Справа № 522/626/17
Провадження № 2/522/1290/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

16 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, ч.3 ст.209, ст.ст. 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди користування належним йому житловим приміщенням - 1/2 частини квартири № 18, шо знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 7.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ю. Бойчук

Справа № 522/626/17

Провадження № 2/522/1290/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

при секретарі Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_2, згодом подав заяву про залучення до участі в справі співвідповідача ОСОБА_3 та відповідно до останньої редакції уточнених позовних вимог просив суд усунути перешкоди в користуванні належним йому житловим приміщенням ? частки квартири № 18, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 7, а саме: зобовязати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод при вселенні позивача в квартиру та стягнути судові витрати.

При цьому посилаючись на те, що за ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстрована ? частка квартири № 18, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 7. Колишнім власником квартири є ОСОБА_2, а власником другої частини квартири ОСОБА_3

Позивач має намір вселитися до своєї частини квартири, проте ОСОБА_2М та ОСОБА_3 чинять перешкоди у здійсненні його права на користування та розпорядження майном, не дають ключі від квартири, погрожують, у звязку із чим ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову та просили суд у його задоволенні відмовити в повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 1994 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_5 від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності (посвідчена Пятою одеською державною нотаріальною конторою 26.08.1993 р. № З-С-1040) з другої сторони, уклали договір міни № 13-7947 та обміняли належну їм квартиру АДРЕСА_1 на квартиру№ 18 за адресою: вул. Армійська, буд 7, м. Одеса.

За ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстровано ? частка квартири №18, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 7. Право власності підтверджується копією свідоцтва, зареєстрованого в реєстрі за № 1564 від 29.09.2016 р., відповідно до якого стягувач ОСОБА_1 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_2.

Співвласником вказаної квартири на сьогоднішній день є ОСОБА_3.

Як передбачає частина 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимоги про вчинення певних дій або запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на обставини справи співвласниками квартири № 18, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 7, є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по ? частці вказаного житлового приміщення. Жодних доказів щодо власності ОСОБА_7 на дану квартиру чи проживання такої у вказаному житловому приміщенні суду не надано, відповідно не доведено, що вона перешкоджає позивачу в користуванні житловим приміщенням. Це свідчить про те, що ОСОБА_7 є неналежним відповідачем по справі.

За змістом ст. 33 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 не має відповідати за пред'явленим позовом та є неналежним відповідачем у даній цивільній справі, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення не підлягають задоволенню.

Протокольною ухвалою суду було залучено ОСОБА_3 в якості співвідповідача, проте вимог до неї ОСОБА_1 у своєму позові не предявляв та доказів щодо перешкоджання позивачу в користуванні житловим приміщенням, вказаною особою суду не надавав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до вимог ст.ст.383, 386 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання і може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його права власності іншою особою.

Аналізуючи наведені вище норми цивільного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в частині усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні належним йому житловим приміщенням ? частини квартири № 18, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 7.

Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають істотне значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженнями в судовому засіданні.

На підставі викладеного і керуючись: ст.ст.7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні належним йому житловим приміщенням ? частини квартири № 18, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 7.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Ю. Бойчук