Справа № 502/511/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1

до

Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 28.03.2017 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності ОСОБА_2, померлому 11.02.2016 року, земельної ділянки площею 3,44 га., розташованої на території Шевченківської сільської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022448, а також земельної ділянки площею 3,03 га., розташованої на території Шевченківської сільської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022446, та про визнання права власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на земельну ділянку площею 3,44 га., розташовану на території Шевченківської сільської ради, а також земельну ділянку площею 3,03 га., розташовану на території Шевченківської сільської ради, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого 11.02.2016 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 22.11.2008 року померла її мати ОСОБА_3, яка постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складалось з земельної ділянки площею 3,44 га, що розташована на території Шевченківської сільської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництвавідповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022448. З позовної заяви також вбачається, що 11.02.2016 року помер брат позивача ОСОБА_2, який постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складалось з земельної ділянки площею 3,03 га, що розташована на території Шевченківської сільської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022446. ОСОБА_2 за життя фактично успадкував майно, що залишилось після смерті матері позивача, так як проживав з нею разом за однією адресою, однак спадкові права належним чином не оформив. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого брата ОСОБА_2, померлого 11.02.2016 року.

ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з метою оформлення права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки площею 3,44 га та 3,03 га, що розташована на території Шевченківської сільської ради, які передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю державної реєстрації у Державному земельному кадастрі на вказані земельні ділянки, а також відсутності правовстановлюючих документів на вказане майно. Також позивачу було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання за нею право власності.

Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі.

На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

З копії державного акту на право на земельну ділянку серії IV-ОД № 022448, виданого 29.04.2004 року, вбачається, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 14.04.2004 року № 199 була надана у приватну власність земельна ділянка площею 3,44 га, розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З копії державного акту на право на земельну ділянку серії IV-ОД № 022446, виданого 29.04.2004 року, вбачається, що ОСОБА_2 на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 14.04.2004 року № 199 була надана у приватну власність земельна ділянка площею 3,04 га, розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до довідки № 9-15-0.310-101/108-17 від 05.05.2017, наданої Відділом у Кілійському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області, згідно наявних у відділі книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 року за гр. ОСОБА_3 зареєстрована земельна ділянка площею 3,44 га згідно державного акту серії IV-ОД № 022448, розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з пунктом «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

В ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Видати дублікат втраченого державного акту не має можливості, оскільки Інструкція Про заповнення бланків державних актів при псуванні, втраті та пошкодженні державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою втратила чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 р. № 537.

Згідно свідоцтва про одруження серії ІІІ-ЯР № 194124 від 01.10.1958 року Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, прізвище дружини після укладення шлюбу Судак, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 34.

25.03.1968 року народився ОСОБА_2, батьками якого записані ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 48, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЯК № 380237 від 08.04.1968 року.

28.05.1959 року народилась ОСОБА_1, батьками якої записані ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 54, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 829295 від 08.06.1959 року.

Відповідно довідки № 1269 від 15.08.2014 року, виданої виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 22.11.2008 року, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1961 року до дня смерті, за вказаною адресою з нею також проживали її чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, померлий 24.03.2013 року, та її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно довідки № 96/02.01.23 від 13.01.2017 року, виданої виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно проводила похорони ОСОБА_2, який помер 11.02.2016 року.

22.11.2008 року померла ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації смертей 22.11.2008 року зроблено відповідний актовий запис № 82, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 156242, виданим Виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області 22.11.2008 року.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47349443 від 06.04.2017 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена не була.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після смерті матері, однак належним чином не оформив право на спадщину. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3 в встановлений законом строк не звертались до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

11.02.2016 року помер ОСОБА_2, про що 13.02.2016 року складено відповідний актовий запис № 115, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 448032, виданим Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 13.02.2016 року.

Згідно довідки № 96/02.01.23 від 13.01.2017 року, виданої виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно проводила похорони ОСОБА_2, який помер 11.02.2016 року.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47349531 від 06.04.2017 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена не була.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Таким чином, позивач є спадкоємцем другої черги після смерті рідного брата ОСОБА_2.

З інформаційного листа № 177/01-16 від 13.03.2017 року, виданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1 звертала до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3, померлої 22.11.2008 року, ОСОБА_2, померлого 11.02.2016 року, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

В ст. 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

В ч. 1,2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухомість є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна, та є можливістю особи, яка вважає себе власником такої нерухомості, здійснювати будь-які угоди щодо неї. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку.

Однак відсутність держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно по собі не призводить до припинення права власності, так як є лише офіційним визнанням й підтвердженням державою факту виникнення таких прав.

Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця речових прав отримати право на її проведення.

На підставі вищезазначеного суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим й таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.16, 182, 256, 316, 328, 392,1216, 1222, 1260, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, померлому 11.02.2016 року, земельної ділянки площею 3,44 га., розташованої на території Шевченківської сільської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022448, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 29.04.2004 року.

Встановити факт належності ОСОБА_2, померлому 11.02.2016 року, земельної ділянки площею 3,03 га., розташованої на території Шевченківської сільської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022446, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 29.04.2004 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку 3,44 га., розташованої на території Шевченківської сільської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022448, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 29.04.2004 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 11.02.2016 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку 3,03 га., розташованої на території Шевченківської сільської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022446, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 29.04.2004 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 11.02.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7