Справа № 450/569/17 Провадження № 2/450/873/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2017 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Данилів Є. О.

при секретарі Курпіта П. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Давидівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

встановив:

27.02. 2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Давидівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування. У позовній заяві позивачі просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1 / 2 ідеальну частину будинковолодіння, яке складається з А-2 житловий будинок, загальною площею 166, 1 кв.м., житловою площею 92, 2 кв.м., допоміжною площею 73, 9 кв.м., Б літня кухня, В сарай, Г сарай, Пг погріб, Д навіс, К колодязь, № 1 ворота, № 2 ворота, після смерті ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1 / 2 ідеальну частину будинковолодіння, яке складається з А-2 житловий будинок, загальною площею 166, 1 кв.м., житловою площею 92, 2 кв.м., допоміжною площею 73, 9 кв.м., Б літня кухня, В сарай, Г сарай, Пг погріб, Д навіс, К колодязь, № 1 ворота, № 2 ворота, після смерті ОСОБА_5;

Позивачі у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликаються на такі обставини:

позивачі є спадкоємцями пятої черги спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 22.08. 2016 року. Позивачі прийняли спадщину після смерті спадкодавця, проте у позасудовому порядку здійснити спадкування не мають можливості, оскільки спадкодавцем за життя не було зареєстроване право власності на спадкове майно. Відповідачі є спадкоємцями першої черги спадкування після смерті спадкодавця, проте на спадкове майно останнього не претендують. На підставі наведеного позивачі у позовній заяві просять суд задоволити заявлені позовні вимоги.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, проте через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, проте подали суду письмові заяви, у яких просять суд розглядати цивільну справу без їхньої участі, проти задоволення позову не заперечують.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без участі представника третьої особи.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

22.08.2016 року помер ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І СГ № 440907 від 23.08.2016 року. У склад спадщини після смерті ОСОБА_5, окрім іншого, згідно вимог ст. 1218 ЦК України, увійшло право власності на будинковолодіння № 86 в с. Черепин, Пустомитівського району, Львівської області, що стверджується Свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 27.11. 1989 року. Згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 86, с. Черепин, Пустомитівського району, Львівської області, що виданий 23.12.2016 року, ТзОВ Технічне Бюро «Фаєрмур», зазначене будинковолодіння складається з: А-2 житловий будинок, загальною площею 166, 1 кв.м., житловою площею 92, 2 кв.м., допоміжною площею 73, 9 кв.м., Б літня кухня, В сарай, Г сарай, Пг погріб, Д навіс, К колодязь, № 1 ворота, № 2 ворота.

Згідно повідомлення Пустомитівської державної нотаріальної контори вх. № 5183/17 від 11.04. 2017 року спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася.

За життя ОСОБА_5 своїми майновими правами на випадок смерті не розпорядився, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після його смерті відбувається за законом почергово.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги спадкування після смерті спадкодаця ОСОБА_5 належать: ОСОБА_3 син спадкодавця, факт родинних відносин першої лінії споріднення стверджується Свідоцтвом про народження серії І-АВ № 467971 від 07.02.1969 року; відповідач ОСОБА_4 донька спадкодавця, факт родинних відносин першої лінії споріднення стверджується Свідоцтвом про народження серії ІV-УР № 1842106 від 24.03.1962 року, прізвище «Машталір» змінено на «Гельнер» внаслідок укладення шлюбу, що стверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-СГ № 200746 від 28.05.1983 року.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відповідності до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, є спадкоємцями пятої черги спадкування внуки спадкодавця. Факт родинних відносин ОСОБА_1 із спадкодавцем по батьковій лінії стверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3, серії І-АВ № 467971 від 07.02.1969 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_1, серії ІV-СГ № 426825 від 16.09.1991 року, свідоцтвом про шлюб, серії І-СГ № 146499 від 10.01.2011 року, внаслідок якого прізвище «Машталір» змінено на «Беліч». Факт родинних відносин ОСОБА_2 із спадкодавцем по батьковій лінії стверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії І-АВ № 467971 від 07.02.1969 року, Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії V-СГ № 4394386 від 06.11.1992 року.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом із спадкодавцем на момент його смерті, що стверджується Довідкою виданою виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1644 від 21.09.2016 року.

В розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України реєстрація місця проживання із спадкоємцем значення не має. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Зіставивши наведені норми цивільного закону, можна зробити висновок, що закон не вимагає від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки така умова прийняття спадщини прямо визначена у законі лише для спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Так, закон не зобов'язує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він вважається таким що прийняв спадщину.

Із наведеного слідує висновок, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

В свою чергу, із Довідки, що видана виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1644 від 21.09.2016 року слідує, що із спадкодавцем ОСОБА_5 також проживав та був зареєстрований його син ОСОБА_3 (відповідач). З урахуванням вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, прийняття спадщини є правом, а не обовязком. Із письмової заяви відповідача ОСОБА_3 про визнання позову слідує висновок, що останній на спадкове майно ОСОБА_5 не претендує.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Враховуючи те, що норми ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів. Проте, сторонами не представлено суду доказів того, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті спадкодавця в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, чи виконала вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України, у строк встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що спадкодавець за час свого життя не розпорядився спадковим майном на випадок своєї смерті; те, що позивачі являються спадкоємцями пятої черги спадкування після смерті спадкодавця; те, що позивачі вчинили дії, що свідчать про прийняття ними спадщини після смерті спадкодавця; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що спадкодавець за життя не зареєстрував своє право власності у відповідності до закону; те, що ухвалення рішення на користь позивачів не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачами підставні та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 61, ч. 4 ст. 174, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 209, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 1218, ст.ст. 1258, 1261, 1265, ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, суд,-

ухвалив :

позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1 / 2 ідеальну частину будинковолодіння, яке складається з А-2 житловий будинок, загальною площею 166, 1 кв.м., житловою площею 92, 2 кв.м., допоміжною площею 73, 9 кв.м., Б літня кухня, В сарай, Г сарай, Пг погріб, Д навіс, К колодязь, № 1 ворота, № 2 ворота, після смерті ОСОБА_5, який помер 22.08.2016 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1 / 2 ідеальну частину будинковолодіння, яке складається з А-2 житловий будинок, загальною площею 166, 1 кв.м., житловою площею 92, 2 кв.м., допоміжною площею 73, 9 кв.м., Б літня кухня, В сарай, Г сарай, Пг погріб, Д навіс, К колодязь, № 1 ворота, № 2 ворота, після смерті ОСОБА_5, який помер 22.08.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_6