МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_________________________________________________________
Номер провадження №2о/521/449/17
УХВАЛА

17 листопада 2017 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду м.Одеси Маркарова С.В.

розглянувши заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересовані особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

13.11.2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись із заявою про встановлення судом факту придбання ними у сумісну спільну власність за рахунок своїх доходів певного майна як юридичного факту.

В обґрунтування заяви вони послались на те, що їх донька ОСОБА_4, будучі суддею ВГСУ брала участь у конкурсі на посаду судді Верховного Суду.

Громадською радою доброчесності був зроблений висновок про невідповідність кандидата критеріям доброчесності та професійної етики.

Однією з підстав негативного висновку стало набуття заявником ОСОБА_2 за відсутністю доходів певного майна, а саме:

- будинку у м.Одесі по вул.С.Перовської, 16

- дачного будинку в Одеській області,Білгород-Дністровському районі, смт.Затока, уч. 1026 «ДК Коммунстрой-1», закінченого будівництвом в 2012 році

- двох земельних ділянки в с.Гатному, вул.Зоряна, Києво-Святошинського району Київської області

- автомобілю LEXUS RX 350.

Заявники стверджували, що з метою усунення в майбутньому суперечок між їх спадкоємцями (дітьми), оформлення спадщини, наявності негативного висновку Громадської ради доброчесності судом в порядку окремого провадження може бути встановлений факт придбання ними у сумісну власність вищевказаного майна за рахунок своїх доходів як юридичний факт.

До заяви заявниками надані певні договори, відомості майнового стану.

Як вбачається із заяви вказані обставини ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 3 ЦК України кожна особа має право, в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Так, право на захист цивільних прав та інтересів виникає у особи у разі його порушення, невизнання, оспорювання (ст. 15 ЦПК України).

Окрім того, чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення субєктивних прав громадян, у випадку, коли той чи інший факт, що має юридичне значення, не може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду виключно за таких умов:

1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

2. Встановлення факту не повязується з подальшим вирішенням спору про право.

3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її предявлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Вказані обставини мають бути у їх сукупності.

Заяви про встановлення факту, що має юридичне значення повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.119 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.258 ЦПК України (Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5, 31.03.1995 року).

За ч. 4 ст. 235 ЦПК України заява розглядається за участю заявника та заінтересованих осіб.

Характерними рисами заявника у справах окремого провадження є :

- необхідність судового підтвердження обставин, без яких заявник позбавлений можливості здійснити свої права;

- порушення справи для захисту його охоронюваних законом інтересів, якщо відсутній спір про право;

- його особиста процесуальна та матеріально-правова заінтересованість у справі, яка виявляється як у поширенні на нього всіх правових наслідків судового рішення, яке набрало законної сили, так і в обов'язковому правовому звязку встановлюваного судом факту (обставини) з охоронюваним законом інтересом заявника та його правом;

Заінтересованими особа є

- особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню;

- організації і установи, в яких заявник реалізовуватиме рішення про встановлення юридичного факту, тобто в яких будуть здійснені права осіб, що виникли внаслідок судового встановлення юридичного факту;

- організації та установи, які згідно із законом мали б засвідчити той чи інший юридичний факт, але з тих чи інших причин своєчасно цього не зробили і така можливість вже втрачена.

В заяві обовязково зазначається :

1. який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2. причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3. докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (чи встановлення факту).

Зазначене узгоджується із Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», якою встановлені умови встановлення судом фактів як юридичних та факти, які не можуть бути встановлені судом.

Вищевказані вимоги закону заявником при зверненні до суду не виконані.

Судова практика Верховного Суду України та Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначає, що при відкритті провадження у справі суд відповідно до вимог ЦПК України повинен визначити зміст позовних вимог (вимог зави окремого провадження), предмет позову та його підстави з метою зясування наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, правильного застосування матеріальної норми права до цих правовідносин та застосування необхідного способу захисту порушеного права, а також для визначення й дослідження кола питань і заходів необхідних для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

До заяви окремого провадження застосовуються загальні правила цивільно-процесуального закону, за якими суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом (ч.1 ст. 122 ЦПК).

Зміст заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3виключає можливість суду щодо перевірки всіх обставин заяви з метою дотримання вимоги процесуального закону по відкриттю судом провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом ( ч.1 ст. 122 ЦПК України).

Відповідно до ст.121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву окремого провадження) подано без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, залишає заяву без руху та надає позивачеві строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 258 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересовані особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення- залишити без руху.

Надати заявникам строк пять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків заяви, а саме:

- викласти обставини заяви із посиланням на докази, що факт, який просять встановити заявники має юридичне значення, тобто будь-який нормативно правовий законодавчий акт тягне для заявників правові наслідки, а саме виникнення, зміну або припинення їх особистих чи майнових прав; яких саме (правова мета встановлення факту) з урахуванням, що усунення в майбутньому суперечок між їх спадкоємцями (дітьми), бажання оформлення спадщини, негативний висновок Громадською радою доброчесності самі по собі не є підставою для встановлення факту придбання ними у сумісну спільну власність за рахунок своїх доходів певного майна як юридичного (норма закону, яка передбачає, що для спадкування необхідним є встановлення походження майна за рахунок доходів, тощо)

- надати докази в підтвердження, що чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення факту як юридичногоз урахуванням, що у заявників наявні правоустановлюючи документи на майно, довідки про майновий стан, тощо

- надати довідку (відмову) про неможливість встановлення факту

-з урахуванням вищевикладених пунктів резолютивної частини (правова мета, відмова певного органу) визначити заінтересованих осіб, якими можуть бути

1) особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню;

2) організації і установи, в яких заявник реалізовуватиме рішення про встановлення юридичного факту, тобто в яких будуть здійснені права осіб, що виникли внаслідок судового встановлення юридичного факту;

3) організації та установи, які згідно із законом мали б засвідчити той чи інший юридичний факт, але з тих чи інших причин своєчасно цього не зробили і така можливість вже втрачена.

Розяснити заявникам, що:

- у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява вважається неподаною та підлягає поверненню, що не перешкоджає повторному зверненню до суду.

-єдиною формою виконання ухвали суду відповідно до вимог процесуального закону є складання заяви із усуненими недоліками.

Розяснити заявникам право на звернення із позовом у разі наявності спору чи відсутності у сукупності всіх вищевикладених судом обставин, за яких судом може розглядатися заява про встановлення юридичного факту.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя С.В. Маркарова