Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_6 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області Романчук Віти Юріївни за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що 16 червня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/250, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 14 травня 2012 року про стягнення з неї на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості у розмірі 3 706 563 грн 19 коп. на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2012 року, яке набрало законної сили 18 квітня 2012 року.

Зазначала, що вказана постанова є неправомірною, оскільки стягувачем порушено річний строк для пред'явлення даного виконавчого листа до виконання. Перебіг річного строку розпочався 19 квітня 2012 року. Державною виконавчою службою неодноразово за заявою стягувача відкривалося виконавче провадження, проте виконавчий лист повертався стягувачу без виконання. Річний строк на пред'явлення виконавчого документа до виконання скінчився 03 серпня 2013 року. Між тим, за заявою стягувача державний виконавець відкрив виконавче провадження 16 червня 2016 року, виходячи з того, що строк пред'явлення виконавчого документа переривається пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документу до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Однак, внаслідок пред'явлення виконавчого листа до виконання строк його пред'явлення переривається і поновлюється, а не починається з початку.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_6 просила суд поновити строк для звернення до суду зі скаргою, визнати незаконними дії головного державного виконавця щодо прийняття виконавчого листа № 2/1416/250, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 14 травня 2012 року, до виконання та відкриття виконавчого провадження, визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 вересня 2016 року скаргу ОСОБА_6 задоволено. Поновлено строк для звернення до суду зі скаргою. Визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області щодо прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження № 51465025. Визнано незаконною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № 51465025 від 16 червня 2016 року, винесену головним державним виконавцем цього відділу РоманчукВ.Ю.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2016 року скасовано ухвалу суду першої інстанції в частині визнання незаконними дій відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області щодо прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження № 51465025, визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 51465025 від 16 червня 2016 року, у цій частині у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено. В частині поновлення ОСОБА_6 строку для звернення до суду ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 27 лютого 2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було ухвалено рішення у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором кредиту, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено частково та стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованості урозмірі 3 673 532 грн 88 коп., а також судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18 квітня 2012 року рішення районного суду в частині стягнення штрафу, відмови в задоволенні позову про стягнення пені та загального розміру заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства «Банк Форум»заборгованість урозмірі 3 706 563 грн 19 коп.

Ленінським районним судом м. Миколаєва 14 травня 2012 року було видано виконавчі листи узазначеній справі.

За заявами стягувача від 03 грудня 2012 року, 20 січня 2014 року, 27 квітня 2015 року державною виконавчою службою відкривалися виконавчі провадження з примусового виконання зазначеного судового рішення. За наслідками цих проваджень виконавчий документ повертався стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) відповідно 18 березня 2013 року, 29 грудня 2014 року та 08 грудня 2015 року.

16 червня 2016 року головним державним виконавцем на підставі виконавчого листа № 2/1416/250, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 14 травня 2012 року, було відкрито виконавче провадження № 51465025 про стягнення з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованості у розмірі 3 706 563 грн 19 коп.

За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 на дії головного державного виконавця щодо прийняття виконавчого листа 16 червня 2016 року, апеляційний суд виходив із того, що після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення перебіг цього строку поновлюється, тобто починається саме новий строк пред'явлення до виконання, тривалість якого встановлена законом на момент видачі виконавчого документу, та не змінюється шляхом зарахування часу, що минув до переривання строку.

Такий висновок суду узгоджується із правильним застосуванням положень ст. ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв станом на 18 квітня 2012 року (набрання законної сили рішенням апеляційного суду у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Згідно з ч. 1 та абзацом 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції станом на 18 квітня 2012 року) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, зокрема виконавчі листи судів можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, з наступного дня після набрання рішенням законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Таким чином, переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання зумовлює перебіг нового річного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання без урахування часу, що минув до переривання строку.

Правильно визначивши характер спірних правовідносин та норму, що їх регулює, апеляційний суд вірно визначився із тривалістю пред'явлення виконавчого документа до виконання після його переривання; початковий момент перебігу такого строку визначив з дня кожного його повернення стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» із правильним застосуванням ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» та дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 51465025 від 16 червня 2016 року були вчинені у відповідності до норм закону.

Наведені заявником доводи розрахунку строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, які ґрунтуються на посиланні на постанову Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-55гс14, є безпідставними, оскільки вказаною постановою відмовлено у задоволенні заяви про перегляд постанови Вищого господарського суду України у зазначеній справі у зв'язку з відсутністю неоднакового застосування відповідних норм матеріального права і Верховним Судом України не висловлено правової позиції щодо застосування норм законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик