СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/418/16-ц
Провадження № 2/306/29/17
Рядок статзвіту № 1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Жиганської Н.М.

за участю секретаря Дешко В.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи

Свалявської ДНК ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Свалява справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради, ОСОБА_6, треті особи: комунальне унітарне підприємство «Свалявське РБТІ», Державна нотаріальна контора про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_5 сільської ради № 66 від 30.10.2003 року Про оформлення права власності на домоволодіння в с.Солочин, 236, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 858408 від 05.11.2003 року та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, проведену КУП Свалявське РБТІ від 07.11.2003 року, реєстраційний номер 3318409, номер запису 81 в книзі 35, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 сільської ради, ОСОБА_6, треті особи: комунальне унітарне підприємство «Свалявське РБТІ», Державна нотаріальна контора про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_5 сільської ради № 66 від 30.10.2003 року Про оформлення права власності на домоволодіння в с.Солочин, 236, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 858408 від 05.11.2003 року та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, проведену КУП Свалявське РБТІ від 07.11.2003 року, реєстраційний номер 3318409, номер запису 81 в книзі 35.

Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що 01.01.1994 року помер її батько ОСОБА_7. На день його смерті, в житловому будинку № 236 в с.Солочин, Свалявського району, який було побудовано батьками в значилися зареєстрованими та фактично проживали: ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на вищевказаний житловий будинок, який було побудовано в 1969 році. На день смерті батько заповіту не залишив, а тому позивач вважає, що спадкоємцями за законом померлого є її мати ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_4, які спадщину прийняли фактично, однак нотаріально свої спадкові права, до сьогоднішнього дня не оформили.

04.02.2016 року позивачу (в телефонному режимі від її сина ОСОБА_9) стало відомо, що сестра позивача ОСОБА_11 звернулася 30.12.2015 року з позовом до суду про зняття з реєстраційного обліку за адресою: с.Солочин, буд. 236, Свалявського району ОСОБА_4 та її синів: ОСОБА_9 і ОСОБА_10. До позову ОСОБА_11 долучено договір дарування від 12.12.2011 року на житловий будинок № 236 в с. Солочин, згідно якого дарувальником є ОСОБА_6, а обдарованою ОСОБА_11. Документом, що підтверджує право власності дарувальника є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_5 сільською радою 05.11.2003 року, зареєстроване в Свалявському техінвентарбюро 07.11.2003 року за 3 3318409 на підставі рішення ОСОБА_5 сільської ради № 66 від 30.10.2003 року Про оформлення права власності на домоволодіння в с.Солочин, 236. Позивач вважає вищевказане рішення незаконнним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно прийняте з порушенням її прав, вказує на те, що у сільської ради не було підстав для ухвалення вищезазначеного рішення в обхід державного нотаріуса та визначати коло спадкоємців до майна померлого батька. Про вищевказане прийняте рішення ОСОБА_5 сільскою радою позивач не повідомлялася, що позбавило її права звернутися до суду, про рішення вона дізналася після отримання його копії з архівного відділу Свалявської РДА 25.02.2016 року.

А тому просить суд:

?поновити строк на звернення до суду;

?визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_5 сільської ради № 66 від 30.10.2003 року Про оформлення права власності на домоволодіння в с.Солочин, 236; про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 858408 від 05.11.2003 року ОСОБА_5 сільської ради, виданого на прізвище ОСОБА_6 на підставі рішення ОСОБА_5 сільської ради № 66 від 30.10.2003 року на домоволодіння в с. Солочин, 236;

?скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_6 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в с. Солочин, 236, проведену КУП Свалявське РБТІ 07.11.2003 року, реєстраційний номер 3318409, номер запису 81 в книзі 35;

03 лютого 2017 року позивачем подано клопотання (вх. № 710 від 03.02.2017 року) про збільшення позовних вимог, відповідно до якого позивач просить суд:

?визнати незаконним та скасувати договір дарування житлового будинку № 236 в с. Солочин, Свалявського району від 12.12.2011 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_11, посвідчений державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2370;

?скасувати державну реєстрацію прав власності на житловий будинок за ОСОБА_11 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Солочин, 236, Свалявського району, Закарпатської області, проведену КУП "Свалявське РБТІ", реєстраційний номер 3318409.

Судом встановлено, що позивач змінила прізвище з Побединська на Іванова, у звязку з одруженням (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії I-ИК № 734323, відділом ЗАГС міста Серпухова Головного управління ЗАГС Московської області, а.с. 11).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 (на підставі довіреності серії НВТ 673567 від 17.08.2016 року) заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради ОСОБА_2 (на підставі довіреності від 07.06.2016 року) та відповідача ОСОБА_6 (на підставі довіреності від 03.10.2016 року) заявлені позовні вимоги не визнала, вважає позов безпідставним.

ОСОБА_11 (залучена до участі в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області 02.11.2016 року, в подальшому, 13.01.2017 року залучена як співвідповідач) заявлених вимог не визнала.

Представник третьої особи: КУП «Свалявське РБТІ» в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, у розголді позовних вимог покладаються на розсуд суду.

Представник третьої особи Свалявської ДНК в судовому засіданні вважає заявлені вимоги безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, суд доходить слідуючого висновку.

Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження своїх вимог.

При оцінці доказів, суд виходить із вимог Закону щодо їх належності та допустимості (ст. 58 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; ст. 59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування).

ДОКАЗИ надані суду позивачем на підтвердження заявлених вимог та перевірені (у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України):

?копія витягу з погосподарського обліку від 05.02.2016 року за № 53/02-06, видана ОСОБА_5 сільською радою, відповідно до якого на день смерті ОСОБА_7 було зареєстровано: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4;

?копія довідки від 25.02.2016 року за № 109/02-18, видана ОСОБА_5 сільською радою, відповідно до якої в дворогосподарстві с. Солочин, 236, Свалявського району, Закарпатської області згідно погосподарського обліку сільської ради зареєстровано пятеро осіб, а саме: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_9

?копія свідоцтва про укладення шлюбу серії I-ИК № 734323, виданого відділом ЗАГС міста Серпухова Головного управління ЗАГС Московської області, відповідно до якого ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_13 28.02.2003 року;

?архівна копія рішення ОСОБА_5 сільської ради від 30.10.2003 року, відповідно до якого вирішено видати свідоцтво про право власності громадянці ОСОБА_6 на домоволодіння в с.Солочин, 236;

?копія повідомлення ОСОБА_5 сільської ради (вих. 109/02-18 від 25.02.2016 року) про те, що змінено номер спірного будинку з 235 на 236;

ДОКАЗИ, надані відповідачем ОСОБА_6

?копія архівного витягу (№ 190/07-04 від 05.05.2016 року) з протоколу № 6 засідання правління колгоспу імені ОСОБА_1 с. Голубине від 13.111.1967 року, відповідно до якого вирішено: "заяву від ОСОБА_6 Фед про виділення земельної ділянки під будівництво нового жилого дома задовольнити в розмірі 007 га землі на ур. "Буковина";

?копія свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР № 27 від 29 квітня 1967 року, виданого забудовнику ОСОБА_6;

?план забудови садиби в с. Солочин, складений на забудовника ОСОБА_6;

?копія рішення сорок другої сесії Солочиснької сільської ради 2 скликання від 20.10.2005 року, відповідно до якого піклувальником ОСОБА_10 призначено бабусю ОСОБА_6;

?копія рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради від 24 червня 1999 року №51, відповідно до якого призначено опікуном над неповнолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх майном призначено бабусю ОСОБА_6;

В судовому засіданні оглянуто оригінал інвентаризаційної справи на житловий будинок № 236 в с. Солочин, Свалявського району та оригінал будинкової книги.

ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ:

Таким чином, судом встановлено, що забудовником житлового буднку № 236 в с. Солочин, Свалявського району, Закарпатської області є ОСОБА_6, про що останньою отримано всі необхідні документи та, в установленому законом порядку, їй виділено земельну ділянку.

Початок будівництва житлового будинку - 1967 рік. За даними інвентаризаційної справи, зокрема відповідно до оцінювального акту від 24 жовтня 2016 року, зазначено рік побудови житлового будинку - 1963 рік.

У 1967 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року - кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1967 році житлового будинку цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР він набув право, в межах, установлених законм, володіння, користування й розпорядження цим майном.

На момент отримання свідоцтва на забудову садиби 29 квітня 1967 року вже діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР , яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Позивачем в судовому засідання належними та допустимими доказами не доведено, що ОСОБА_7 був забудовником житлового будинку № 236 в с. Солочин, Свалявського району, а також не доведено, що вказаний житловий будинок було введено в експлуатацію з 1967 по 1994 роки та зареєстрований у відповідності до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті ОСОБА_14, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 535 ЦК Української РСР.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що житловий будинок № 236 в с. Солочин, Свалявського району Закарпатської області не увійшов до складу спадщини за померлим ОСОБА_14, оскільки такий не набув на нього права за життя.

За таких обставин, суд не приймає доводів позивача про те, що права на житловий будинок №236 в с. Солочин, Свалявського району повинні були оформлятися нотаріальною конторою як на спадщину за померлим ОСОБА_14, а не відповідним рішенням сільської ради.

З огляду на викладене, вимоги щодо визнання незаконним рішення ОСОБА_5 сільської ради № 66 від 30.10.2003 року Про оформлення права власності на домоволодіння в с.Солочин, 236, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 858408 від 05.11.2003 року та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, проведеної КУП Свалявське РБТІ від 07.11.2003 року, реєстраційний номер 3318409, номер запису 81 в книзі 35 - до задоволення не підлягають.

Заявлені вимоги про визнаня та скасування договору дарування житлового будинку № 236 в с.Солочин, Свалявського району від 12.12.2011 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_11, посвідченого державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2370; скасування державної реєстрації прав власності за ОСОБА_11 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Солочин, 236, Свалявського району, Закарпатської області, проведеної КУП "Свалявське РБТІ", реєстраційний номер 3318409. - є похідними і не підлягають до задоволення з підстстав, зазначених вище.

За таких обставин, у позові слід відмовити повністю

Керуючись ст.3, 10, 15, 58, 59, 60, 208, 212, 213, 215, 292, 293, 294 ЦПК України, на підставі Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, ст.ст. 524, 529-532, 86 ЦК УРСР, суд , -

Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_11, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: комунальне унітарне підприємство «Свалявське РБТІ», Свалявська державна нотаріальна контора про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_5 сільської ради № 66 від 30.10.2003 року Про оформлення права власності на домоволодіння в с.Солочин, 236; про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 858408 від 05.11.2003 року ОСОБА_5 сільської ради, виданого на прізвище ОСОБА_6 на підставі рішення ОСОБА_5 сільської ради № 66 від 30.10.2003 року на домоволодіння в с. Солочин, 236; про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_6 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в с. Солочин, 236, проведеної КУП Свалявське РБТІ 07.11.2003 року, реєстраційний номер 3318409, номер запису 81 в книзі 35; про визнання незаконним та скасування договору дарування житлового будинку № 236 в с. Солочин, Свалявського району від 12.12.2011 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_11, посвідченого державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2370; про скасування державної реєстрації прав власності на житловий будинок за ОСОБА_11 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Солочин, 236, Свалявського району, Закарпатської області, проведеної КУП "Свалявське РБТІ", реєстраційний номер 3318409 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення Свалявського районного суду подається до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.М.Жиганська