АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/407/17 Головуючий суддя 1-ї інстанції Федорова О.В.
Провадження № 22-ц/790/3089/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: спори, що виникають із
житлових правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство «Харківський електромеханічний завод» про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИЛА:

02 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство «Харківський електромеханічний завод» (далі ДП «Харківський електромеханічний завод») про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю.

В обґрунтування позову зазначив, що він на підставі ордеру № 193 від 30 вересня 1957 року, виданого ЖКО ДП «Харківський електромеханічний завод», зареєстрований та постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі квартира № 3), де спільно з ним зареєстрована та проживає дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3

На підставі протоколу спільного засідання адміністрації та профкому виробничого обєднання «Харківський електромеханічний завод» від 13 листопада 1987 року № 39 його визнано наймачем даної квартири № 3.

Місце його проживання за вказаною адресою зареєстровано з 02 грудня 1974 року, сина ОСОБА_3 з 09 червня 2005 року, дружини ОСОБА_2 з 11 вересня 2015 року.

ОСОБА_1 продовж 60 років володіє квартирою № 3, зважаючи на що є добросовісним набувачем даного майна, повною мірою виконує обовязки щодо його утримання в належному стані та сплати комунальних послуг.

За результатом звернення до відповідача та третьої особи з заявою щодо перебування будинку 27 по вул. Братській в м. Харкові на балансі встановлено, що 09 червня 2003 року будинок знятий з балансу підприємства як приватизований житловий фонд. Харківською міською радою рішення щодо прийняття будинку до комунальної власності та на баланс територіальної громади міста не приймалося.

З наданої КП «ХМБТІ» довідки № 368 від 11 жовтня 2016 року вбачається, що рішення про зняття з балансу житлового будинку 27, у тому числі і квартири 3 по вул. Братській в м. Харкові, відсутнє, також станом на 31 грудня 2012 року органом приватизації і житлового фонду ДП «Харківський електромеханічний завод» свідоцтво про право власності на квартиру № 3 для реєстрації не надавалось.

Не зважаючи на факт зняття ДП «Харківський електромеханічний завод» зі свого балансу квартири № 3 як приватизованої, вона фактично не є приватизованою, не належить будь-якій особі на праві власності, не є службовим житловим приміщенням.

Зважаючи на вищевказане, позивач просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру № 3, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Братська, буд. 27.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство «Харківський електромеханічний завод» про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Зазначає, що висновки суду першої інстанції стосовно того, що позивач не є добросовісним набувачем, не відповідають фактичним обставинам по справі, оскільки всі умови для визнання позивача добросовісним набувачем наявні, а саме: відсутність інших осіб, які претендують на майно, володіння та користування більше 10 років, яке є відкритим, безперервним. Висновки суду щодо володіння квартирою № 3 продовж тривалого часу на підставі її найму, не відповідають фактичним обставинам, оскільки між ним та ДП «Харківський електромеханічний завод» не було укладено договору найму.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримували.

Представники Харківської міської ради та Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 115, 118,123).

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради, 3-ої особи ДП «Харківський електромеханічний завод» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив із того, що володіння позивачем спірною квартирою протягом тривалого часу здійснювалось на підставі передбаченого законом способу, у звязку з чим позивачем не доведено наявності необхідних умов для визнання за ним права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що згідно з ордером № 193 від 30 вересня 1957 року, виданого ЖКО ДП «Харківський електромеханічний завод»АДРЕСА_2, розташована за адресою: м.Харків, вул. Братська, буд. 27, була надана ОСОБА_5, на склад сім'ї з трьох осіб: він, його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 (а.с. 27).

Житловий будинок, де розташована спірна квартира, знаходився на балансі ДП «Харківський електромеханічний завод».

Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища від 22 грудня 1967 року за № 13, виданого виконавчим комітетом Московської районної ради депутатів трудящих, ОСОБА_7 змінив прізвище на ОСОБА_1

Згідно виписки протоколу сумісного засідання адміністрації та профкому виробничого обєднання «Харківський електромеханічний завод» наймачем зазначеної квартири був визнаний ОСОБА_1 позивач по справі, у звязку з вибуттям ОСОБА_5 (а.с. 34).

Висновки, викладені в апеляційній скарзі, відносно того, що договір найма зазначеної квартири, укладений з ним не був, спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Факт укладення з позивачем договору житлового найму, крім вищезазначеного рішення адміністрації та профкому, підтверджується оформленням особистого рахунку на квартиру на ОСОБА_1, довідкою адміністрації Немишлянського району Харківської ради від 10 січня 2017 року, із якої вбачається, що ОСОБА_1 є наймачем зазначеної квартири.

Із даної довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, які мешкають за адресою: АДРЕСА_3 вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровано три особи: ОСОБА_1, наймач квартири з 02 грудня 1974 року, ОСОБА_2, його дружина, з 11 вересня 2015 року; ОСОБА_3 їх син, з 09 червня 2005 року (а.с. 35 38).

Відповідно до листа ДП «Харківський електромеханічний завод» № 068/182 від 28 вересня 2016 року, будинок який розташований за адресою: 61066, м. Харків, вул. Братська 27, був знятий з балансу підприємства на підставі наказу підприємства від 09 червня 2003 року № 372, як приватизований жилий фонд. Списки мешканців житлових будинків знятих з балансу підприємства передані у Фрунзенський районний виконавчий комітет м.Харкова для подальшого обслуговування (а.с. 41).

Із листа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 21 вересня 2016 року № 15314 свідчить, що Харківською міською радою не приймались рішення стосовно прийняття до комунальної власності та на баланс територіальної громади міста будинку по вул. Братський 27 та квартири № 3 (а.с. 44).

Відповідно до листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 28 вересня 2016 року № 42-5084, ДП «Харківський електромеханічний завод» не належить до сфери управління Регіонального відділення ФДМУ по Харківській області та інформація про майно вказаного підприємства в регіональному відділенні відсутня (а.с. 46).

Згідно листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 324-12/33584-09, згідно з поданими ДП «Харківський електромеханічний завод» відомостями до Єдиного реєстру обєктів державної власності житловий будинок, № 27 по вул. Братської в м.Харкові на балансі зазначеного підприємства не значиться (а.с. 48).

Із листа вищезазначеного Міністерства № 3241-12/36573 від 14 листопада 2016 року вбачається, що у списку приватизованих будинків селища «Садки» Фрунзенського району м.Харкова згідно наказу ДП «Харківський електромеханічний завод» № 372, від 09 червня 2003 року, мешканці яких отримали свідоцтво про право власності на квартири, та які підлягають зняттю з балансу зазначеного підприємстваАДРЕСА_2 не вказана (а.с. 49, 51-52, 53-55).

Відповідно до листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 368 від 11 жовтня 2016 року Харківської міської ради рішення про зняття з балансу житлового будинку № 27, у тому числі і квартири № 3 по вул. Братській в м. Харкові, ДП «Харківський електромеханічний завод» станом на 31 грудня 2012 року до реєстру не подавалося (а.с. 57).

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що на цей час спірна квартира не приватизована, знята з балансу ДП «Харківський електромеханічний завод», на балансі територіальної громади не перебуває.

Відповідно до частин 1,4 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужими майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином, задоволення судом вимог про визнання за володільцями права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності наступних умов: по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при задоволенні майном не знала і не мала знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

По друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитися до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо).

По- третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановленого законом строку.

По четверте, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, та по пяте, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Оскільки при розгляді справи як в суді першої так і апеляційної інстанції, було встановлено, що позивач володіє спірною квартирою на відповідній правовій підставі, а саме, ордеру, договору найма даної квартири, то суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що правові підстави для визнання за ним права власності на квартиру № 3 за набувальною давністю, відсутні.

Дані висновки суду відповідають розясненням, які містяться в п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових права» № 5 від 07 лютого 2014 року.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції. Даним доводам надана належна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_1 має право на приватизацію квартири № 3, якою він володіє на відповідній правовій підставі.

Проте, ним обраний помилковий спосіб захисту порушених прав.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1 ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст. 319, ст. 324 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_8