АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5036/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1002/17Головуючий у 1-й інстанції Степура А. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів : Обідіної О.І., Панченка О.О.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті вчинення правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті вчинення правопорушення, посилаючись на те, що 31 серпня 2014 року о 16 год. 40 хв. в м. Кременчуці по вул. 60 років Жовтня на зупинці «Водоканал» водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1, допустив зіткнення з мотоциклом «Suzuki SV 1000», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував його син ОСОБА_5

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05 червня 2015 року винним в скоєнні ДТП було визнано відповідача.

Зазначив, що в результаті ДТП було суттєво пошкоджено належний йому мотоцикл. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія ПрАТ (далі ПрАТ «УПСК»).

Після набрання чинності постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05 червня 2015 року він (позивач) як власник пошкодженого транспортного засобу, звернувся до страхової компанії з вимогою про відшкодування завданої йому майнової шкоди за рахунок передбаченої договором суми страхового відшкодування. До заяви про здійснення страхової виплати, окрім всіх необхідних документів, ним було додано висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 23 липня 2015 року, згідно якого визначена вартість матеріальної шкоди, що була завдана йому як власнику транспортного засобу станом на 22 липня 2015 року, тобто на дату фактичного звернення для відшкодування майнової шкоди, оскільки жодні виплати на його користь ані відповідачем, ані страховою компанією до того часу не проводилися. Вказав, що з висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріальної шкоди, завданої йому як власнику мотоцикла, станом на 22 липня 2015 року дорівнювала вартості мотоциклу на момент ДТП і склала 121 933 грн. 05 коп.

ПрАТ «УПСК» здійснила на його користь страхове відшкодування в розмірі 21831 грн. 83 коп., мотивуючи саме такий розмір відшкодування вимогами ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Просив стягнути на його користь з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої йому майнової шкоди кошти в загальному розмірі 100 101 грн. 22 коп. та витрати понесені ним у звязку з наданням правової дороги в сумі 2000 грн.

04 листопада 2016 року ОСОБА_2 подав заяву про збільшення позовних вимог. Зазначив, що під час розгляду справи в суді за ухвалою суду була проведена судова автотоварознавча експертиза, за висновками якої експертом визначена вартість матеріальної шкоди, що завдана належному йому мотоциклу в розмірі 115190 грн. 10 коп.

Просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь в рахунок відшкодування завданої йому майнової шкоди кошти в розмірі 115190 грн. 10 коп. та стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати в розмірі 8651 грн. 20 коп., які складаються з витрат, повязаних із сплатою судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., витрат, повязаних з проведенням судової автотоварознавчої експертизи в сумі 3500 грн., витрат, повязаних з проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 600 грн. та витрат понесених з наданням правової допомоги у розмірі 4000 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті вчинення правопорушення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої йому майнової шкоди в розмірі 23 589 грн. 70 коп.

В задоволені іншої частини вимог ОСОБА_2 відмовлено

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1771 грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 150 грн. 90 коп.

З рішенням суду не погодилася представник позивача ОСОБА_3, яка його оскаржила, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. На думку відповідача рішення суду ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Представник ПрАТ «УПСК» у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надавши суду письмові пояснення, у яких, зокрема, вказує, що долю позовних вимог залишає на розсуд суду та просить слухати справу без участі представника ПрАТ «УПСК».

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши сторони та пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 серпня 2014 року о 16 год. 40 хв. в м. Кременчуці по вул. 60 років Жовтня на зупинці «Водоканал» водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1, не переконався в безпеці та допустив зіткнення з мотоциклом «Suzuki SV 1000», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував син ОСОБА_2 - ОСОБА_5

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується страховим полісом АС/1769937, за яким страхову сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю, становить 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну 50000 грн. та франшиза 500 грн.

Як передбачено п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

За правилами п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Як передбачено п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (справа 6-2808цс15) викладена правова позиція, відповідно до якої право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, в цій постанові Верховного Суду України зазначено: якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Як вказує у позовній заяві позивач, від звернувся до страховика з вимогою про відшкодування завданої шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу було виплачено страхове відшкодування на підставі страхового акту № ОЦ/036/015/15/1178 від 15 вересня 2015 року у розмірі 21831 грн. 83 коп.

При виплаті страхового відшкодування страхова компанія виходила з того, що згідно висновку експертного товарознавчого дослідження № 180 14, складеного 10 листопада 2014 року експертом-автотоваровідом ОСОБА_6 вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику мотоциклу «Suzuki SV 1000», реєстраційний номер НОМЕР_2 дорівнює вартості мотоциклу на момент ДТП та складає 92100 грн. 40 коп.

Відповідно до звіту № 2770/2221, складеного 28 серпня 2015 року ФОП «Козолій Любов Семенівна» за заявою ПрАТ «УПСК» на виконання товарознавчого дослідження вбачається, що проведення відновлювального ремонту мотоцикла є недоцільним з економічного точки зору та за висновком даного звіту утилізаційна вартість мотоцикла складає 69768 грн. 57 коп.

Відповідно, сума відшкодування була вирахувана наступним чином: 92100, 40 69768, 57 500 (франшиза) = 21831, 83 грн.

Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Зас.Проф. ОСОБА_7 № 566 від 09 вересня 2016 року вартість матеріальної шкоди, завданої мотоциклу НОМЕР_3, 2003 року випуску, в результаті ДТП, що мало місце 31 липня 2014 року станом на 1 травня 2016 року, з урахуванням проведеного відновлювального ремонту транспортного засобу становила 115190, 10 грн.

При розрахунку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику експерт виходив із того, що оскільки вартість відновного ремонту (200 352, 68 грн.). перевищує ринкову вартість мотоцикла, матеріальний збиток, нанесений власникові мотоцикла «Suzuki SV 1000», станом на 01 травня 2016 року визначається ринковою вартістю мотоцикла і складає 115190, 10 грн.

При цьому, враховуючи наявні докази у їх сукупності суд першої інстанції визначив розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню в розмірі 23589 грн. 70 коп., виходячи із розрахунку: 155190 грн. 10 коп. ринкова вартість мотоцикла 69768 грн. 57 коп. утилізаційна вартість мотоцикла 21 831 грн. 83 коп. кошти виплачені страховиком (155190, 10 69768, 57 21831, 83 = 23589, 70).

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів судом першої інстанції не ставлять під сумнів правильність висновків суду першої інстанції.

Так, аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить що переконання, що суд першої інстанції всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідив докази надані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та дав їм оцінку, відповідно до ст. 212 ЦПК України, мотивувавши рішення суду згідно п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України.

Посилання у апеляційній скарзі на ті обставини, що в основу рішення суду було покладено звіт № 2770/221 від 28 серпня 2015 року про утилізаційну вартість транспортного засобу та безпідставно надав йому перевагу перед іншими доказами, а також посилання на висновки судової авто товарознавчої експертизи Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Зас.Проф. ОСОБА_7 № 566 від 09 вересня 2016 року не дають підстави для скасування рішення суду.

Так, як уже зазначалося, при розрахунку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику експерт виходив із того, що оскільки вартість відновного ремонту (200 352, 68 грн.). перевищує ринкову вартість мотоцикла, матеріальний збиток, нанесений власникові мотоцикла «Suzuki SV 1000», станом на 01 травня 2016 року визначається ринковою вартістю мотоцикла і складає 115190, 10 грн.

Визначити утилізаційну вартість запчастин та агрегатів, що були замінені в результаті проведення відновлювального ремонту мотоцикла «Suzuki SV 1000», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2003 року випуску експерт не зміг, зокрема, з тих причин, що повного переліку складових, які підлягають зміні, окремо від транспортного засобу (у розібраному стані) для дослідження надано не було, по причині часткового відновлення мотоцикла.

Відтак, суд першої інстанції вірно взяв до уваги, висновок звіту № 2770/2221, складеного 28 серпня 2015 року ФОП «Козолій Любов Семенівна» висновком якого утилізаційна вартість автомобіля складає 69 768 грн. 57 коп., так як визначити утилізаційну вартість запчастин та агрегатів, що були замінені в результаті проведення відновлювального ремонту мотоцикла «Suzuki SV 1000», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2003 року випуску експерт не зміг з вищезазначених причин.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного врахування утилізаційної вартості при визначенні розміру відшкодування шкоди не дають підстави для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

За правилами ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

ОСОБА_2 звернувшись із заявою до ПрАТ «УПСК» сам визначив спосіб реалізації свого права на відшкодування шкоди.

Відшкодування шкоди згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним визначено п. 30.2. ст. 30 цього Закону.

Оскільки, при розгляді справи у суді першої інстанції суд прийшов до висновку що вартість знищеного транспортного засобу становить 115190 грн. 10 коп., а не 92100 грн. 40 коп. суд, відповідно до ст. 1194 ЦК України, стягнув із відповідача кошти до повного відшкодування шкоди, із урахування вибраного позивачем спосіб реалізації свого права на відшкодування збитків.

Слід також звернути увагу, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищеним або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом. 2.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом № 24 Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 зареєстроване в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р року за № 1074/8395 (далі ОСОБА_7) визначено, що утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників .

Як визначено п. 7.17. Методики якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним.

У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.

Згідно 7.18. Методики вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися.

При розрахунку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику експерт виходив із того, що оскільки вартість відновного ремонту (200352, 68 грн.). перевищує ринкову вартість мотоцикла, матеріальний збиток, нанесений власникові мотоцикла «Suzuki SV 1000», станом на 01 травня 2016 року визначається ринковою вартістю мотоцикла і складає 115190, 10 грн.

Позивач, на проведення експертизи частково відновив транспортний засіб, тобто мотоцикл залишився у відповідача, а відтак, суд першої інстанції вірно врахував утилізаційну вартість при визначенні розміру шкоди.

Посилання у апеляційній скарзі щодо безпідставного стягнення судового збору на користь держави з ОСОБА_2 є безпідставним, оскільки при збільшенні суми позовних вимог із 100 101 грн. 22 коп. до 115190 грн. 10 коп. (т. 1 а.с. 196) судовий збір сплачений не був, а тому суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стягнув, відповідно до задоволених позовних вимог, недоплачену суму судового збору із позивача.

Колегія суддів також звертає увагу, що оскільки відповідач рішення суду не оскаржує, згідно положень ст.ст. 10, 11, 303 ЦПК України, підстави для перегляду законності та обґрунтованість рішення суду відносно особи, яка його не оскаржила, у суду апеляційної інстанції відсутні.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції,

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Суддя О.І. Обідіна

ОСОБА_8