Однак в п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на день прийняття постанови про повернення виконавчого документу) передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Оскільки норма діючого на той час закону зобовязувала здійснювати державного виконавця заходи по розшуку майна на протязі року, а в даному випадку виконавчий лист повернутий стягувачу 04.11.2016 року., тобто до спливу річного строку, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця не відповідають вимогам ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За таких обставин, суд вважає, що права стягувача порушені і підлягають судовому захисту, шляхом визнання дій державного виконавця по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві неправомірними та скасування постанови державного виконавця від 04.11.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Керуючись ст.ст. 10, 62, 209, 212-215, 383 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Гопей Віри Ігорівни Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 04.11.2016 року задовольнити.

Визнати рішення державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 від 04.11.2016 року у виконавчому провадженні № 50418474 про повернення стягувачу ОСОБА_1 виконавчого документа неправомірним.

Скасувати постанову державного виконавця Гопей Віри Ігорівни Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 04.11.2016 року у виконавчому провадженні № 50418240 про повернення стягувачу ОСОБА_1 виконавчого документа виконавчого листа № 456/1370/13-ц, виданого 11.07.2013 року Стрийським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3Є в користь ОСОБА_1 суми судового збору в розмірі 3 441, 00 гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у пятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка має намір її оскаржити, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя ОСОБА_7