АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1114/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Задвірний В.І.,

з участю представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа - управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі, про визнання недійсними договору дарування земельної ділянки, державного акта на право власності на земельну ділянку, рішення про реєстрацію права власності на житловий будинок, свідоцтва про право власності на житловий будинок, договорів дарування та купівлі-продажу житлового будинку, виключення з реєстру запису про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку та її витребування з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з цим позовом до відповідачів, зазначав, що відповідно до державного акту на право власності на землю від 22.07.1999 року його матір ОСОБА_4 була власником земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1, призначеної для обслуговування житлового будинку. Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 він як єдиний її спадкоємець оформив право на спадщину. Разом із тим, 14.09.2000 року Ружичанська сільська рада видала ОСОБА_5 державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,405 га за тією ж адресою, з яких 0,25 га призначено для обслуговування житлового будинку, а 0,155 га - для ведення підсобного господарства. 05.10.2009 року вказану присадибну ділянку площею 0,25 га, (кадастровий номер НОМЕР_2) ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 після чого остання оформила державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 04.02.2010 року. В подальшому ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 24.05.2012 року продала цю земельну ділянку ОСОБА_3 Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 26.12.2013 року державний акт на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,405 га визнано недійсним. ОСОБА_5 не мав права відчужувати спірну земельну ділянку, тому ОСОБА_2, а потім ОСОБА_3 набули її незаконно. Оскільки земельна ділянка вибула з володіння ОСОБА_1 не з його волі, то він вправі витребувати це майно у відповідачів. Крім того, на вказаній земельні ділянці ОСОБА_5 побудував житловий будинок площею 48,6 кв.м. На підставі рішення Ради від 20.04.1995 року ОСОБА_5 одержав свідоцтво про право власності на житловий будинок від 06.06.1995 року. В подальшому ОСОБА_5 за договором дарування від 05.10.2009 року подарував цей будинок ОСОБА_2, а та, в свою чергу, 29.02.2012 року продала його ОСОБА_3 Оскільки ОСОБА_5 здійснив самочинне будівництво житлового будинку на земельній ділянці, яка йому не належала, то він неправомірно набув права власності на нього, отже наступні договори відчуження житлового будинку не відповідають вимогам закону.

З врахуванням уточнень позову, остаточно ОСОБА_1 просив:

визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1, укладений 05.10.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Лаврентьєвим Ю.В.,

визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер НОМЕР_2), виданий 04.02.2010 року на ім'я ОСОБА_2;

виключити з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі реєстраційний запис № 07 щодо цього державного акта,

витребувати земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 і ОСОБА_3;

визнати недійсними рішення виконкому Ружичанської сільської Ради від 20.04.1995 року про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1 та свідоцтво на право власності на на цей житловий будинок від 06.06.1995 року;

визнати недійсним договір дарування житлового будинку площею 48,6 кв.м. по АДРЕСА_1, укладений 05.10.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,

визнати недійсним договір купівлі-продажу цього будинку, укладений 29.02. 2012 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.12.2015 року позов задоволено частково. Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,25 га, призначену для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2). В решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови в позові про визнання недійсними рішення Ради від 20.04.1995 року; свідоцтва на право власності на житловий будинок від 06.06.1995 року на ім'я ОСОБА_5; договору дарування житлового будинку, укладеного 5 жовтня 2009 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_2; договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 29.02.2012 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3; державного акта серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку, виданого 04.02.2010 року на ім'я ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, судом не враховано, що ОСОБА_7 здійснив будівництво будинку площею 48,6 кв.м самочинно, оскільки не мав відношення до земельної ділянки. Прийнявши рішення про оформлення його права власності на будинок, сільська рада порушила права матері позивача, а отже, і його права як спадкоємця. Тому вказане рішення сільської ради, договори дарування та купівлі-продажу жилого будинку мають бути визнані недійсними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вважають рішення незаконним та необґрунтованим в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять його скасувати в частині задоволеного позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові повністю. На думку апелянтів, позивач не довів, що на спірній ділянці знаходиться житловий будинок, що належав його матері, оскільки відповідно до договору дарування від 17.08.1973 року предметом дарування був житловий будинок в с. Ружичанка, без адресного ідентифікатора та прив'язки до погосподарського номеру. Вважають помилковим висновок суду про витребування від ОСОБА_3 її земельної ділянки в існуючих промірах, оскільки конфігурація земельної ділянки, на яку мала право ОСОБА_4, і конфігурація ділянки ОСОБА_3 істотно різняться. Судом також не враховано, що на земельній ділянці, яку суд витребував у ОСОБА_3, розміщений її житловий будинок, чим позбавлено її права власності на земельну ділянку під будинком, в порушення ст. 321 ЦК України та ст.ст. 14, 41 Конституції України. Також судом першої інстанції не застосовано строк позовної давності до всіх вимог.

Рішення суду в частині відмови в позові про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 05.10.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, виключення з Книги записів реєстрації державних актів реєстраційного запису щодо державного акта серії НОМЕР_3 від 04.02.2010 року, виданого на ім'я ОСОБА_2, сторонами не оскаржується.

В засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1, просив відхилити апеляційну скаргу відповідачів.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримав їхню апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів та просив відхилити апеляційну скаргу позивача як безпідставну.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційним судом залучено до участі в справі Розсошанську сільську раду як правонаступника Ружичанської сільської ради.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги сторін підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Так, встановлено, що головою двору по АДРЕСА_1 був ОСОБА_8, який мав двох дітей - дочку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5

За вказаним домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 0,405 га, з яких 0,25 га призначено для будівництва та обслуговування житлового будинку, а 0,155 га - для ведення особистого підсобного господарства.

На території домоволодіння розташований глинобитний житловий будинок, 1922 року забудови, загальною площею 41,3 кв.м. (далі - житловий будинок І), власником якого був ОСОБА_8

У 1960 році на тій же земельній ділянці ОСОБА_8 побудував цегляний житловий будинок загальною площею 66,3 кв.м., прибудова, що не включена в загальну площу, - 7,5 кв.м. (далі - житловий будинок ІІ), а 17.08.1973 року ОСОБА_8 подарував його своїй дочці ОСОБА_4 При цьому правління колгоспу ім. ХХІІ з'їзду КПРС с. Ружичанка Хмельницького району Хмельницької області погодило використання ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,05 га, на якій знаходився житловий будинок.

06.07.1982 року ОСОБА_8 склав заповіт, згідно якого він заповів усе своє майно своїм онукам ОСОБА_9 і ОСОБА_1 в рівних частках.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 відкрилася спадщина на будинок І. 21.08.1986 року нотаріус видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за яким ОСОБА_1 успадкував ? частку вказаного житлового будинку. 04.11.1986 року ОСОБА_9 одержав у нотаріуса аналогічне свідоцтво.

У 1994 році на території спірного домоволодіння ОСОБА_5 побудував цегляний житловий будинок загальною площею 48,6 кв.м (далі - житловий будинок ІІІ). 20.04.1995 року виконавчий комітет Ради прийняв рішення про інвентаризацію вказаного будинку та оформлення права власності на нього, після чого 06.06.1995 року Рада видала ОСОБА_5 свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок.

На підставі рішення Ради від 3 квітня 1994 року № 10 ОСОБА_4 одержала державний акт серії НОМЕР_4 від 22.07.1999 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану на території Ради (АДРЕСА_1) та призначену для обслуговування житлового будинку. Цей акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 207.

14.09.2000 року Рада видала ОСОБА_5 державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1, згідно якого останній на підставі рішення Ради від 03.04.1994 року № 10 набув права власності на земельну ділянку площею 0,405 га, з яких 0,25 га призначено для обслуговування житлового будинку, а 0,155 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташовану по АДРЕСА_1.

За договорами дарування від 05.10.2009 року, посвідченими приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Лаврентьєвим Ю.В. (зареєстровані в реєстрі за № 345 і № 342) ОСОБА_5 подарував своїй дочці ОСОБА_2 відповідно земельну ділянку площею 0,25 га, призначену для обслуговування житлового будинку (кадастровий № НОМЕР_2), і земельну ділянку площею 0,155 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства (кадастровий № НОМЕР_5), що розташовані по АДРЕСА_1.

На підставі цих договорів 04.02.2010 року Рада видала ОСОБА_2 державні акти на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 і № 161825.

05.10.2009 року ОСОБА_5 і ОСОБА_2 уклали договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лаврентьєвим Ю.В. (зареєстрований у реєстрі за № 348), за умовами якого ОСОБА_5 подарував останній житловий будинок ІІІ.

За договором купівлі-продажу житлового будинку від 29.02.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Гусєвою Л.В. (зареєстрований в реєстрі за № 2317), ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 житловий будинок ІІІ.

Також 24.05.2012 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали договори купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Гусєвою Л.В. (зареєстровані в реєстрі за № 2311 і № 2314), за умовами яких ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила відповідно земельну ділянку площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий № НОМЕР_2), та земельну ділянку площею 0,155 га, призначену для ведення особистого селянського господарства (кадастровий № НОМЕР_5), що розташовані по АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 26.12.2013 року визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 14.09.2000 року на право власності на землю на ім'я ОСОБА_5

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Її єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину в установленому законом порядку, є ОСОБА_1 18.03.2016 року нотаріус видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з житлового будинку ІІ.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Відмовляючи у позові в частині визнання недійсними рішення Ружичанської сільської ради від 20.04.1995 року № 10 «Про проведення додаткової інвентаризації жилого будинку» та свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок загальною площею 48,6 кв.м, виданого 06.06.1995 року Ружичанською сільською радою на ім'я ОСОБА_5, укладених в подальшому договорів дарування, купівлі-продажу цього житлового будинку, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ці правовстановлюючі документи жодним чином не порушують законних прав та інтересів ОСОБА_1, оскільки вказаний будинок побудований до набуття матір'ю останнього права власності на земельну ділянку і знаходиться поза межами цієї ділянки.

Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, задовольняючи позов в частині витребування земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 із володіння ОСОБА_3 на користь позивача, суд першої інстанції не врахував таке.

Стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Згідно з ч.1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно з чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

За змістом наведених норм власник майна або спадкоємець, який прийняв у спадщину, можуть витребувати майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Докази у справі підтверджують, що ОСОБА_4, а в подальшому її спадкоємець ОСОБА_1 правомірно набули право власності на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по вул. Вишневій (Кірова), 24, в с. Ружичанка.

Ця земельна ділянка вибула з володіння ОСОБА_4 не з її волі, зокрема, внаслідок незаконної приватизації земельної ділянки за цією адресою ОСОБА_5, після чого останній відчужив її ОСОБА_2, а та - ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_3 не знала і не могла знати, що ОСОБА_2 не мала права відчужувати їй земельну ділянку.

Таким чином, ОСОБА_1 вправі захистити своє право шляхом задоволення віндикаційного позову та витребування свого майна від останнього набувача - ОСОБА_3

Разом з тим, попри однакову площу 0,25 га, земельна ділянка, яку набула у власність ОСОБА_3, не є тією ж земельною ділянкою, яку набула у власність ОСОБА_4

Так, за змістом ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За даними державного акта серії НОМЕР_4 від 22.07.1999 року земельна ділянка ОСОБА_4 має конфігурацію чотирикутника з такими промірами - від А до Б - 18 м, від Б до В - 136,5 м, від В до Г - 18 м, від Г до А - 140 м.

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 04.02.2010 року на ім'я ОСОБА_2(зараз належить ОСОБА_3) ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 має іншу конфігурацію та інші лінійні проміри - довжина ділянки складає близько 91 м, ширина - близько 27 метрів.

Те, що ці ділянки не є тотожними підтверджується і протоколом перевірки файлу обміну даними результатів землевпорядних робіт в електронному вигляді (обмінного файлу) від 15.11.2010 року, яким встановлено часткове накладення ділянки ОСОБА_4 на обидві земельні ділянки ОСОБА_2, ту, що витребовується (кадастровий номер НОМЕР_2), та іншу - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5).

Сторони не заявляли клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення розміру частини земельної ділянки ОСОБА_3, що накладається на земельну ділянку ОСОБА_4

Відтак відсутні підстави для витребування від ОСОБА_3 всієї земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, а підлягає витребуванню земельна ділянка в межах, визначених державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданим 22.07.1999 року Ружичанською сільською радою на ім'я ОСОБА_4

Такий же висновок містить мотивувальна частина оскаржуваного рішення суду, проте в порушення ст. 215 ЦПК України цей висновок не узгоджується з резолютивною частиною рішення суду, яким витребувано із володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

Водночас, відмовляючи у позові в частині визнання недійсним державного акта серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку, виданого 04.02.2010 року на ім'я ОСОБА_2, суд першої інстанції не врахував таке.

Встановлено, що у 2010 році ОСОБА_4 зверталася до землевпорядної організації з метою розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району, надану їй для будівництва та обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_1.

За результатами перевірки Хмельницькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» цієї техдокументації та обмінного файлу встановлено накладку на земельні ділянки ОСОБА_2, кадастрові номери НОМЕР_2, НОМЕР_5, у зв'язку з чим техдокументацію із землеустрою повернуто на доопрацювання.

Наведене свідчить про те, що у зв'язку з наявністю даних у Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, а тепер її спадкоємець ОСОБА_1 позбавлений можливості присвоїти земельній ділянці кадастровий номер і здійснити її державну реєстрацію в межах, визначених державним актом серії НОМЕР_4 від 22.07.1999 року, чим порушується право власності останнього.

За змістом ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

В зв'язку з цим державний акт НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку, виданий 04.02.2010 року на ім'я ОСОБА_2 підлягає визнанню недійсним.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним виданий Ружичанською сільською радою на ім'я ОСОБА_2 державний акт серії НОМЕР_3 від 04.02.2010 року про право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану по АДРЕСА_1, цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Витребувати з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку в межах, визначених державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданим 22.07.1999 року Ружичанською сільською радою на ім'я ОСОБА_4.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: Салоїд Н.М. Провадження № 22-ц/792/1114/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 47