АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1809/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1024/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 05.04.2012 та 18.12.2013 між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» були укладені договори строкового банківського вкладу(депозит) «Копилка» № SAMDN0685 та №SAMDNWFD900 відповідно, та ним було внесена грошові кошти за цими договорами як вклад. 22.12.2015р. ОСОБА_2 звернувся з письмовою вимогою до банку про припинення дії вказаних договорів та виплати суми вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 59592,92 грн. за договором № SAMDN0685 та 1512 грн.. за №SAMDNWFD900. Відповіддю від 18.01.2016р. відповідач відмовив у поверненні вкладів. За викладених обставин, позивач просив стягнути вказані суми грошових коштів в судовому порядку.

Рішенняи Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 суму внесених коштів згідно договору банківського вкладу №SAMDN0685 в сумі 49253,58 грн..

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 суму внесених коштів згідно договору банківського вкладу №SAMDNWFD900 в сумі 1000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

З вказаним рішенням суду не погодилося ПАТ КБ «Приватбанк» та подало на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В іншій частині просить рішення залишити без змін.

Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи у підтвердження укладення спірних договорів банківського вкладу, які б відповідали вимогам діючого законодавства України, а надані позивачем квитанції не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, а відтак рішення суду є таким, що ґрунтується на припущеннях.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в його частині щодо задоволення позову, то у відповідності до вищезазначеної норми закону, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції тільки в цій частині.

Так, частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушені умови договорів та права позивача, як власника коштів, у зв'язку з чим права ОСОБА_2 підлягають судовому захисту, шляхом стягнення суми вкладів

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Згідно зі ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір (заява) строкового банківського вкладу(депозит) «Копилка» №SAMDN0685,(а.с. 11). Відповідно до умов договору, позивач передав Банку грошові кошти на суму 5200 грн., строком на 366 календарних днів, із нарахуванням 16% річних. Особовий рахунок на який зараховується вклад 9246. Відповідно до п.2 договору клієнт має право збільшувати розмір коштів вкладу.

На виконання умов договору позивачем було отримано електронну ощадну книжку за №459466.

18.12.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір - заявку строкового банківського вкладу (депозит) «Стандарт» № SAMDNWFD900, за умовами якого сума банківського вкладу становила 1000 грн., строком вкладу до 18.12.2014 включно, з відсотковою ставкою 20% річних, особовим рахунком на який зараховується вклад НОМЕР_1 (а.с. 10).

Згідно п.5 вказаних заяв ОСОБА_2 надав згоду на те, що дані заяви разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п.3 договорів у випадку, якщо після закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у заяві. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк.

На підтвердження внесення грошових коштів на відповідні рахунки, позивачем надані суду копії квитанції від 05.04.2012р №4 про внесення коштів в сумі 5200 грн. за договором №SAMDN0685, квитанції від 05.04.2012 №1 на суму 6600 грн. р/р отримувача 9246, квитанції від 18.12.2013 на суму 1000 грн. внесені на рахунок НОМЕР_1(а.с.13,14).

Копія квитанції від 01.10.2013 №4 по картковому рахунку №459466 підтверджує, що станом на 29.09.2013р. сума вкладу становить 45000 грн., сума нарахованих відсотків до виплати 3253,58 грн.

22.12.2015 ОСОБА_2 звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів за договорами №SAMDN0685 та №SAMDNWFD900.

21.01.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» направив ОСОБА_2 відповідь, згідно якої за результатами його звернення буде вирішуватися питання виплати коштів на рахунках клієнтів відокремлених підрозділів банку, які знаходяться на території Автономної республіки Крим і міста Севастополя (а.с.19).

Таким чином, на вимогу позивача договори банківського вкладу розірвано не було та кошти йому не повернуто.

Виходячи з наведених вимог закону та обставин справи, встановивши, що відповідачем порушено право позивача на повернення сум грошових вкладів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь позивача вказаних грошових коштів.

Доводи апеляційної скарги про не доведення позивачем укладення між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" договорів банківського вкладу спростовуються матеріалами справи, зокрема копіями заяв на оформлення вкладу та квитанціями про внесення ОСОБА_2 коштів на рахунки банку.

Крім того, у письмовій відповіді від 21.01.2016 року Банком не заперечувалось існування договірних відносин між ним та позивачем.

Також безпідставними є посилання апелянта стосовно неналежності квитанцій про внесення готівки в якості доказів укладання депозитних договорів та внесення готівки у вказаних сумах, оскільки інформація, яка міститься в них, щодо призначення грошових коштів, дат та сум свідчить про дійсність внесення грошових коштів.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2017 року судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б. /підпис/ Пікуль В.П.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ Панченко О.О.