Справа № 635/1935/17
Провадження № 2/635/1729/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

при секретар і судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Харківська районна державна адміністрація Харківської області, Тернівська сільська рада Харківського району Харківської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (відповідач), треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Харківська районна державна адміністрація Харківської області, Тернівська сільська рада Харківського району Харківської області, в якому, з урахуванням уточнень, просить визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_7, померлої 06 березня 2009 року, яка успадкувала право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_8, померлого 26 березня 2000 року, який успадкував право на земельну частку (пай) після смерті матері - ОСОБА_9, померлої 19 травня 1993 року, якій право на земельну частку (пай) належало на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серія ХР № 0126943, розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Тернівської сільської ради Харківського району, зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 264.

В обґрунтування позову зазначає, що 19 травня 1993 року в с. Тернова Харківського району померла її бабуся ОСОБА_9. Спадкоємцем першої черги після її смерті був її син (батько позивачки) ОСОБА_8, який прийняв спадщину, але не звернувся до нотаріальної контори та не переоформив на себе спадкове майно.

ОСОБА_8 вступив в управління та володіння спадковим майном, адже проживав та був зареєстрований з померлою за однією адресою.

26 березня 2000 року в с. Тернова, Харківського району помер батько позивачки - ОСОБА_8. На день смерті батько був одружений з ОСОБА_7 (мати позивачки).

Спадкоємцями першої черги після його смерті були: його дружина - ОСОБА_7 та діти: ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

ОСОБА_7 прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року), але при житті не оформила на себе спадкове майно. Діти спадкодавця: ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не зверталися до нотконтори з заявою про прийняття спадщини.

06 березня 2009 року ОСОБА_7 померла. Спадкоємцями першої черги після її смерті були діти: позивачка, ОСОБА_2, ОСОБА_11 і ОСОБА_10. Позивачка та ОСОБА_10 подали до ОСОБА_12 державної нотаріальній контори Харківського району за заяву про прийняття спадщини, та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, кожен на ? частину житлового будинку в с.Тернова, вул. Чекмарівська, 287, Харківського району Харківської області. Їх брат - ОСОБА_11 - в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини після смерті матері - написав в ОСОБА_12 ДНК Харківського району заяву про відмову від прийняття спадщини.

На той час вони не знали, що у бабусі - ОСОБА_9 було право земельну частку (пай) на підставі Сертифікату серія ХР № 0126943, зареєстрованого 12 жовтня 1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 264.

14 квітня 2010 року помер брат позивачки ОСОБА_10. Після його смерті спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_3. На заяву позивачки про оформлення спадщини ОСОБА_12 державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області відмовила в оформленні спадщини, так як відсутні документи, що стверджують право на вказану земельну частку (пай) на імя ОСОБА_9, померлої 19.05.1993 року.

Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення та просила розглянути справу за її відсутності.

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Представник третьої особи Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не зявився, суду надана заява за підписом голови сільської ради про розгляд справи у відсутність представника.

Представник третьої особи Харківської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини.

19 травня 1993 року у віці 88 років померла ОСОБА_13, що підтверджується копію Свідоцтва про смерть від 02.06.1993 (а.с. 8).

26 березня 2000 року у віці 69 років помер ОСОБА_8, що підтверджується копію Свідоцтва про смерть від 03.04.2000 (а.с. 9).

Згідно з копією Свідоцтва про смерть від 19.03.2009, 06 березня 2009 року у віці 82 роки померла ОСОБА_7 (а.с. 10).

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть від 19.04.2010 , 14 квітня 2010 року у віці 55 років помер ОСОБА_10 (а.с. 11).

Згідно з інформаціями виконавчого комітету Тернівської сільської ради (а.с. 12-14), ОСОБА_9, яка померла 19.05.1993, на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1; разом з нею проживали та були зареєстровані син ОСОБА_8 Михайловитч, ІНФОРМАЦІЯ_2, та невістка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_8, який помер 26.03.2000, на день смерті постійно проживав за вищевказаною адресою, разом з ним проживала його дружина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_7, яка померла 06.03.2009, на день смерті постійно проживала за вищевказаною адресою, разом з нею на час смерті проживала її дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_12 державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 20.03.2017 ОСОБА_2 запропоновано звернутися до суду з приводу оформлення спадкових прав на земельну частку (пай) розміром 5,91 в умовних кадастрових гектарах через відсутність документів, що підтверджують право на вказану частку (пай) на імя ОСОБА_9, померлої 19.05.1993, спадкоємцем якої був її син - ОСОБА_8, що помер 26.03.2000, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, спадкоємцем якого була його дружина - ОСОБА_7, яка прийняла спадщину, але померла, не оформивши своїх спадкових прав (а.с. 15).

ОСОБА_8 народився 08.03.1930, батько ОСОБА_14, мати ОСОБА_9 (а.с. 17).

Згідно з копією Свідоцтва про одруження від 28.03.195. (а.с. 16), ОСОБА_8 одружився з ОСОБА_15, після шлюбу дружина взяла прізвище «Красна».

ОСОБА_2 народилась 02.03.1952, батько ОСОБА_8, мати ОСОБА_7 (а.с. 18).

На підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0126943, зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 264, ОСОБА_9 належить право на земельну ділянку (пай) розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Тернівської сільської ради Харківського району (а.с. 19).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2009 року, спадкоємцем майна ОСОБА_8, який помер 26 березня 2000 року, в ? частині спадкового майна є його син ОСОБА_10 (а.с. 21).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2009, спадкоємицею майна ОСОБА_7, яка померла 06 березня 2009 року, є ОСОБА_2 (а.с. 20).

Згідно з листом ОСОБА_12 державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 19.05.2017 (а.с. 51), спадкова справа після смерті 19 травня 1993 року ОСОБА_16 не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Згідно з листом ОСОБА_12 державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 07.12.2017, після померлого 26 березня 2000 року ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався. Дружина померлого ОСОБА_7 та діти померлого ОСОБА_2 і ОСОБА_11 подали заяви після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця про неприйняття спадщини.

Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до п.п. 16-17 Перехідних положень ЗК України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)»передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_16 спадкоємцем був її син - ОСОБА_8 (батько позивачки), що помер 26.03.2000 року, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, спадкоємцем якого була його дружина - ОСОБА_7 (мати позивачки), яка прийняла спадщину, але померла, не оформивши своїх спадкових прав, позивачка є спадкоємицею після смерті ОСОБА_7 та прийняла спадщину.

Як встановлено судом, ОСОБА_9 на момент смерті на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0126943, зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 264, належало право на земельну ділянку (пай) розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Тернівської сільської ради Харківського району.

Враховуючи викладене, суд вважає позивача такою, що набула право на спірну земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 197, 212-215, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Харківська районна державна адміністрація Харківської області, Тернівська сільська рада Харківського району Харківської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) право на земельну частку (пай), розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_7, померлої 06 березня 2009 року, яка успадкувала право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_8, померлого 26 березня 2000 року, який успадкував право на земельну частку (пай) після смерті матері - ОСОБА_9, померлої 19 травня 1993 року, якій право на земельну частку (пай) належало на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серія ХР № 0126943, розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Тернівської сільської ради Харківського району, зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 264.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: