УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який уточнила в ході розгляду справи, та остаточно просила визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_5 кошти у розмірі 128 915 грн 26 коп., що дорівнюють вартості 2/3 частини автомобіля НОМЕР_1.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що з 28 грудня 1996 року вона перебувала з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка вказувала, що з квітня 2009 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, проте шлюб не розірвано, а вона з донькою постійно проживає у Федеративній Республіці Німеччина, куди виїхали з письмової згоди відповідача, і ОСОБА_5 з 2005 року не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки, а тому вона сама виховує доньку, в утриманні та вихованні якої ОСОБА_5 не приймає участі.

ОСОБА_4 зазначала, що вказана вище квартира та автомобіль були придбані сторонами під час подружнього життя та зареєстровані за ОСОБА_5, проте відповідач відчужив автомобіль без її згоди, а кошти витратив на свою користь.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_4 просила при поділі спільного майна подружжя відступити від принципу рівності часток подружжя, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини, яка проживає разом із нею, та задовольнити позов.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частин квартири АДРЕСА_3

Стягнуто з ОСОБА_5 кошти, що дорівнюють вартості 2/3 частини автомобіля марки «CYRYSLER», модель 300С, виписку 2005 року, об'єм двигуна 2736 куб. см (В) шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_3, у сумі 128 915 грн 26 коп.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2015 року скасовано та ухвалити нове рішення, яким позов задоволено частково.

У порядку поділу майна подружжя:

- визнано право власності ОСОБА_4 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 та право власності ОСОБА_5 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2;

- стягнуто з ОСОБА_5 96 686 грн 45 коп., що становить 1/2 вартості автомобіля марки «CYRYSLER», модель 300С, випуску 2005 року, об'єм двигуна 2736 куб. см (В) шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_3.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов та при поділі спільного майна подружжя відступивши від принципу рівності часток подружжя, виходив з того, що відповідач з 2005 року не надавав позивачці матеріальної допомоги на утримання доньки, яка разом з позивачкою проживає у Федеративній Республіці Німеччина.

Апеляційний суд скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахував роз'яснення, викладені у п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», та вмотивовано виходив із відсутності підстав для відступу від принципу рівності часток подружжя, дійшовши обґрунтованого висновку про визнання за сторонами права власності по 1/2 частини на спірну квартиру, яка була придбана під час шлюбу сторін та є спільним сумісним майном подружжя, а також стягнення Ѕ частини вартості автомобіля, відчуженого без згоди позивачки.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович