Справа № 510/333/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивач, її представник на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася із відповідними вимогами та просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її матері ОСОБА_3 належало:

- житловий будинок із надвірними спорудами № 26, розташований по вул. Інтернаціональна в с. Долинське, Ренійського району, Одеської області, що підтверджується технічним паспортом, складеним КП «Одеське обласне архітектурно-планувальне бюро» від 10.04.2013 року.

- право на земельну частку (пай) розміром 3,29 умовних кадастрових гектарів, на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0094721 від 05.02.1997 року, успадковану після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 25.05.1997 р., в порядку п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р., вступом в управління і володіння спадковим майном.

- грошові кошти по банківському вкладу по компенсаційному рахунку № 915510109 з залишком вкладу 1891, 25 грн., які знаходяться у філії-Ренійського відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк».

На випадок смерті ОСОБА_3 розпорядилася належним їй майном, 16.01.2001 року залишила заповіт на ім`я відповідачки ОСОБА_2, якій заповідало своє право на земельну частку (пай), яку вона у свою чергу, успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, однак не встигла оформити на своє імя, 08.05.2006р. - померла. Інша частина майна, а саме житловий будинок та банківський вклад не були охоплені заповітом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 3 та 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 були її діти позивачка, відповідачка і ОСОБА_5, який помер 30.09.2012 р. На час відкриття спадщини позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем. Про відмову від спадщини вона не заявляла. Відповідачка та ОСОБА_5 проживали окремо із своїми сімями. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, відповідачка ОСОБА_2 (як спадкоємець за заповітом) не звернулася до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у вигляді вищевказаної земельної частки (паю), будь-які дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини не вчинила, спадщину не прийняла, не заперечувала щоб позивачка оформила спадщину після смерті спадкодавця на своє імя.

Враховуючи вказані обставини, пізніше позивачка звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючого документу, реєстрацію якого було проведено в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, щодо спадкового будинку та оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), про що 14.04.2016р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, земельну частку (пай), ощадний рахунок, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, та в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка спадщину не прийняла та не заперечувала, щоб позивачка оформила право власності на спадкове майно на своє ім'я.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). У відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак позивач на момент смерті ОСОБА_3, мешкала разом із нею, після її смерті позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, отже в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки під час життя ОСОБА_3 не зареєструвала належним чинмо нерухоме майно в реєстрі прав власності на нерухоме майно, також було загублено оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), який позивач не змогла надати нотаріусу, а на підставі копії цього сертифікату нотаріус не може оформити та видати свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця, у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті, також чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі копії сертифікату також не можливо оформити спадщину, так як набуте за спадкуванням право власності позивача не було оформлено, позивач не в змозі отримати дублікат сертифікату на земельну частку (пай), про що нотаріусом було винесено вмотивовану постанову від 14.04.2016 р., у звязку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на вищевказаний житловий будинок, земельну частку, ощадний рахунок, з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 126, 152 ЗК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на:

- житловий будинок із надвірними спорудами № 26, розташований по вул. Інтернаціональна в с. Долинське, Ренійського району, Одеської області.

- право на земельну частку (пай) розміром 3,29 умовних кадастрових гектарів, на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0094721 від 05.02.1997 року.

- грошові кошти по банківському вкладу по компенсаційному рахунку № 915510109 з залишком вкладу 1891, 25 грн., які знаходяться у філії-Ренійського відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк»,

після смерті ОСОБА_3, померлої 08.05.2006 року.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.І. Дудник