Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/7741/13 Головуючий у 1 інстанції: Світлицька В.М. Провадження № 22-ц/778/2273/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2015 року у справі за поданням старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року старший державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_2.

В обґрунтування поданням зазначивши, що на виконанні Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 45815986 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/231/2151/13, виданого 29.10.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 22 821,78 грн..

Боржник мешкає у Жовтневому районі м. Запоріжжя по вул. Тимірязєва, буд. 28. При неодноразових виходах державного виконавця за адресою боржника перевірити майновий стан не виявилося можливим у зв'язку з відсутністю боржника вдома, що підтверджується актами державного виконавця. Таким чином, у державного виконавця немає можливості провести виконавчі дії у відповідності з вимогами чинного законодавства з метою виконання рішення суду. У звязку з зазначеним, заявник просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2015 року подання старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_2 задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання нею своїх обовязків, передбачених у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2/231/2151/13, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволені подання відмовити.

Державний виконавець Коломіець С.С. до судового засідання апеляційного суду 18 травня 2017р. не з»явився, будучи повідомленим належним чином, оскільки судову повстку було отримано уповноваженою особою Жовневого ВДВС 05.05.2017р., про що свідчить поштове повідомлення. Тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний розгляд проведено за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта ОСОБА_2 Та її представника ОСОБА_5, який надає їй безоплатну правову допомогу згідно з дорученням, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994 року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

За ст. 377-1 ЦПК, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Суд першої інстанції не вмотивував та не обґрунтував свої висновки в частині ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов'язань.

Так, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, яке викладене державним виконавцем, не містить посилань на те, яким чином боржник ухиляється від виконання судового рішення про стягнення заборгованості.

Як вбачається з подання державного виконавця, за інформацією адресно-довідкового бюро ГУМВС України у Запорізькій області боржник зареєстрована за зазначеною у виконавчому документі адресою, а саме: м. Запоріжжя, вул. Тимірязева, буд. 28. Неодноразовими виходами державного виконавця за місцем мешканням боржника для перевірки його майнового стану, потрапити до будинку не мало можливості, про що були складені відповідні акти. На виклики державного виконавця з'явитися на особистий прийом до відділу боржник не реагує.

З апеляційної скарги вбачається, що боржник дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проте вона не була обізнанана про примусове виконання судового рішення, оскільки не отримував ні копію постанови про відкриття виконавчого провадження, ні викликів до виконавчої служби.

Матеріали справи не містять жодного процесуального документу, який би спростував

ці доводи апеляційної скарги.

Так, до подання державного виконавця додано постанову про відкриття виконавчого провадження, копію виконавчого листа, довідку сектора адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області про місце реєстрації боржника, довідку з бази даних АІС «Автомобіль» про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів, відповідь з Пенсійного фонду України про те, що боржник не отримує пенсію, відповідь з Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржника фізичної особи з якої вбачається, що боржник доходів не має.

Жодних відомостей про те, що ОСОБА_2 ухилялась від явки до ВДВС, від надання державному виконавцю інформації, яка має значення для примусового стягнення, або іншим чином ухилялась від виконання обов'язків, суду надано не було.

Крім того, жодних дій з примусового виконання постанови про стягнення грошових сум державним виконавцем на час звернення до суду зроблено не було. А наявні в матеріалах справи докази, які надав державний виконавець суду першої інстанції в обґрунтування свого подання: копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію виконавчого листа, копії відповідей на запити до УПФУ, Податкової служби, АІС «Автомобіль», не свідчать про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Суд не досліджував обставини, що мають значення для справи, а сама по собі наявність боргу не може свідчити про ухилення боржника від виконання обовязку по його сплаті.

Таким чином, без належної перевірки обставин щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення, доведення яких є обовязковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, висновок суду про задоволення подання є передчасним.

При розгляді питання про наявність підстав для тимчасового обмеження виїзду боржника за кордон, судова колегія враховує роз'яснення Верховного Суду України, викладені в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, де зазначено, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Верховний Суд України дійшов висновку, що ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тому судова колегія не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 377-1 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2015 року у цій справі скасувати.

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_2,

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_6