УхвалА

іменем україни

17 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1, а власником суміжного домоволодіння АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 Вказувала, що відповідачка чинить їй перешкоди у користуванні власністю, а саме нею були викопані ями на межі з її домоволодінням для стоку дощової води та талого снігу, що призводило до триваючого руйнування її будинку та огорожі. Також у зазначені ями відповідачка зносила сміття. З метою самозахисту позивачка за власні кошти побудувала новий паркан, проте під час будівництва було виявлено, що на межі зі сторони відповідачки були вкопані бетонні перешкоди під поверхнею ґрунту, внаслідок чого вона була вимушена збудувати паркан на своїй території, відступивши від межі на 15-20 см. Крім того, вважала, що відповідачкою було навмисно пошкоджено кут фундаменту її будинку, на відновлення якого нею було витрачено 600 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила суд: зобов'язати ОСОБА_5 припинити будь-які дії, що створюють перешкоди у користуванні належним майном та усунути перешкоди у користуванні майном, а саме засипати ґрунтом усі ями, які знаходяться на відстані 1 м від паркану; прибрати вкопану бетонну перешкоду на території позивачки біля паркану; прибрати сміття біля паркану; прибрати щебінь на безпечну від руйнації паркану відстань; зобов'язати відремонтувати зруйновану частину паркану; відшкодувати понесені нею витрати на відновлення кута фундаменту її будинку.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 16 січня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_4 шляхом демонтування бетонних перешкод на глибині 0,77 м - 0,78 м, довжиною 10,62 м, що розміщені на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу передати на новий судовий розгляд.

ОСОБА_4 судові рішення не оскаржувала.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, суди, правильно застосувавши положення ст. ст. 91, 103, 152 ЗК України, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що права позивача, як власника земельної ділянки, порушені ОСОБА_5, як власником суміжної земельної ділянки, оскільки висновком судової будівельно-технічної експертизи встановлено порушення меж земельних ділянок зі сторони земельної ділянки відповідачки, так як на земельну ділянку позивачки заходять бетонні перешкоди під поверхнею ґрунту на глибині 0,77 м - 0,78 м, довжиною 10,62 м, які підлягають демонтуванню.

Посилання касаційної скарги ОСОБА_5 про те, що бетонні перешкоди влаштувала не вона, а можливо її батьки - колишні власники будинку, безпідставні, оскільки саме вона на час розгляду справи є власником домоволодіння і несе відповідальність за належне суміжне землекористування.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик