Справа № 276/447/17 Головуючий у І інстанції Тетервак Н.А.
Провадження № 22-ц/780/5133/17 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 29 12.12.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Коцюрби О.П., Лівінського С.В.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 11 вересня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення заборгованості, який обґрунтовував тим, що 15 січня 2010 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно з графіком погашення кредиту, що передбачено договором, відповідачка зобов'язана повернути наданий їй кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі і в строки, передбачені договором і графіком, проте, відповідачка свої зобов'язання не виконала.

Станом на 30 квітня 2017 року заборгованість склала 29939 грн. 21 коп., яка складається з наступного: - 2728 грн. 95 коп. - заборгованості за кредитом; - 23265 грн. 08 коп. - заборгованості по процентах за користування кредитом; - 2043 грн. 31 коп. - заборгованості за пенею та комісією.

Відповідно до ст.549 ЦК України та п.8.6 умов договору, в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту або сплати процентів, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку.

Станом на 30 квітня 2017 року розмір штрафів відповідно до кредитного договору склав: - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1401 грн. 87 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідачці направлялася пропозиція по виконанню умов договору, про дострокове розірвання договору.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 11 вересня 2017 року позов задоволено повністю.

Стягнуто із ОСОБА_2на користь ПАТ КБ «Приватбанк»заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 січня 2010 року в розмірі 29939 грн. 21 коп., яка складається з: - 2728 грн. 95 коп. - заборгованості за кредитом; - 23265 грн. 08 коп. - заборгованості по процентах за користування кредитом; - 2043 грн. 31 коп. - заборгованості за пенею та комісією; - 500 грн. - штрафу (фіксованої частини); - 1401 грн. 87 коп. - штрафу (процентної складової).

Також стягнуто з ОСОБА_2на користь ПАТ КБ «Приватбанк»судовий збір на суму 1600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт наявності заборгованості у відповідачки перед позивачем на загальну суму 29939 грн. 21 коп. доведений. Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 15 січня 2010 року між сторонами укладено кредитний договір №б/н за яким було узгоджено, що договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається в ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. З копії наданого позивачем договору №б/н від 15.01.2010 року слідує, що між сторонами було укладено саме кредитний договір.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами кредитного договору банк надав позичальниці кредит в сумі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно з графіком погашення кредиту, що передбачено договором відповідачка зобов'язана повернути наданий їй кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі і в строки, передбачені договором і графіком, проте, відповідачка свої зобов'язання не виконала.

Позивач надав суду першої інстанції графік платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.

Як вбачається з позову, відповідачка має заборгованість перед позивачем в сумі 29931 грн. 21 коп.

Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж за 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи наведене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України по справі №6-2003цс від 21.10.2015 року та відповідно до ч.1 ст.360-7 ІДПК України повинен враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для відповідача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який перевищує заборгованість спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 ЦК України.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки це є умовою договору (п.8.6), а ОСОБА_2 підтвердила своїм підписом згоду щодо виконання умов та правил надання банківських послуг.

Що стосується клопотання відповідачки щодо зменшення розміру суми заборгованості по пені з 2043 грн. 31 коп. до 200 грн., то суд прийшов до вірного висновку, що ч.3 ст.551 ЦК України дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду за наявності інших обставин, що мають істотне значення, проте з наданого відповідачкою клопотання не вбачається обставин, які б дозволяли зменшення розміру пені та комісії.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність клопотання відповідачки про застосування строків позовної давності, виходячи з того, що відповідачкою здійснювався платіж на виконання умов кредитного договору 30.04.2014 року, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості за договором №б/н від 15.01.2010 року і, крім того, строк позовної давності розпочинається після закінчення строку дії договору, який припиняється із закінченням строку платіжної картки на умовах, як вказано п.3.1.2; п.3.1.2; п.3.1.3 Умов та правил надання банківських послуг.

З огляду на вищенаведене та враховуючи те, що факт наявності заборгованості у відповідачки перед позивачем на загальну суму 29939 грн. 21 коп. доведений, то суд вірно вбачав за необхідне позов задовольнити повністю і стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму заборгованості, а також, відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача і судовий збір в розмірі 1600 грн.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 11 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Олійник

Судді: О.П. Коцюрба

С.В.Лівінський