Справа № 541/277/17
Провадження №2/541/388/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 травня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Ю.В.,

з участю секретаря судового засідання Олешко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на квартиру, третя особа ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1. В позові посилалася на те, що згідно договору купівлі-продажу від 22 вересня 1999 року вона придбала у ОСОБА_4 кімнату, що складає 1/4 ідеальної частки квартири № 90 в житловому будинку № 18 по вулиці Панаса Мирного в м.Миргороді Полтавської області. Даний договір був укладений на Українській універсальній біржі, в порядку ст.15 Закону України «Про товарну біржу», та є таким що відбувся, оскільки позивач повністю сплатила продавцю кошти за неї, а той передав їй кімнату, якою вона користується до цього часу. 26 жовтня 1999 року позивачка прийняла у дар у ОСОБА_5 квартиру № 75 в житловому будинку № 18 по вулиці Панаса Мирного в м.Миргороді Полтавської області. Оскільки вказані квартири знаходяться в одному будинку і на одному поверсі поряд одна з другою, було здійснено перебудову зазначеної кімнати та квартири в одну цілісну, щоб користуватися ними як однією квартирою. У звязку зі змінами в законодавстві договір купівлі-продажу кімнати не є документом, що посвідчує її право власності, також у звязку з самовільним переобладнанням кімнати та квартири з двох на одне житлове приміщення реєстраційна служба відмовила у державній реєстрації житла, тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_6, що діє на підставі відповідної довіреності (а.с. 27) в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнала, проти їх задоволення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_4 згідно актового запису про смерть № 142 від 17 березня 2008 року помер 15 березня 2008 року (а.с.33), після його смерті спадкова справа на майно не заводилась, що підтверджується повідомленням Першої миргородської державної нотаріальної контори (а.с. 41, 42), тобто правонаступників у нього немає.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою (а.с. 37).

Суд, зясувавши позиції сторін у справі, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, приходить до висновку що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлено, що за договором купівлі-продажу від 22 вересня 1999 року, який був укладений та зареєстрований на Українській універсальній біржі, а також зареєстрований в Лубенському МБТІ 03.11.1999 року в реєстровій книзі № 368 за № 221, ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_4 кімнату, яка складає 1/4 частину ідеальної частки квартири АДРЕСА_2, але вказана угода не була посвідчена нотаріально (а.с37). На момент укладення договір купівлі-продажу був документом, який підтверджував право власності позивача на кімнату. Діючим Цивільним кодексом України, який набрав чинності 01.01.2004р., передбачене обовязкове нотаріальне посвідчення договорів відчуження нерухомості. Внаслідок таких змін у законодавстві позивач втратила документ, що засвідчує її право власності на вищевказану кімнату і згідно ст.392 ЦК України може предявити позов про визнання її права власності. 26 жовтня 1999 року позивач прийняла у дар від ОСОБА_5 квартиру № 75 в житловому будинку № 18 по вулиці Панаса Мирного в м.Миргороді Полтавської області (а.с.4). Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 позивач здійснила самовільне переобладнання приміщення шляхом приєднання приміщення № 8 площею 13,9 кв.м (а.с. 5-6). При зверненні до реєстраційної служби з приводу державної реєстрації житла, позивачці 01 лютого 2017 року було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру (а.с. 7-8) і остання змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Згідно розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яке надано у пункті 7 постанови від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами Житлового кодексу України щодо власників квартир.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За змістом статті 152 Житлового кодексу України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 передав у власність позивачці кімнату, що становить 1/4 ідеальної частки квартири АДРЕСА_4, а позивач сплатила ОСОБА_4 її вартість, то договір купівлі-продажу, відповідно до ст.ст. 47, 128, 224 ЦК України (1963р.), є таким, що відбувся 22 вересня 1999 року. Так як позивач здійснила перепланування належної їй квартири з метою покращення житлових умов, але їй відмовили в узаконенні та реєстрації права власності на переплановану квартиру, вона вичерпала усі передбачені законом способи захисту свого порушеного права, отже її право власності підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності квартиру.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47, 128, 224 ЦК України (1963р.), ст.ст.16, 328, 383, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 174, 208, 209, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., що складається з кімнати площею 16,7 кв.м., кімнати площею 13,9 кв.м., кімнати площею 11,1 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., вбиральні площею 0,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., коридору площею 4,8 кв.м., коридору площею 2,6 кв.м., вбудованої шафи площею 0,3 кв.м., балкону площею 1,1 кв.м., яка була переобладнана з кімнати, що складала 1/4 частини квартири № 90 та квартири АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_7