Справа № 577/553/17
Провадження № 2-з/577/7/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2017 р.

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Кравченко В.О., розглянувши заяву ПАТ КБ Приватбанк про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулася до Конотопського міськрайонного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 97888,98 грн.

Разом з позовом подана заява про забезпечення вимог щляхом накладення арешту на земельну ділянку належну відповідачу.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Види забезпечення позову передбачені ст. 152 ЦПК України, зокрема і накладення арешту на майно, що належить відповідачу.

За приписом ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається .... , якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Із предявлених вимог вбачається, що предметом спору є заборгованість коштів, що утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. Проте, у заяві про забезпечення позову конкретно не вказано яка існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду, а мається лише загальне припущення про ухилення боржників від виконання судових рішень. Слід також зазначити, що заявлені вимоги полягають у стягненні суми коштів, що не відповідає запропонованому виду забезпечення позову арешту земельної ділянки, тому як належним виконанням можливого судового рішення буде сплата коштів і тільки у випадку їх відсутності реалізація майна боржника.

Крім того, в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, представленої заявником, не відображені ідентифікаційні дані власника земельної ділянки (число, місяць, рік народження, місце проживання тощо) внаслідок чого не можливо зробити остаточний висновок про належність земельної ділянки саме відповідачу, що також є перешкодою для задоволення заяв про забезпечення позову.

Керуючись: ст.ст. 151- 153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ПАТ КБ Приватбанк у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_2