Справа № 152/1766/17
УХВАЛА

28 листопада 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення подружжя у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розгляд справи в судовому засіданні призначено на 28.11.2017 року.

У судовому засіданні 28.11.2017 року відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про надання строку на примирення з позивачкою на два місяці. Клопотання про примирення мотивує тим, що бажає зберегти сімю, вважає примирення можливим.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечувала щодо надання строку на примирення з відповідачем, вважає примирення не можливим через її небажання до примирення, так як відповідач вживає спиртні напої, на цьому грунті вчиняє сварки, а також бійки, що негативно впливає на її фізичне здоровя та моральний стан, а також суперечить її інтересам. Примирення вважає неможливим, так як розлад в її з відповідачем сімї носить тривалий характер, вона щороку має намір на розлучення, але відповідач обіцяє змінити поведінку, у що вона вірить і вживає заходів до примирення, але це не дає позитивного результату. Вона занепокоєна тим, що відповідач застосовує до неї фізичне насилля і при побитті в черговий раз може скалічити її. При цьому, вона зверталася в правоохоронні органи з приводу побиття її відповідачем, але передумала проходити судову експертизу з приводу нанесених тілесних ушкоджень, так як вважає, що притягнення відповідача до кримінальної відповідальності може нашкодити дітям у майбутньому. З цих підстав просить не надавати строк для примирення з відповідачем.

Розглянувши клопотання відповідача та враховуючи думку позивачки, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою… користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів до примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Проте, сімейним законодавством України не передбачено, які саме заходи і в якому порядку повинен застосовувати суд для примирення подружжя.

Частиною 5 ст.191 ЦПК України передбачено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк на примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Враховуючи обставини, які склалися, сімейні відносини між сторонами, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави застосувати ст.111 СК України, ч.5 ст.191 ЦПК України для зупинення провадження у справі, призначивши сторонам строк для примирення в межах одного місяця.

При цьому, суд дійшов висновку, що строк для примирення в межах одного місяця є достатнім для вирішення питання між подружжям про збереження сімї і подальше спільне проживання, з огляду на обставини справи та сімейні відносини, що склалися між сторонами, зокрема, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2004 року, мають від шлюбу троє неповнолітніх дітей.

При цьому, суд вважає ствердження позивачки про те, що примирення є неможливим, безпідставним, оскільки з позовної заяви вбачається, що сторони проживають однією сімєю та в одному будинку.

Проте, суд враховує ствердження позивачки про її занепокоєння з приводу застосування відповідачем до неї фізичного насилля, і що ця обставина не заперечується відповідачем, який підтвердив факти нанесення побоїв позивачці в минулому, тому вважає, що строк на примирення протягом одного місяця якраз і буде достатнім для вирішення сторонами питання про можливість примирення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.201 ЦПК України, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Керуючись ст.111 СК України, ст.168, ч.5 ст.191, п.7 ч.1 ст.201, ст.210 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Надати ОСОБА_2 строк для примирення з ОСОБА_1 в один місяць.

В решті клопотання відмовити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинити на час, наданий судом для примирення подружжя, тобто до 28.12.2017 року.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: