Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1959/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

22.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді Гайсюка О.В.

суддів Голованя А.М., Карпенка О.Л.

за участю секретаря Діманової Н.І.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Агроконтракт-Н» на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2017 року у справі за позовом ТОВ «Агроконтракт-Н» до ОСОБА_2, СТОВ «Агролан» про визнання договору оренди недійсним та визнання договору оренди землі поновленим з попереднім орендарем,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, СТОВ «Агролан» про визнання договору оренди недійсним та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем.

Позивач зазначив, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки № 346 площею 3,19 га на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

09.10.2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агроконтракт-Н» було укладено договір оренди земельної ділянки № 346 на 5 років.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що дія Договору продовжується на наступний термін дії вказаний в п.3.1 цього Договору, якщо жодна із Сторін не пізніше ніж за 6 (шість) місяців до його закінчення не отримала письмового повідомлення щодо інших пропозицій та не отримала підтвердження про його отримання іншою стороною.

Відповідач ОСОБА_2 не повідомила позивача за шість місяців до закінчення строку договору про свій намір не продовжувати дію договору на наступний термін.

Позивач, маючи намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору на новий строк, 27.03.2013р. та 03.04.2014 року направив ОСОБА_2 листи повідомлення про поновлення договору, але жодної відповіді не отримав, а тому відповідно до ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди від 09.10.2008 року вважається поновленим.

У 2015 році позивачу стало відомо про укладення між ОСОБА_2 та СТОВ «Агролан» договору оренди землі № 51 від 01.09.2014 року щодо земельної ділянки №346, чим було порушено право позивача орендувати цю земельну ділянку в єдиному масиві із суміжними земельними ділянками.

Посилаючись на це, позивач просив визнати недійсним договір оренди землі №51 від 01.09.2014 року та визнати поновленим договір оренди від 09.10.2008 року (т.1-й а.с.158).

Рішенням Новомиргородського районного суду від 30.08.2017 року у задоволенні позову відмовлено (т.2-й, а.с.81-84).

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, на думку позивача є помилковим висновок суду про те, що договір від 09.10.2008 року не зареєстрований в установленому порядку.

Судом не враховано переважне право позивача на укладення договору оренди на новий термін, а відповідач ОСОБА_2 не довела того, що вона заперечила це право позивача за 6 місяців до закінчення строку дії договору.

Також, на думку позивача укладення між відповідачами під час розгляду справи судом нового договору не є перешкодою для задоволення усіх вимог позивача (т.2-й а.с.90-94).

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представники відповідачів з доводами скарги не погодилися.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки № 346, площею 3,19 га на території Дібрівської сільської ради, кадастровий номер: :02:000:0346 (т.1-й а.с.7).

Цю земельну ділянку ОСОБА_2 передала в оренду на 5 років, починаючи з дня його державної реєстрації ТОВ «Агроконтракт-Н» за договором № 171 оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2008 року. Цей договір зареєстровано 07.08.2009 року у Новомиргородському районному відділенні КРФ ДП «ЦДЗК», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04.09.377 0017 (т. 1-й а.с.5-6).

Відмовляючи позивачу у задоволенні його позову, суд першої інстанції виходив з того, що цей договір оренди від 09.10.2008 року не набув чинності, оскільки не пройшов державної реєстрації відповідно до Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженому Постановою КМ України від 25.121998 року № 2073 (далі Порядок), який передбачав державну реєстрацію договорів оренди землі виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування чи Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Цей висновок суду є помилковим, оскільки відповідно до Указу Президента України № 134 від 17.02.2003 року функції з державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру покладалися на Державний Комітет України по земельних ресурсах.

Відповідно до цього Указу Держкомземом наказом від 02.07.2003 року № 174 затверджено Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, яким функції з реєстрації договорів оренди землі були покладені на реєстраторів Державного реєстру земель структурні підрозділи Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» Центр «ДЗК», у межах повноважень якого є земельна ділянка. Ці підрозділи вели Книгу реєстрації договорів оренди землі.

Повноваження щодо ведення державного реєстру земель Центром ДЗК визначені постановою КМ України від 17.07.2003р. № 1088.

Отже, договір оренди землі, укладений 09.10.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 пройшов державну реєстрацію відповідно до діючого на той час законодавства та набув чинності з моменту його державної реєстрації, тобто з 07.08.2009 року.

Строк, на який був укладений договір від 09.10.2008р. в такому разі закінчився 07.08.2014 року, що відповідає умовам договору (п.3.1 Договору).

Відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час закінчення строку дії договору) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

З матеріалів справи вбачається, що до закінчення строку договору (до 07.08.2014 року) позивач належним чином виконував умови договору від 09.10.2008 року, зокрема, використовував земельну ділянку за призначенням та сплачував вчасно до 07.08.2014 року оренду плату (т.1-й а.с.25-30).

Не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди земельної ділянки, позивач листом № 143 від 03.04.2014 року повідомив ОСОБА_2 за місцем її проживання (АДРЕСА_1) про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) та до цього листа-повідомлення додав проект додаткової угоди (т.1-й, а.с.9,10). В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 визнала, що ОСОБА_2 цей лист-повідомлення отримала разом з додатковою угодою, про факт направлення ОСОБА_2 цього листа з додатковою угодою свідчить і копія завіреного суддею фіскального чека від 21.05.2014 року про прийняття на пошті рекомендованого листа на адресу ОСОБА_2 (т.1-й а.с.8).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач належно повідомив ОСОБА_2 про свій намір поновити договір оренди землі і відповідачі цей висновок не оспорили в апеляційному порядку.

Листи-повідомлення, які надсилала ОСОБА_2 директору ТОВ «Агроконтракт-Н» свідать лише про відмову ОСОБА_2 продовжувати дію Договору (т.2-й а.с.1-2), але вони не свідчать про те, що у сторін виник спір (суперечності) щодо орендної плати чи інших умов договору, адже ОСОБА_2 не повязувала свою незгоду продовжити дію договору саме через незгоду з умовами, які пропонував позивач.

Тому переважне право позивача на укладення договору не припинилося (ч.4 ст.33 Закону України «Про оренду землі»).

Позивач і після закінчення строку дії договору від 09.10.2008 року продовжував користуватися орендованою земельною ділянкою, оскільки не передав земельну ділянку за актом прийому-передачі орендодавцю (п.9.4.4 Договору), виплатив після закінчення договору орендну плату орендодавцю, зібрав врожай.

Відповідач ОСОБА_2 протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі позивачу не надсилала, а тому відповідно до ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки від 09.10.2008 року вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Уклавши 01.09.2014 р. договір № 51 оренди земельної ділянки № 346 відповідачі ОСОБА_2 та СТОВ «Агролан» порушили право позивача на поновлення договору, але оскільки під час, коли справа розглядалася в суді I-інстанції відповідачі розірвали цей договір від 01.09.2014 року, то суд дійшов правильного висновку про те, що вимога позивача про визнання договору оренди від 01.09.2014 року не підлягає задоволенню, адже цей розірваний договір не породжує для сторін будь-яких юридичних наслідків і не порушує прав позивача (ст.3 ЦПК).

Крім того, під час, коли справа розглядалася в суді ОСОБА_2 та СТОВ «Агролан» уклали 03.07.2017 р. договір про встановлення права користування земельною ділянкою № 346 для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), право користування зареєстроване 05.07.2017р.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що наявність цього договору є перешкодою для задоволення вимоги позивача про поновлення договору оренди землі від 09.10.2008 року, адже, як вже зазначалося, вимога позивача про поновлення договору ґрунтується на імперативній нормі про те, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі»).

Наведене свідчить про те, що не всі висновки суду відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду в частині відмови поновити договір оренди землі підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про поновлення договору.

Витрати, які поніс позивач у звязку з подачею позову та апеляційної скарги підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам з ОСОБА_2 у сумі 2893,80 грн. (ст.88 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ТОВ «Агроконтракт-Н» задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання договору оренди землі поновленим скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,19 га на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0346 укладений 9 жовтня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н» та ОСОБА_2.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Агроконтракт-Н» витрати по оплаті судового збору у сумі 2893,20 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: