Провадження № 22-ц/779/857/2017
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Горейко М.Д., Проскурніцького П.І.,

секретар Шемрай Н.Б.,

з участю: відповідачаШуляка В.В.

представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

у вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.02.2015 стягнуто з ОСОБА_4 на її користь грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля AUDI A6 у розмірі 40 685 грн та судовий збір, проте відповідач це судове рішення не виконує, тому просила стягнути з нього на свою користь 35 645,17 грн інфляційних втрат та 4 033 грн 3 % річних за прострочення виконання виплати грошової компенсації.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати у сумі 23 469,85 грн, 3 % річних у сумі 1 746,57 грн, всього на загальну суму 25 216,42 грн, а також 551,20 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суду було відомо про зміну позивачкою прізвища на «Кулєба», однак рішення винесено на користь неіснуючої особи ОСОБА_3 Вважає висновок про існування між сторонами грошового зобовязання неправильним, так як із рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають згідно ст. 11 ЦК України з актів цивільного законодавства, а судове рішення лише підтверджує їх наявність. Суд не звернув увагу на те, що визначення грошового зобовязання міститься у ст. 1 Закону України "Про фінансову реструктуризацію", за змістом якої це зобовязання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та з інших підстав, передбачених законодавством України. До грошових зобовязань належать також зобовязання щодо сплати податків, зборів, крім страхових внесків, зобовязання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобовязань за договорами поставки, зберігання, підряду, найму, ренти тощо. Оскільки на час звернення позивача до суду цей Закон набув чинності, то її посилання на аналогію закону і практику ВСУ за 2012 рік є безпідставним. У даній справі сторони не укладали жодного цивільно-правового договору (правочину), відтак не може бути прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки таке відсутнє. Окрім того, саме державним виконавцем не було вжито належних заходів щодо звернення стягнення на належний йому земельний пай і доходи з нього, за рахунок яких можна було б відшкодувати позивачці вартість частки автомобіля, так як звернення стягнення на його пенсію є неможливим в силу закону, який також не передбачає такого способу захисту цивільних прав, як стягнення інфляційних втрат і 3 % річних за неможливість виконати рішення суду в ході виконавчого провадження. Тому просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та представника позивача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та поділ спільного майна подружжя, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля марки AUDI A6, 1997 р. випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 40 685 грн та судовий збір у розмірі 495,60 грн.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 22.10.2015 відкрито виконавче провадження ВП № 49094130 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 40 685 грн грошової компенсації за 1/2 вартості автомобіля і судових витрат.

Згідно листів управління ПФУ в м. Івано-Франківську від 19.04.2016, 05.04.2017 з пенсії ОСОБА_4 утримано борг у сумі 4 839,90 грн, 4 048,44 грн виконавчого збору і 100 грн витрат виконавчого провадження за постановою ВП №40588629 від 29.05.2014; станом на 01 січня 2015 року залишок боргу становив 36 262,70 грн та виконавчий збір 61,82 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що у звязку зі стягненням на підставі рішення апеляційного суду від 02.02.2015 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля НОМЕР_2, у розмірі 40 685 грн, між сторонами виникло грошове зобовязання, невиконання якого зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Зменшуючи розмір нарахованих позивачем сум, суд правильно узяв до уваги те, що судове рішення, на підставі якого між сторонами виникло грошове зобовязання, набрало законної сили 02 лютого 2015 року, тому розрахунки слід здійснювати саме з цієї дати. Крім того, з пенсії ОСОБА_4 було утримано борг у сумі 4 839,90 грн і витрати виконавчого провадження по постанові ВП № 40588629 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 40685 грн грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля та судових витрат. Станом на 01.01.2015 залишок боргу становив 36 262,70 грн, тому розрахунок інфляційних втрат слід провести на суму заборгованості 36 262,70 грн за період з 02 лютого 2015 року по 09 вересня 2016 року (вказаної позивачем дати) з урахуванням офіційного щомісячного індексу інфляції, що становитиме загальний розмір 23 469,85 грн. Три проценти річних від простроченої суми за період з 02.02.2015 по 09.09.2016 (включно) становлять 1 746,57 грн.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції та відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом частини першої статті 509 ЦК України правовідношення, в якому одна сторона зобовязана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобовязанням. Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини пятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Ухвалюючи рішення про застосування положень статті 625 ЦК України, суд виходив із того, що у звязку зі стягненням на підставі рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2015 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсації частки вартості транспортного засобу, який є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, між сторонами виникло грошове зобовязання.

Такі висновки суду відповідають правовій природі грошового зобовязання та визначеним законодавством підставам для їх виникнення.

На час розгляду справи рішення апеляційного суду від 02 лютого 2015 року не виконано. Відповідно до положень статті 625 ЦК України за невиконання грошового зобовязання наступають наслідки, передбачені цієї статтею.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд правильно виходив із того, що зобовязання, яке виникло між сторонами на підставі рішення суду, є грошовим, тому дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 02.02.2015 по 09.09.2016, врахувавши часткову сплату боргу на виконання попереднього рішення апеляційного суду від 19 вересня 2013 року в цій же справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначення грошового зобовязання міститься у ст. 1 Закону України "Про фінансову реструктуризацію", не спростовують правильності висновку суду, оскільки вжитий у п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону термін «грошове зобов'язання» не суперечить нормі ст. 509 ЦК України, так як у ньому, крім зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору), умовою такого зобов'язання визначено й інші підстави, передбачені законодавством України. Стаття 11 ЦК України передбачає можливість виникнення зобов'язання, одним із видів якого є грошове, також із рішення суду.

Посилання апелянта на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року (справа № 667/5701/15-ц), колегія суддів відхиляє, оскільки наведене як приклад судове рішення стосується вирішення спору про стягнення коштів не за зобовязальними правовідносинами, а щодо прострочення виконання додаткового рішення апеляційного суду про стягнення судових витрат.

Постанова Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, на яку є посилання в цій ухвалі ВССУ, стосується іншого спору, при вирішенні якого передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин та інших майнових відносин, які регуюються спеціальним законодавством (ч. 2 ст. 1 ЦК України), тому висловлена в ній правова позиція не може бути застосована при вирішенні даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне й обгрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Горейко М.Д.

ОСОБА_5