Справа № 162/309/17 Головуючий у 1 інстанції: Гладіч Н.І.
Провадження № 22-ц/773/728/17 Категорія: Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

з участю:

секретаря Лимаря Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору підряду недійсним та стягнення майнової і моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 13 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Любешівського районного суду від 13 квітня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за вказаним позовом.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність постановленої ухвали через порушення норм процесуального права, просив її скасувати.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за даним позовом, суд першої інстанції вважав, що позивач предявив аналогічний позов тому, за яким рішенням суду від 31 січня 2017 року відмовлено в задоволенні його позовних вимог (справа № 162/1707/15- ц), а оскільки сторони, підстави, предмет позову є однаковими як і в позові, з яким звернувся позивач до суду вдруге, то у відкритті провадження слід відмовити на підставі п.2. ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Однак, повністю погодитися з даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, оскільки висновки суду зроблені з порушенням норм процесуального права та неврахуванням всіх обставин справи.

Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, назвавши його у тексті позовної заяви «Про відшкодування шкоди та визнання недійсним договору будівельного підряду» та вказавши ціну позову 17572,43 грн.

Однак, зі змісту прохальної частини цієї позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить суд:

1) стягнути з відповідача на його користь компенсацію за заподіяну майнову шкоду в розмірі 4814,50 грн. у звязку з недобросовісним виконанням договору будівельного підряду;

2) стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 4814,50 грн.;

3) стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду внаслідок неякісного ремонту в розмірі 3474 грн.;

4) стягнути з відповідача в його користь кошти в сумі 1800 грн. майнової шкоди за не усунення прихованих недоліків роботи;

5) стягнути з відповідача витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 2669,43 грн.;

5) визнати договір будівельного підряду недійсним, так як робота була прийнята під тиском.

Як вбачається із витребуваних апеляційним судом матеріалів цивільної справи № 162/1707/15-ц, рішенням Любешівського районного суду Волинської області в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору підряду недійсним та стягнення моральної шкоди, а також і відповідно понесених позивачем судових витрат, було відмовлено. Рішення вступило в законну силу, оскільки на нього не було подано апеляційної скарги у встановленому законом порядку. Разом з тим, позивач ОСОБА_1 07 квітня 2017 року повторно звернувся із даним позовом до ОСОБА_2, у зв"язку з чим суддею Любешівського районного суду 13 квітня 2017 року було постановлено оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу суду від 13 квітня 2017 року вбачається, що разом із оскарженням цієї ухвали, частина його доводів стосується і незаконності попереднього рішення суду від 31 січня 2017 року, однак окремо з апеляційною скаргою на вказане рішення у встановленому порядку він не звертався.

У попередньому позові ОСОБА_1 ставилися вимоги про визнання договору будівельного підряду недійсним, оскільки робота була прийнята під тиском, та стягнення моральної шкоди в розмірі 4814,50 грн., а також стягнення з відповідача ОСОБА_2 понесених витрат за проведення експертизи по цій справі.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Важливим моментом є те, що у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, у якій вже ухвалене рішення, яке набрало законної сили.

Не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. При цьому питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ, щодо якої виник спір.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-1133цс15 у постанові від 21 жовтня 2015 року.

Вирішуючи питання щодо законності відмови у відкритті провадження у даній справі, колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 в частині визнання договору підряду недійсним та стягнення моральної шкоди і витрат на проведення експертизи є аналогічними з вимогами, які розглянуті судом, та по них ухвалено рішення Любешівським районним судом Волинської області від 31 січня 2017 року.

Разом з тим, щодо інших вимог, заявлених позивачем, суд першої інстанції в повній мірі не визначився, помилково не звернув увагу, що між позовними вимогами у даній справі та у справі, в якій постановлене судове рішення, що набрало законної сили, є відмінності, а саме - більший обсяг позовних вимог, інша ціна позову, а тому спір за іншими вимогами, з якими звернувся позивач, судом не вирішено.

З наведеного випливає, що суддя, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з мотивів недотримання позивачем вимог ст.122 ЦПК України, не повністю врахував згаданих вище норм процесуального права, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а тому ухвала суду підлягає частковому скасуванню, відповідно до норм ст. 312 ЦПК України, з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження в частині вимог, які не були предметом розгляду у попередній справі.

Відповідно до статті 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що через порушення норм процесуального права ухвала судді суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі частині позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди на новий розгляд до місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 13 квітня 2017 року в даній справі в частині відмови у відкритті провадження щодо вимог про стягнення майнової шкоди скасувати і передати питання про відкриття провадження у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і в частині відмови у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді