Справа № 502/1247/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області

про

визнання права власності на спадщину

та позовом

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору:

ОСОБА_2

до

ОСОБА_1,

Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області

про визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадщину, в якому обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказала, що її дід та баба: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя володіли на праві спільної приватної власності житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 по 1/2 частині кожний, однак правовстановлюючі документи на це майно були відсутні. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дід позивача ОСОБА_3. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Заповіту щодо майна покійний не залишив. Спадщину, прийняла ОСОБА_4, як його дружина, оскільки вона постійно проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті та після його смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, несла всі витрати по утриманню будинку, проводила його поточний ремонт, сплачувала комунальні та інші встановлені платежі, вела господарство, обробляла земельну ділянку. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 та після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Заповіту щодо майна покійна не залишила. Спадщину, прийняла позивач, як онука покійної, оскільки вона постійно проживала разом зі спадкодавцем на день її смерті та після її смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, несла всі витрати по утриманню будинку, проводила його поточний ремонт, сплачувала комунальні та інші встановлені платежі, вела господарство, обробляла земельну ділянку. Після смерті ОСОБА_4, позивач залишилася проживати в цьому домоволодінні та проживає по теперішній час. Мати позивача та дочка померлої ОСОБА_4 ОСОБА_2 на день смерті покійної з нею разом не проживала, фактично спадщину не приймала та не подавала до нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини. При зверненні ОСОБА_1 до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, у цьому їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі вищевказаного позивач просить суд задовольнити позов, встановивши факт належності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної власності житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

Ухвалою судді від 03.08.2017 р. за даним позовом було відкрито провадження у справі.

Після відкриття провадження у справі, 19.09.2017 р. до суду звернулась ОСОБА_2, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги з позовом до ОСОБА_1, Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадщину, в якому на обґрунтування позовних вимог вказала, що її мати та батько ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при житті володіли на праві спільної приватної власності житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 по 1/2 частині кожний, однак правовстановлюючі документи на це майно були відсутні. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько третьої особи, ОСОБА_3. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Заповіту щодо майна покійний не залишив. Спадщину, прийняла ОСОБА_4, як його дружина, оскільки вона постійно проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті та після його смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, несла всі витрати по утриманню будинку, проводила його поточний ремонт, сплачувала комунальні та інші встановлені платежі, вела господарство, обробляла земельну ділянку. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати третьої особи - ОСОБА_4 та після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Заповіту щодо майна покійна не залишила. Спадщину, прийняла третя особа, як дочка покійної, оскільки вона постійно проживала разом зі спадкодавцем на день її смерті та після її смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, несла всі витрати по утриманню будинку, проводила його поточний ремонт, сплачувала комунальні та інші встановлені платежі, вела господарство, обробляла земельну ділянку. У отриманні свідоцтва про право на спадщину нотаріусом їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі вищевказаного третя особа, яка заявляє самостійні вимоги просила суд задовольнити її позов, встановивши факт належності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної власності житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Після відкриття провадження у справі позивачем ОСОБА_1 було надано заяву, згідно якої вона просить розглянути справу за її відсутності.

На призначену дату судового розгляду третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 було надано заяву, згідно якої вона свої позовні вимоги повністю підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю.

Представник відповідача - Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, Зелінський Г.А., в судове засідання не прибув, надав заяву, згідно якої з позовом ОСОБА_1 не згоден, оскільки третя особа по справ має право на спадщину, як спадкоємець першої черги, та просив розглядати справу без його участі.

На підставі письмових заяв позивача, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та представника відповідача, суд ухвалює рішення за відсутності всіх осіб, що беруть участь у справі, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 25.10.2016 р., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб 22.03.1949 р. . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «ОСОБА_4».

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, повторно виданого 25.10.2016 р. Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 записано ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області 19.10.1959 р. складено актовий запис за № 171.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, виданого 25.10.1987 року виконкомом Вилківської міськради, актовий запис № 86, після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_2 дружині присвоєне прізвище «ОСОБА_2».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого в м. Вилкове виконкомом міськради народних депутатів 11.07.1980 р., - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб між ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, був укладений 06.02.2007 року Виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 06.02.2007 року, актовий запис № 02. Після реєстрації шлюбу, дружині було присвоєне прізвище «ОСОБА_1».

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5, зареєстрованого Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області та виданого повторно Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 92, ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, зареєстрованого Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області та виданого повторно Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 158, ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

З довідки виконавчого комітету Вилківської міської ради Одеської області № 1390/02-20 від 03.11.2016 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 який був зареєстрований в АДРЕСА_1 з ним за даною адресою була зареєстрована його дружина ОСОБА_4.

З довідки виконавчого комітету Вилківської міської ради Одеської області № 1391/02-20 від 03.11.2016 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 яка була зареєстрований в АДРЕСА_1 з ним за даною адресою ніхто не був зареєстрований.

Згідно довідки виконавчого комітету Вилківської міської ради Одеської області № 2003/02-20 від 28.12.2016 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 з нею проживала її онука ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням виконкому Вилківської міської ради депутатів трудящих № 124 від 12.05.1960 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку замість непридатного будинку.

Відділом комунального господарства виконкому Вилківської міської ради депутатів трудящих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку, на ділянці АДРЕСА_1.

З довідки КПКРР «Районне бюро технічної інвентаризації» № 597 від 09.12.2016 р., вбачається, що на підставі рішення виконкому Вилківської міської ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 1/2 частки будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1, ОСОБА_3, 1927 р.н., ОСОБА_4, 1927 р.н., ОСОБА_7, 1960 р. проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно витягу з рішення Вилківської міської ради сесії № 42-VII-IV від 28.01.2016 р., АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Вилківської міської ради № 183 від 24.11.2016 р. житловому будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5

Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» від 20.11.2016 р., житловий будинок по АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці фактичною площею 2836 кв. м в цілому складається з: літ. «А» - житлового будинку 1964 р. побудови, загальною площею 52,1 кв.м., з них житловою площею 38,5 кв.м.; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «В» - сараю; літ. «в» - навісу; літ. «Г» - сараю; літ. «Д» - убиральні; № 1, І - надвірних споруд.

Як вбачається з інформаційного листа від 12.05.2017 р. № 209/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Юрченко М.Є. на підставі звернення ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 зазначив, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, це питання вирішується у судовому порядку.

Відповідно інформаційного листа від 17.01.2017 р. № 07/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Юрченко М.Є. на підставі звернення ОСОБА_2 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 зазначив, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, це питання вирішується у судовому порядку.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 48867471 від 23.08.2017 р. сформованої Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою, відносно ОСОБА_3 інформація відсутня.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 48867463 від 23.08.2017 р., сформованої Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою, відносно ОСОБА_3 інформація відсутня.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 48867503 від 23.08.2017 р., сформованої Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою, відносно ОСОБА_4 інформація відсутня.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року, тому суд вважає, що спір слід вирішити на підставі положень ЦК УРСР, дія якого розповсюджується на правовідносини з питань щодо правовідносин спадкування до 01.01.2004 року.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкоємця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці ,яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків надаються з земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду в безстрокове користування, а побудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовників.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_5, житлового будинку, який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Згідно положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених доказів судом встановлено, що спадщину після ОСОБА_3 у вигляді частки будинку прийняла його дружина ОСОБА_4, яка проживаючи зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вступила у володіння спадковим майном, а отже стала володіти всім будинком.

За відсутності заповіту єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6., є третя особа ОСОБА_2, як спадкоємець за законом, що вступив у володіння спадковим майном . Позивач ОСОБА_2. не має права на спадкування, оскільки не відносилась на момент відкриття спадщини до кола спадкоємців за законом, визначених діючим на той час ЦК УРСР, в зв'язку з чим в задоволенні її позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Судом встановлено, що третя особа ОСОБА_2, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити своє спадкове право та право на власність через відсутність правовстановлюючого документу на спадщину, в зв'язку з чим її право на спадщину та на право власності підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. ст. 16 ЦК України, ст. 392, 524, 529, 549 ЦК УРСР, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадщину - відмовити повністю.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадщину - задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_5, на праві приватної власності, житлового будинку, який знаходиться на АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці фактичною площею 2836 кв.м та в цілому складається з: літ. «А» - житлового будинку 1964 р. побудови, загальною площею 52,1 кв.м., з них житловою площею 38,5 кв.м.; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «В» - сараю; літ. «в» - навісу; літ. «Г» - сараю; літ. «Д» - убиральні; № 1, І - надвірних споруд.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності за спадщиною за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, на житловий будинок, який знаходиться на АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці фактичною площею 2836 кв.м та в цілому складається з: літ. «А» - житлового будинку 1964 р. побудови, загальною площею 52,1 кв.м., з них житловою площею 38,5 кв.м.; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «В» - сараю; літ. «в» - навісу; літ. «Г» - сараю; літ. «Д» - убиральні; № 1, І - надвірних споруд.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников