АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5/17 Справа № 183/8321/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на проживання,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач звернулась з вищезазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що її син - Чернодуб Микола Миколайович, померлий 5 липня 1999 року, за життя приватизував квартиру № 60 в будинку № 11 по вул. Молодіжна в смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області і отримав свідоцтво про право власності від 10 травня 1995 року. 14 серпня 2012 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області визнав за нею право власності на цю квартиру в порядку спадкування за законом після смерті Чернодуб Миколи Миколайовича. Також судом визнано незаконним рішення Меліоративненської селищної ради про виділення відповідачам в 2005 році вказаної квартири, та скасовано розпорядження про передачу у 2006 році цієї квартири у приватну власність Іскандіровим. Після отримання цього рішення суду вона зареєструвала своє право власності на квартиру в державній реєстраційні службі. Меліоративненська селищна рада прийняла рішення про переоформлення особистого рахунку квартири на імя Чернодуб Т.М., згідно якого вона через свого представника уклала договір про надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій та комунальних послуг з комунальним підприємством «Гарант». На неодноразові звернення до відповідачів з пропозицією виселитися з належної їй квартири, останні не реагують, виселятися з неї не бажають. За таких обставин, позивач просить виселити відповідачів з належної їй квартири № 60 будинку № 11 по вул.Молодіжна в смт.Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області.

В свою чергу ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання права на проживання. В обґрунтування свого позову посилаються на те, що рішенням Новомосковського районного суду від 18.03.2005 року, ОСОБА_5 втратив право користування вказаним житловим приміщенням на підставі того, що він покинув квартиру, і більше 10 років в ній не проживав, квартира знаходилася в аварійному стані, газ, вода, світло були відключені, тобто, фактично це була «коробка без вікон та дверей» та ще й комунальні борги. На протязі усього часу проживання в квартирі позивачі зробили в ній ремонт. Їх майнові затрати по доведенню спірної квартири до житлового стану, згідно технічного паспорту на квартиру, складають 180 000,00 грн., тобто значно перевищують її вартість в розмірі 90 666,00 грн. Судовим рішенням ОСОБА_5 було визнано таким, що втратив право користування спірною квартирою, так як останній більше десяти років у ній не проживав, після чого Меліоративненською селищною радою на сім'ю позивачів був виданий ордер № 290 від 02 серпня 2005 року, який у законному порядку не скасований і є дійсним, вони на законних підставах проживають до цього часу у цьому житловому приміщенні. З 02 серпня 2005 року і до цього часу справно платять усі комунальні платежі. За таких обставин просили суд в позові ОСОБА_4 щодо виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити; залишити їм для проживання жиле приміщення, яке вони займають АДРЕСА_2, відповідно до ордеру № 290 від 02 серпня 2005 року, виданого виконкомом Меліоративнівської селищної ради.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровської область, Новоомсковський район, смт Меліоративне, вул.Молодіжна, 11/60.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на проживання у квартирі, розташованій за адресою: Дніпропетровської область, Новомосковський район, смт Меліоративне, вул.Молодіжна, 11/60 - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх зустрічний позов, а в задоволенні позову ОСОБА_4М - відмовити.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року, про що свідчить надана суду копія ОСОБА_1 з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.04.2013 року (а.с.7).

Як видно з довідки виконавчого комітету Меліоративненської селищної ради № 1729 від 28.10.2013 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на даний час мешкають в квартирі АДРЕСА_4 без реєстрації (а.с.8).

Ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_3 не є членами сімї ОСОБА_4, згоди на їх вселення вона не давала.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року, яке набрало чинності 29.01.2013 року (а.с.45-48) встановлено, що відповідачі за первісним позовом вселились у спірну квартиру на підставі ордеру № 290 від 02 серпня 2005 року на квартиру АДРЕСА_4, виданого ОСОБА_2, на підставі рішення виконкому Меліоративненської селищної ради від 2005 року № 67 (а.с.28).

Цим же Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року, визнано незаконним та скасовано рішення Меліоративненської селищної ради про виділення відповідачам в 2005 році вказаної квартири, а також скасовано розпорядження про передачу у 2006 році цієї квартири у приватну власність ОСОБА_2, також скасовано свідоцтво про право власності, видане на підставі зазначеного розпорядження та визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 (а.с.45-48).

Тобто на момент розгляду справи, власником спірної квартири є ОСОБА_4.Доказів того, що між сторонами укладались будь які договори щодо найму спірного приміщення матеріали справи не містять.

Таким чином, ОСОБА_2 у спірному приміщенні мешкають на підставі Рішення Меліоративненської селищної ради, яке на даний момент є скасованим та ордеру, виданого на його підставі.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК України, ухвалив рішення, що відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скаргиОСОБА_2, ОСОБА_3 зводяться до того, що ОСОБА_4 неправомірно набула права власності на квартиру АДРЕСА_4.

Однак, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року, на підставі якого ОСОБА_4 набула права власності на спірну квартиру в порядку спадкування після ОСОБА_5 - набуло законної сили, а в його перегляді за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.04.2016 року, яка набрала законної сили ухвалою колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.06.2016 року.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.06.2016 року також було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 щодо визнання недійсними нотаріальних дій нотаріуса стосовно заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_5 щодо квартири АДРЕСА_4. Дане рішення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року було залишено без змін.

Враховуючи обставини, встановлені вищезазначеними судовими рішеннями, що мають преюдиційне значення для даного спору, ОСОБА_5 є законним та повноправним власником спірної квартиру АДРЕСА_4.

Посилання апелянтів на той факт, що вони мають право на проживання у спірній квартирі, оскільки ордер, який став підставою для вселення, не визнано недійсним не можуть бути прийняті до уваги, оскільки скасованим є рішення Меліоративненської селищної ради про виділення відповідачам в 2005 році вказаної квартири, що припиняє законну силу такого ордеру.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді справи, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, а відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності з нормами матеріального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_6