Справа №295/6855/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА У СКЛАДІ:

Головуючого судді Перекупки І.Г. За участі секретаря Сидорець К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайм-Фінанс" про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся з позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № КФ-00008773 від 18.08.2016 року.

В обґрунтування позову вказав, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Лайм-Фінанс» 18.08.2016 року було укладено договір про надання кредиту № КФ-00008773 в сумі 2200,00 грн. Під час укладення договору відповідач допустив ряд порушень, які суттєво впливають на права позивача. Зокрема під час укладення кредитного договору уповноваженою особою ТОВ «Лайм-Фінанс» було порушено норми ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» - не ознайомлення ОСОБА_1 з умовами кредитування, незначний проміжок часу на оформлення та підписання кредитного договору, необізнаність позивача під час укладення договору. Порушення ст. 3 «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» - значно завищений розмір пені, ч.5 п.З ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» - незаконність відсотків та комісії в разі прострочення виконання зобовязань. З огляду на викладене, представник позивача вважає, що порушення відповідачем умов під час укладення кредитного договору є підставою для визнання його недійсним.

В судове зсідання позивач та його представник ОСОБА_2 не зявились, в позовній заяви просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с.3).

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання направив заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позовних вимог просив відмовити (а.с. 26). Крім того, направив до суду письмові заперечення, в яких вказав, що під час укладання кредитного договору уповноваженою особою ТОВ «Лайм-Фінанс» дотримані всі вимоги, передбачені чинним законодавством. Зауважив, що позивача перед укладенням договору отримав всю необхідну інформацію, підписався про ознайомлення з умовами кредитування, позивач не навів доказів щодо введення його в оману під час укладення договору, оскільки перед його підписанням він мав можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно його підписав. Менеджером з надання кредитів належним чином ознайомлено ОСОБА_1 з усіма істотними умовами договору, повно, всебічно, об'єктивно та достовірно надано інформацію про даний вид договору. Додатково надано пам'ятку у вигляді таблиці з вказанням суми та дати сплати за кредитним договором, та додаткові номери телефону для довідок у разі виникнення питань. Вважає безпідставне посилання представника позивача на невірно нараховану позичальнику, оскільки станом на 01.09.2016 р. заборгованість за кредитним договором № КФ- 00008773 від 18.08.2016 р. ОСОБА_1 сплачено, що підтверджується прибутковими касовими ордерами від 01.09.2016 р. зі сплати відсотків на суму 660 грн., та основного зобов'язання - кредиту у розмірі 2200,00 грн. ОСОБА_1 належним чином виконав умови договору та не порушив зобов'язання, тому за кредитним договором № КФ-00008773 від 18.08.2016 р. пеня від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу не нараховувалась. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи (а.с. 28-31).

Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо дійсності укладеного сторонами кредитного договору.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.14 постанови №5 від 30 березня2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснив, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК України (статті 215,1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав позивачів».

Кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі, що визначено в статті 1055 ЦК, недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України саме в момент вчинення правочину.

Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення про несправедливі умови в договорах, зокрема положення згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори із споживачами умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 18.08.2016 року ОСОБА_1 та ТОВ «Лайм-Фінанс» було укладено договір про надання кредиту № КФ-00008773 в сумі 2200,00 грн. та особисто під підпис отримав детальний розпис вартості кредиту (а.с. 33-34).

18.08.2016 року отримав під підпис інформаційний лист про орієнтовну сукупну вартість заявленої суми кредиту (а.с.35).

Відповідно до прибуткового ордеру №2 від 01.09.2016 року ОСОБА_1 сплатив основне зобов'язання - кредит у розмірі 2200,00 грн. та відсотки на суму 660 грн. (а.с.36).

Зі змісту розрахунку заборгованості станом на 27.11.2017 року заборгованість за кредитним договором № КФ-00008773 відсутня (а.с.38).

Своїми підписами та печатками сторони також посвідчили свою обізнаність та згоду з умовами Договору.

Вищевказане спростовує твердження представника позивача про те, що про умови надання кредиту він не був повідомленим; не отримав інформацію про умови кредитування, про тип процентної ставки, сукупну вартість кредиту і вартість послуги з його оформлення, його обслуговування і повернення, що договір не містить положень про відповідальність відповідача за невиконання чи неналежне виконання договору, змін його умов.

Не надано доказів і того, що умови укладеного договору та отримання кредитних коштів ставили позивача в край невигідне становище на момент укладення такого договору, оскільки він певний час виконував прийняті на себе зобовязання. При цьому, вина відповідача в даних обставинах відсутня, не його дії призвели до виникнення таких обставин.

Позивач бажав укласти кредитний договір на отримання вказаної у договорі суми кредиту, погодився сплачувати всі передбачені договором платежі.

Підписуючи договір, позивач погодився з умовою сплати кредиту, процентів та інших платежів в твердій конкретно визначеній сумі, що його влаштовувало на час підписання договору.

Умови, передбачені ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», позичальником були дотримані.

Частина 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» покладає на кредитодавця обов'язок повідомити споживачу у письмовій формі наступну інформацію: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та,якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії,на які споживач має право,або відомості проте,від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Перелік інформації, що надається банками споживачу перед укладенням кредитного договору про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, міститься у п.2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Підтвердження про ознайомлення з вищенаведеною інформацією повинно бути оформлено у письмовому вигляді (п.2.4 Правил).

Під час підписання Договору позичальником позивачеві була доведена у письмовій формі вищевказана інформація, що він підтвердив своїм підписом на Договорі та погодився з зазначеними в ньому умовами кредитування.

На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручним підписами та печатками сторін.

Виходячи з наведених норм права позивач не довів, що в момент укладання кредитних договорів були порушені його права, умови договору не відповідали його інтересам, ставили його в край невигідне становище чи існувала якась тяжка обставина, яка змушувала позивача погодитись на укладення договору на вкрай невигідних для нього умовах.

Посилання позивача на те, що перед укладанням кредитного договору відповідач не повідомив його про умови кредитування є безпідставні, оскільки він особисто підписав Договір, а зі змісту Договору вбачається чіткий порядок отримання кредиту та його повернення.

Таким чином, вимога позивача про визнання оспорюваного договору споживчого кредиту недійсним, задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 15, 60, 209, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 192, 203, 215, 227, 229, 233, 533, 638 ЦК України,суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г. Перекупка