АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Яремка В.В.

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю: представника відповідача - Матейчук Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чорногузівської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА :

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Чорногузівської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування.

Вказувала на те, що згідно договору купівлі-продажу від 06 лютого 2001 року їй на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1. За житловим будинком в цілому згідно акту обміру від 20 листопада 2012 року, складеного комісією Чорногузівської сільської ради, числиться земельна ділянка, площею 0,1980 га., цільове призначення для обслуговування житлового будинку, яка раніше була закріплена за відчужувачем, а 1/2 частина цієї ж земельної ділянки знаходиться в її користуванні з часу придбання нею у власність 1/2 частини житлового будинку.

У 2012 році ОСОБА_3 за допомогою посадових осіб оформили фіктивні документи про те, що вона захопила у нього земельну ділянку площею 0,0006

______________________________________________________________________________________________________________________________

Справа №713/1817/16 Провадження №22-ц/794/362/16 Головуючий у 1 інстанції: Кириляк А.Ю.

Категорія: 47 Доповідач: Литвинюк І.М.

га. Після вирішення справи судом встановлено, що земельну ділянку вона не захоплювала, навпаки ОСОБА_3 повинен привести межі своєї земельної ділянки у відповідність до державного акту про право власності на земельну ділянку.

Рішенням 31 сесії шостого скликання №429-31/14 Чорногузівської сільської ради від 07 лютого 2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди, орієнованою площею 0,0010 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу сільської ради по АДРЕСА_2, відповідно до змісту даного рішення з її користування земля не вилучалась.

Відповідно до рішення 40 сесії VІ скликання Чорногузівської сільської ради №514-40/15 від 11 лютого 2015 року затверджено акт узгоджувальної комісії від 07 лютого 2015 року, яким встановлено межі присадибних ділянок між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в місці розташування його незавершеної будівлі під літ. «В».

Також зазначала, що дані рішення нею оскаржувались до суду в адміністративному порядку, однак ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня 2016 року постанова Вижницького районного суду від 23 серпня 2016 року скасована, провадження по справі закрито та роз'яснено сторонам, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Просила визнати протиправним та скасувати рішення 31-ї сесії шостого скликання Чорогузівської сільської ради №429-31/14 від 07 лютого 2014 року, рішення 40-ї сесії VI-го скликання Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 11 лютого 2015 року №514-40/15 «Про затвердження Акта узгоджувальної комісії від 07 лютого 2015 року» та стягнути судові витрати.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 січня 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення 40-ї сесії шостого скликання Чорногузівської сільської ради №514-40/15 від 11 лютого 2012 року.

Вирішено питання про сплату судового збору.

На рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 січня 2017 року представник відповідача ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати з підстав неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи.

Посилається на те, що позивач звернувся до суду з порушенням правил підсудності, в позові об'єднано дві вимоги, які належать до різних видів судочинства, ОСОБА_3 є неналежним відповідачем.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення ХХХХ сесії VI-го скликання Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 11 лютого 2015 року №514-40/15 «Про затвердження Акту узгоджувальної комісії від 07.02.2015 року», ухвалено Чорногузівською сільською радою, без врахування усіх обставин, які мали значення для прийняття оскаржуваного рішення, з порушенням законних прав та інтересів ОСОБА_2, як власника 1/2 житлового будинку, користувача спірної земельної ділянки, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, порушені права позивача підлягають судовому захисту.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 60, ч. 2 ст. 59 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_2.

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 24 липня 2006 року, виданого Чорногузівською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №40, вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2254 га., яка розташована в с. Чорногузи, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2, від Г до А землі ОСОБА_5

Рішенням XXXI сесії VI скликання Чорногузівської сільської ради №429-31/14 від 07 лютого 2014 року заяву ОСОБА_3 задоволено, надано йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди орієнтовною площею 0,0010 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель запасу сільської ради (землі житлової та громадської забудови) по АДРЕСА_2, терміном на 49 років, зобов'язано ОСОБА_3 подати для розгляду та затвердження в установленому порядку розроблений проект відведення земельної ділянки до 10 лютого 2015 року.

На замовлення ОСОБА_3 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться в АДРЕСА_2. З копії заяви ОСОБА_3, адресованої розробнику проекту землеустрою ОСОБА_7 від 27 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 просить виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0010 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованої в АДРЕСА_2.

Згідно з договором купівлі-продажу від 06 лютого 2001 року, посвідченим директором Буковинської універсальної біржі ОСОБА_8 та зареєстрованим в книзі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомого майна за № НОМЕР_3, позивачка ОСОБА_2 є власником 1/2 ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1, з належними надвірними будівлями та спорудами. Дана квартира має окремий вхід, що підтверджується копією договору.

З Акту узгоджувальної комісії від 07 лютого 2015 року вбачається, що комісія в складі землевпорядника Чорногузівської сільської ради ОСОБА_9, депутатів сільської ради ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 обстежила земельну ділянку ОСОБА_3 по межі з ОСОБА_2, претензії ОСОБА_2 щодо меж земельної ділянки ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0010 га (на умовах оренди) безпідставні. Комісія погоджує межі і надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 та не заперечує щодо складання договору оренди землі та його реєстрації згідно чинного законодавства.

Рішенням ХХХХ сесії VI-го скликання Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 11 лютого 2015 року №514-40/15 «Про затвердження Акту узгоджувальної комісії від 07 лютого 2015 року» підтверджено, що Чорногузівська сільська рада, розглянувши акт узгоджувальної комісії від 07 лютого 2015 року щодо меж земельної ділянки ОСОБА_3, вирішила його затвердити.

З пояснювальної записки до проекту землеустрою вбачається, що земельна ділянка відводиться для забезпечення можливості обслуговування будівлі (кухні, гаража), які розташовані на земельній ділянці наданій у власність ОСОБА_3. Земельна ділянка являє собою площадку з рівнинним рельєфом і має загальну площу 0,0010 га. Під'їзд і підхід до ділянки добрий, розміщена в центральній частині АДРЕСА_2. Межа земельної ділянки визначена з врахуванням рішення сільської ради та об'єктів нерухомого майна. Земельна ділянка відводиться в оренду ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0010 га. Земельна ділянка межує з півночі, з півдня та сходу - землі ОСОБА_2, із заходу та сходу - землі ОСОБА_3

Комісією в складі землевпорядника Чорногузівської сільської ради ОСОБА_9, депутатів сільської ради ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 без відома позивачки ОСОБА_2 було здійснено обстеження земельної ділянки ОСОБА_3, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2, наслідком якого є акт узгоджувальної комісії від 07 лютого 2015 року, який затверджений спірним рішенням. На звернення позивачки ОСОБА_2 до Чорногузівської сільської ради з приводу того, що без її відома здійснено обстеження належної їй земельної ділянки, останній надано відповідь №746 від 21 червня 2016 року, що згідно письмової заяви ОСОБА_3 сільською радою була направлена комісія для уточнення та встановлення межових знаків земельної ділянки площею 0,0010 га, кадастровий номер НОМЕР_4.

Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦК України, якщо правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За вимогами ч. 5 ст. 158 ЗК України, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Згідно з ч.10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Пунктом 7 постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

З огляду на викладене, захист прав власника земельної ділянки передбачає як визначення особи, яка порушує права, так і правильне визначення меж земельної ділянки, які порушені.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що Акт узгоджувальної комісії не відповідає дійсним встановленим обставинам, на земельній ділянці, яка надана в оренду ОСОБА_3, є незавершене будівництво, яке частково виступає за межі огорожі ОСОБА_3, та якою користується ОСОБА_2, площа виступу становить 0,0003 га, що підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи № 860 від 16 липня 2013 року (а.с. 122), позивачка при обстеженні ділянки була відсутня, порушені права позивачки підлягають захисту.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України, правильно визначився з характером спірних правовідносин та виходячи із встановлених у справі обставин, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визнання незаконним та скасування рішення ХХХХ сесії VI-го скликання Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 11 лютого 2015 року №514-40/15 «Про затвердження Акту узгоджувальної комісії від 07 лютого 2015 року».

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: