АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 756/1696/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8303/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченка М.М., Рейнарт І.М.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину. Після неодноразових уточнень позовних вимог позивач остаточно просила позбавити відповідача ОСОБА_5 батьківських прав відносно сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не має бажання приймати участі в спілкуванні та вихованні дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідач ОСОБА_5 подав зустрічний позов про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, посилаючись на те, що колишня дружина через особисті неприязні стосунки з ним, перешкоджає йому у побаченнях з сином і не дозволяє спілкуватись. Просив суд зобов'язати ОСОБА_6 не чинити перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином шляхом встановлення часу та днів для зустрічей з ним на території його фактичного проживання або на його розсуд: кожну суботу через тиждень з 09.00 год. до 21.00 год.; раз на рік під час осінніх, зимових, весняних або літніх канікул від 7 до 21 дня з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинок, екскурсії; безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного проживання в разі хвороби та в День народження (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задоволено. Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник відповідача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первинного позову відмовити, зустрічний позов - задовольнити у повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповно та необ'єктивно досліджено всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення. Просив врахувати, що відповідач попри всі перешкоди, які йому чинилися вживає всіх необхідних заходів для виконання своїх батьківських обов'язків. Він постійно намагається зустрітися з дитиною, відвідати її у школі, провести з нею час та у відповідності до своїх можливостей забезпечити її потреби. Через це він був змушений звернутися з зустрічною позовною заявою до суду для встановлення графіку спілкування з дитиною, оскільки є очевидним, що стосунки, які склалися між позивачкою та відповідачем після розірвання шлюбу, за яких батьки уникають спілкування між собою, опосередковано впливають на стосунки відповідача з сином, спілкування з яким на даний момент можливо лише за згоди матері. При цьому, служба у справах дітей фактично проігнорувала права ОСОБА_8, 15.01.2016, відмовивши йому у розгляді заяви про встановлення графіку спілкування з дитиною з посиланням на те, що відносно нього судом розглядається цивільна справа, у зв'язку з чим ОСОБА_8 був змушений звернутись до суду із зустрічним позовом. Звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що батько за час, коли він мав змогу спілкуватись з дитиною - негативно на неї впливав. Крім того, ОСОБА_8 має вищу педагогічну освіту, за фахом - вчитель фізичного виховання, працював у школі за спеціальністю. Такий досвід батька безперечно може мати важливе значення при вихованні 12-річного хлопця.

У судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги. Позивач та його представник ОСОБА_9 - заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації - Карпенко О.М. підтримала висновки Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 07 травня 2015 року та від 09 жовтня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських справ ОСОБА_5 відносно малолітнього сина ОСОБА_7 та просила відмовити в задоволенні скарги відповідача.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2003 року (а.с. 7 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у подружжя народився син ОСОБА_7 (а.с. 9 том 1).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2007 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 81-82).

Вказаним рішенням також задоволені вимоги ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі по 300,00 грн. з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27 листопада 2007 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись у лютому 2015 року з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, позивач посилалась на те, що з серпня 2013 року відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною. Перешкоджає виїзду дитини на відпочинок за кордон.

На підтвердження своїх доводів надала довідку з дошкільного навчального закладу № 523 від 12 лютого 2014 року про те, що за період з 01 вересня 2009 року по 30 серпня 2011 року ОСОБА_5 - батько дитини ОСОБА_7, не цікавився життям сином, не приймав участі у вихованні, не відвідував батьківські збори, ранків та свят в дитячому садку. В матеріальних витратах також участі не приймав (а.с. 10 том 1).

Із поданих характеристик на учня 4-го,5-го та 6-го класу спеціалізованої школи № 216 м. Києва ОСОБА_7 вбачається, що тато ОСОБА_7 участі у вихованні та навчанні не приймає, жодного разу за два роки до школи не приходив, успіхами сина не цікавився (а.с. 11, 145 том 1, а.с. 116 том 2).

За зверненням позивача з дитиною до центру соціальної служби сім'ї, дітей та молоді Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації проведено роботу психолога центру щодо психологічного стану дитини ОСОБА_5 та його ставлення до біологічного батька. Із інформаційної довідки психолога центру соціальної служби сім'ї, дітей та молоді Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 12 січня 2016 року ОСОБА_11 вбачається, що «ОСОБА_9 уходит от розговора об отце, при этом разговор о матери приводит ребенка в состояние спокойствия и удовлетворенности. Социометрическое ранжирование дает основания заключить, что значимой и авторитетной фигурой для мальчика выстует мать» (а.с. 142 том 1).

Інформаційна довідка за результатами роботи з психологом центру соціальної служби сім'ї, дітей та молоді Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 19 січня 2016 року містить висновок психолога про те, що дитина не бажає спілкуватися з батьком, для нього він є чужою людиною. Виходячи з пріоритету інтересів дитини, та враховуючи його нестабільний психоемоційний стан примусове спілкування з батьком призведе до застрягання його на психотравмуючій події, що зумовить хронічну внутрішню тривожність, на фоні якої можуть розвинутись психосоматичні захворювання (а.с. 94 том 2).

Подана позивачем медична документація стосовно дитини свідчить про те, що у 2014 році син звертався до дитячої поліклініки № 1 Оболонського району з діагнозом травма правого передпліччя, у березні 2015 року - до дитячої поліклініки № 1 Оболонського району з діагнозом переломом 5-го пальця лівої кисті, у травні 2015 році - в травмпункт Переяслав - Хмельницької центральної районної лікарні з діагнозом «рвана рана лівого колінного суглобу», у 2016 році перенесена операція, у 2017 році встановлено діагноз «синусова тахікардія», за результатами обов'язкового медичного профілактичного огляду сину визначена основна група для занять фізичною культурою (а.с. 147-157 том 1, а.с. 38, 117 том 2).

На підтвердження понесених додаткових витрат на придбавання сину: одягу, продуктів, ліків, відвідування культурних заходів, оздоровлення в санаторії «Дніпро», техніки, іграшок тощо, позивачем надані товарні чеки, квитки, фіскальні чеки (а.с. 158-209 том 1, а.с. 39 том 2).

У ході розгляду справи позивач підтвердила той факт, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі, визначеному судовим рішенням, однак на даний час має заборгованість. 29 березня 2017 року подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_5 заборгованості по аліментах, додаткових витрат та пені (а.с. 132-133 том 2).

Доказів про те, що участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з батьком буде суперечити інтересам дитини, позивач не надала.

Пред'являючи зустрічний позов про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_5 зазначив про те, що рішення суду в частині стягнення аліментів ним виконується у добровільному порядку, виконавче провадження не відкривалось.

Із наданих відповідачем квитанцій на підтвердження перерахування аліментів вбачається, що відповідачем регулярно сплачуються аліменти на дитину відповідно до установленого розміру рішенням суду (а.с. 83-113 том 1, 78-81 том 2).

Із даних довідки ТОВ «Будівельна компанія МВ» від 05 липня 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 працює в товаристві на посаді радника і його середньомісячна заробітна плата становить 1 450,00 грн. (а.с. 82 том 2).

Свідоцтво про шлюб та про народження свідчать про те, що відповідач з 27 травня 2011 року перебуває у шлюбі з гр. ОСОБА_12 та має малолітню дитину ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 74-а, 75 том 1).

Із поданих письмових доказів вбачається, що у грудні 2015 року ОСОБА_5 (батько дитини) звернувся до Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про встановлення графіку спілкування з сином (а.с. 74-75 том 2).

Листом від 15 січня 2016 року Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації повідомила ОСОБА_5 про те, що у разі відмови в задоволенні позову ОСОБА_6 про позбавлення його батьківських прав, тоді він зможе звернутися з відповідною заявою (про встановлення графіку спілкування з сином) до органу опіки та піклування (а.с. 77 том 2).

Відповідно до висновку Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації висновок від 07 травня 2015 року орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно його малолітнього сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.45-46 том 1).

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вважав доведеним факт ухилення ОСОБА_5 від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої сина, а також врахував висновок Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 07 травня 2015 року, яким визнано за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно ОСОБА_7 Суд першої інстанції виходив з того, що з серпня 2013 відповідач припинив будь-яке спілкування з сином, не бере участі у його матеріальному забезпеченні, не цікавиться ним, його розвитком та навчанням.

За висновком суду відповідач ОСОБА_5 не довів належними доказами чинення ОСОБА_6 перешкод у спілкуванні з дитиною.

На думку колегії суддів при вирішенні позовних вимог ОСОБА_6 про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав суд першої інстанції не врахував роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені в п. 15 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Як зазначив відповідач ОСОБА_5, що колишня дружина через особисті неприязні стосунки з ним, перешкоджає йому у побаченнях з сином і не дозволяє спілкуватись. Він у добровільному порядку виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів та регулярно здійснює переказ грошових кошів, про що надав квитанції. Відвідував дитину у лікарні, що підтвердив в судовому засіданні син ОСОБА_7 Не заперечує свою вину у суттєвій перерві побачень з сином, а тому звернувся до Служби у справах дітей та суду за усуненням перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Враховуючи конкретні обставини справи, бажання відповідача ОСОБА_5 відновити спілкування з сином ОСОБА_7, розуміння своєї вини в усуненні в певний проміжок часу у вихованні та розвитку дитини, бажання та намагання змінити свою поведінку, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав. Виходячи з характеру такого виключного та надзвичайного засобу впливу на недобросовісних батьків як позбавлення батьківських прав, колегія суддів не вважає за необхідне його застосування щодо відповідача ОСОБА_5, оскільки це не викликано необхідністю.

Разом з тим, колегія суддів вважає доцільним попередити ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 і покласти на орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації здійснення контролю за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов'язків.

Вирішуючи спір щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, колегія суддів вважає, що зустрічний позов ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до приписів статей 141, 153 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини - частина 1 - 3 статті 157 СК України.

Позивачем ОСОБА_6 не доведено та матеріали справи не містять доказів, що спілкування відповідача з дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останньої.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Із витребуваного на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції висновку Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 09 жовтня 2017 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає недоцільним рекомендувати визначення способів участі батька у вихованні малолітнього сина, оскільки в матеріалах справи міститься висновок того ж органу про рекомендацію позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітнього сина (а.с. 185-187 том 2).

Колегія суддів критично оцінює висновок органу опіки та піклування Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про недоцільність рекомендувати визначення способів участі батька у вихованні малолітнього сина, оскільки він належним чином не обґрунтований.

За таких обставин, враховуючи вимоги закону щодо обов'язку батьків у вихованні дитини, свідоме бажання відповідача виховувати свою дитину та спілкуватися з нею, відсутність будь-яких випадків, коли законом обмежене право відповідача на спілкування з дитиною, колегія суддів приходить до висновку про визначення способу участі відповідача ОСОБА_5 у вихованні сина ОСОБА_7

Беручи до уваги той факт, що дитина не спілкувалася із батьком протягом тривалого часу, і що для відновлення спілкування з дитиною, налагодження психологічного контакту потребує певного часу та допомоги психолога, колегія суддів визначає наступний спосіб участі батька ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1: кожної першої та третьої суботи місяця з 11.00 год. до 15.00 год. з проведенням перших трьох побачень у присутності психолога районного центру соціальної служби сім'ї, дітей та молоді Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_5 слід відмовити.

Визначений судом спосіб участі батька ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином за наявності відповідних підстав може бути змінений за позовом одного з батьків. У разі, якщо ОСОБА_5 не змінить свого ставлення до виконання батьківських обов'язків щодо сина ОСОБА_7, позивач ОСОБА_6 вправі повторно ініціювати питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

Враховуючи викладене, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6 та часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 і покласти на орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації здійснення контролю за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов'язків.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Визначити наступний спосіб участі батька ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1: кожної першої та третьої суботи місяця з 11.00 год. до 15.00 год. з проведенням перших трьох побачень у присутності психолога районного центру соціальної служби сім'ї, дітей та молоді Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_5 відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: