Справа № 161/3025/17
Провадження № 2/161/1728/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що з 25 лютого 1995 року по 11 червня 1999 року перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі ними була набута квартира АДРЕСА_1, яка була зареєстрована на імя ОСОБА_5

На даний час між ними склались неприязні відносини, з 1999 року вони не проживають як подружжя. У відповідача є від іншого шлюбу діти, а також йому відомо про те, що у даній квартирі на даний час проживають квартиранти. Не він, не їх син не мають доступу до вищезазначеної квартири, а тому порушується його право на користування та розпорядження майном.

Дійти згоди щодо мирного шляху домовленості поділу майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності вони не можуть, а тому просить суд здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя та визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили суд, позов задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили суд в його задоволенні відмовити та надали до суду письмове заперечення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково.

З поданої до суду заяви вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.02.1995 року по 11 червня 1999 року. Однак, фактично шлюбні відносини між ними було припинено у 1997 році.

31 липня 1997 року було придбано квартиру АДРЕСА_1. Квартира однокімнатна і в договорі зазначено, що придбана вона за 7 448 грн.

В судовому засіданні сторони підтвердили, що фактично купівля спірної квартири здійснена за 5 500 доларів США.

Відповідно до ст.ст. 22,25,27-1 КпШС України, спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути обєктом права приватної власності.

Зясовуючи джерело придбання квартири, суд, з урахуванням часу існування шлюбно-сімейних відносин між подружжя, те, що позивач фактично утримував сімю, так як відповідач 18 листопада 1995 року народила сина і перебувала у декретній відпустці, приходить до висновку, що заощадити кошти із заробітної плати (інших доходів сімї не встановлено та не доведено) для купівлі житла за спільні кошти не виявляється можливим.

По справі встановлено, що 24 липня 1997 року відповідач продала житловий будинок в м. Луцьку по вул. Степовій, 10, де їй належала 1/3 частка і дані кошти в сумі 2500 доларів США були нею вкладені в придбання квартири АДРЕСА_1. ЇЇ брат позичив їй кошти в розмірі 2 000 доларів США. Отримані нею особисті кошти були вкладені у придбання спірної квартири.

Як пояснив відповідач, то позивачем було внесено завдаток в сумі 500 доларів США, інших грошей ним не вносилося.

Вартість проданого житлового будинку підтверджено показами свідка ОСОБА_6 та отриманням відповідачем коштів в розмірі 2 500 доларів США, а також вкладення їх в купівлю квартири в м. Луцьку по вул. Ветеранів, 19/91.

Суд, задовольняючи позовні вимоги частково, виходить з того, що спірне майно було придбане після 2,5 років спільного життя. В сімї народився син, дружина перебувала у декретній відпустці, працював лише один позивач по справі, фактично вся сімя перебувала на його утриманні.

Пояснення позивача про те, що він «добре заробляв» не підтверджуються документально, а тому за такий короткий термін неможливо було накопичити суму коштів в розмірі 5 500 доларів США для купівлі квартири. Власне сторони погодили в судовому засіданні, що квартира була куплена саме за таку суму.

З урахуванням того, що вартість квартири АДРЕСА_1 становила 5 500 доларів США, а відповідачем було вкладено в її купівлю 2 500 доларів США особистих коштів, отриманих від продажу належної їй частки (договір купівлі-продажу житлового будинку від 24.07.1997 року), то спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя 31 липня 1997 року в сумі 3 500 доларів США.

Визначаючи частку позивача у спільному майні подружжя суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що вона позичила у брата 2 000 доларів США та вклала їх у придбання спірної квартири, а тому її частка повинна бути більшою, так як нею не доведено, що вони поверталися нею особисто на цю суму, а не за рахунок сімейного бюджету.

Таким чином, частка позивача в спільному майні подружжя становить (3500:2:5500) 32% від усієї квартири в м. Луцьку по вул. Ветеранів, 19/91.

Що ж до застосування строків позовної давності до заявлених вимог як підставу для відмови у задоволенні позову, то згідно вимог ст. 261 ЦК України її перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Звернення ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з проханням дати дозвіл на продаж квартири не свідчить про порушення права позивача. Власне, він і звернувся до суду з вимогою про поділ майна, так як в добровільному порядку сторони не дійшли згоди про його поділ.

Враховуючи те, що квартира придбана в період шлюбу, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 32% частки квартири АДРЕСА_1 у праві спільної сумісної власності подружжя.

Керуючись ст..ст. 8, 10, 60, 81, 88, 130, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 22,25,27-1 КпШС, ст. 261 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 прав власності на 32% частки квартири № 91 в м. Луцьку по вул. Ветеранів, 19 у праві спільної сумісної власності.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 477 (чотириста сімдесят сім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська