Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 грудня 2017р. Справа №642/4914/17 Провадження №2/642/1764/17
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря ОСОБА_1; ОСОБА_2;

За участю позивачки ОСОБА_3, відсутності відповідача ОСОБА_4, третьої особи Департамент реєтрації Харківської міської ради, Управління службиу справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, повідомлених про день та час розгляду справи;

розглянув у відкритому судовому засіданні, справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, третьої особи Департамент реєтрації Харківської міської ради, Управління службиу справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод в користування власністю, -

В С Т А Н О В И В:

У мотивуванні позовних вимог позивачка вказала, вона зареєстрована і постійно проживаю за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

ЇЇ донька ОСОБА_4 і її неповнолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ця квартира належала її матері ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.04.1994 р. Заводом електромонтажних виробів №1, р. №60 та зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 04.05.1994 р., р. № В-9951.

Після смерті матері, яка померла 17 лютого 2017 р., позивачка прийняла належне їй майно у спадщину відповідно до її заповіту, посвідченого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 02.05.2011 р., р. №5-35. Копія свідоцтва про смерть матері додається.

Розпорядитися власним майном - вищевказаною квартирою позивачки перешкоджає той факт, що в квартирі зареєстровані відповідач і її неповнолітня дочка, які тривалий час в ній не проживають. Вважаю, що вони втратили право користування квартирою за таких обставин.

Тому на підставі ст. 383, 391 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, позивачка вимагає:

- усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_3, права користування і розпорядження квартирою №4 по вул. Золочівській, №3 у м. Харкові шляхом визнання ОСОБА_4 і її дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням.

Відповідачка запречень суду не надала:

Позивачка на позові наполягала, в пояснені вказала, що в квартирі зареєстрована донька та її внучка, яки тривалий час проживають в Іспанії, тому воона заявляє позовні вимоги.

Відповідачка визнала позовні вимоги, що небуло прийнято судом.

Третття особа - Департамент реєтрації Харківської міської ради в наданих поясненнях суду вказали: Департамент реєстрації Харківської міської ради в своїй діяльності керується Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон), Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (далі - Правила), іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 7 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Згідно п. 26 Правил, зняття з реєстрації місця проживання особи, здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є обовязковість рішень суду.

Крім зазначеного вище наголошуємо, що (закони, правила, порядки), які чітко визначають однією з підстав проведення реєстрацїї/зняття з реєстрації місця проживання осіб відповідне судове рішення, яке є чинним та не оскарженим на момент звернення до органу реєстрації. А саме, для реєстрації місця проживання рішення суду про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання, для зняття з реєстрації місця проживання рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У звязку з цим, вказані рішення, які набрали законної сили, та подані до Департаменту реєстрації Харківської міської ради як підстава проведення реєстраційної дії, є обовязковим до виконання, тому не потребують додаткового зобовязання в резолютивній частині рішення щодо відповідного субєкта реєстраційних дій.

Враховуючи вищевикладене, у разі звернення позивача до органу реєстрації із рішенням суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посадовим особам Департаменту реєстрації Харківської міської ради буде надано достатньо підстав для прийняття рішення щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, Департамент реєстрації Харківської міської ради просить ОСОБА_1 розглянути справу № 642/4914/17 у відповідності до норм матеріального та процесуального права, без участі представника Департаменту.

Дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази матеріалів справи судом встановлені наступні факти та обставини:

Як зазначено в ст.10, 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

С уд вважає доведеним факт, позивачка зареєстрована і постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що свідчить довідка з місця проживання.

ЇЇ донька ОСОБА_4 і її неповнолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зо підтверджується копією свідоцтва про народження. зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказана квартира належала матері позивачки - ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.04.1994 р. Заводом електромонтажних виробів №1, р. №60 та зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 04.05.1994 р., р. № В-9951.

Після смерті матері, яка померла 17 лютого 2017 р., позивачка прийняла належне їй майно у спадщину відповідно до її заповіту, посвідченого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 02.05.2011 р., р. №5-35.

У квартири АДРЕСА_1 яка належить позивачки на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 12 вересня 2017 р. приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_7, р. №2256, зареєстровані відповідачка разом з донькою, що на думку позивачки перешкоджає розпорядженню власним майном 26 липня 2000 р. на правах члена сімї ОСОБА_6 відповідачка ОСОБА_4 була зареєстрована і постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

04 грудня 2000 р. у неї народилася донька ОСОБА_5, яка також була зареєстрована за цією адресою і проживала разом з нею.

Означені факти підтверджені довідкою, виданою 19.09.2017 р. дільницею №29 КП «Жилкомсервіс», я*я долається по заяви.

З серпня 2008 р. в зазначеній квартирі вони фактично не проживають в зв'язку з виїздом за межі України на постійне місце проживання в Іспанію, де відповідач працює, а її дочка навчається, що підтверджується довідкою з місця їх фактичного проживання і довідкою з місця навчання дитини.

Тому позивачка заявляє позовні вимоги на підставі:

Частини 1 стаття 383 ЦК України якою передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та вказаних норм Закону позивач вимагає про усунення перешкод з боку позивачів щодо користування власністю, яки в дійсності цьому не перешкоджають, що визнає позивачка, т.я. відаповівчка з донькою проживає з 2008 р. в Іспанії.

Проте, позивачка безпосередньо довіла суду, що квартира відповідно до якої позивач вимагає усунення перешкод з боку відповідачки перебуває у приватній власності позивача.

Статтею 405 ч.2 ЦК України визначено, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином підстави позовних вимог є вимоги ст. 405 ЦК України. Проте позивачем з вказаних підстав вимоги не заявляються.

Тому правових підстав в межах заявлених вимог про усунення перешкод з боку відповідача в користуванні власністю на підставі вимог ст.391 ЦК України відсутні. Крім того, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання осіб втратившими право користуваня житловим приміщенням в межах вимог ст.391 ЦК України, такого способу захисту не передбачено.

За вимогами ст..11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог на підставі наданих доказів.

Таким чином, суд позбавлен право виходу за межи позовних вимог, а тому є підставою у відмові в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. 6, 7, 10, 11, 14, 88, 130, 174, 212-215, ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, третьої особи Департамент реєтрації Харківської міської ради, Управління службиу справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод в користування власністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення або отримання копії рішення особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: В.М.Євтіфієв