АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

23 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26 травня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві про відшкодування шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 26.05.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення його вимог у повному обсязі. Посилається на незаконність та помилковість висновків суду, не урахування тієї обставини, що він є інвалідом 1 групи довічно у зв'язку із трудовим каліцтвом, потребує санаторно-курортного лікування та сторонньої допомоги, проте його звернення до відповідача з питання оплати путівки на лікування залишилося без задоволення, чим йому спричинена матеріальна та моральна шкода.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві Огін Л.С. просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, 01 березня 1984 року позивач при будівництві "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1, внаслідок нещасного випадку (падіння з висоти), отримав трудове каліцтво, про що був складений відповідний акт № 91 про нещасний випадок на виробництві та акт від 12 березня 1984 року.

Згідно довідки серії ВТЕ-20 № 033365, виданої лікарсько-трудовою експертною комісією, позивачу була встановлена інвалідність першої групи безстроково зі 100 % втратою професійної працездатності.

Відповідно до довідки про результати виявлення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потребі в додаткових видах допомоги, складеної 31 липня 2001 року спеціалізованою травматологічною медико-соціальною експертною комісією внаслідок проведеного огляду, ОСОБА_1 потребує санаторно-курортного лікування.

Вказані відомості також підтверджуються медичним висновком № 679/15 від 29 березня 2002 року.

21 березня 2017 року позивач звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві із заявою, в якій просив надати йому путівку у спеціалізований спинальний санаторій із супроводжуючим, або придбати путівку у спеціалізований спинальний санаторій із супроводжуючим, або оплатити вартість санаторно-курортної путівки для нього та путівки для супроводжуючої особи (без лікування) у спеціалізований спинальний санаторій ім. Н.Н. Бурденко м. Саки в розмірі 135 178, 56 гривень за 2015 рік; оплатити вартість проїзду його та супроводжуючого туди й назад в розмірі 3150,36 гривень.

До поданої заяви позивачем було долучено рахунок на оплату № УС00-000247 від 17 березня 2017 року та довідку про вартість проїзду.

Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві позивачу для вирішення питання було запропоновано подати заяву встановленої форми про відновлення страхових виплат та витрат на медико-соціальну допомогу, від яких він відмовився 13.12.2004 року та надати необхідні документи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не подав необхідних для вирішення питання документів, самостійно путівку не придбавав, можливість придбання відповідної санаторної путівки в м. Саки у відповідача відсутня, оскільки договори укладені з іншими медично-оздоровчими закладами

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується .

Питання соціального страхування, а також безпосередньо послуг, що надаються застрахованим особам, в тому числі санаторно-курортне лікування, врегульовано спеціальним Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Положенням, затвердженим Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 жовтня 2007 року №49 «Про затвердження Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання санаторно-курортним лікуванням» (Далі - Положення).

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі санаторно-курортне лікування, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров'я застрахованого. Потерпілому, який став інвалідом, періодично, але не рідше одного разу на три роки, а інвалідам I групи щорічно безоплатно за медичним висновком надається путівка для санаторно-курортного лікування; у разі самостійного придбання путівки її вартість компенсує Фонд у розмірі, встановленому правлінням Фонду.

Відповідно до п. 2.5 Положення визначено вичерпний перелік документів, які подаються для взяття на облік до черги потерпілих, які потребують санаторно-курортного лікування, а саме: заява за встановленою формою; висновок МСЕК про потребу потерпілого в санаторно-курортному лікуванні; медичну довідку лікувальної установи за формою N 070/о; індивідуальну програму реабілітації (у разі наявності). Проте, ОСОБА_3 не подав до Фонду ні заяви, ні медичної довідки за встановленою формою.

Крім того, Положенням про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання санаторно-курортним лікуванням чітко визначено, що Управління здійснює компенсацію придбаної потерпілим путівки за профілем відповідно до наслідків виробничої травми чи професійного захворювання згідно з довідкою за формою N 070/о, за наявності документів, що підтверджують сплату вартості путівки (прибутковий касовий ордер або розрахунково-касовий чек), та відповідно заповненого зворотного талона до придбаної путівки, або ж надає таку путівку саме відповідно до журналу обліку та договорів укладених з санаторіями, а не виплачує кошти для придбання путівки потерпілому самостійно.

Право позивача на отримання путівки на санаторне-курортне лікування відповідачем не заперечується.

Разом із цим, позивач не довів у судовому засіданні, що він надав відповідачу вказані документи.

Навпаки позивач зазначив, що із заявою про відновлення виплат до відповідача він не звертався і звертатися не буде та підтвердив, що путівку він самостійно не придбавав.

Із оглянутої у судовому засіданні Особової справи ОСОБА_1, що існує в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві, копії усіх наявних в ній документів долучені під час апеляційного провадження, вбачається, що з 01.12.2004 року усі виплати позивачеві припинені на підставі його особистої заяви, а до заяви від 21.03.2017 року про оплату або надання путівки на санаторно-курортне лікування позивач не надавав необхідних документів.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав передбачених законом для задоволення позову.

Звернення позивача з даним позовом до суду колегія суддів вважає передчасним з огляду на те, що відповідач не відмовляв йому у наданні путівки на санаторно - курортне лікування, проте для вирішення цього питання позивачу необхідно надати запитані відповідачем документи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 755/5798/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 8987 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.