Справа № 629/520/17
Номер провадження 2/629/616/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Соколенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником квартири, розташованої за адресою: м. Лозова, Харківської області, провулок Виставочний, б. 8, кв. 7. Крім нього в даній квартирі зареєстровані відповідачі по справі, хоча в вищевказаній квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують, квартирою не цікавляться, ремонтом не займаються. Вибуваючи з квартири відповідачі ніяких претензій щодо житла не заявляли, але самостійно знятися з реєстрації не бажають. В звязку з чим просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою, розташованою за адресою: м. Лозова, Харківської області, провулок Виставочний, б. 8, кв. 7 з моменту вибуття з квартири.
Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також просив в разі неявки відповідача по справі ухвалити заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення йому відомі та зрозумілі.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Слобідський край» за № 87 (5956) від 13.05.2017 року, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача, наданої у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач ОСОБА_1 згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.09.2016 року набув право власності на квартиру, розташовану за адресою: м. Лозова, Харківської області, пров. Виставочний, б. 8, кв. 7.
В даній квартирі зареєстровані позивач та відповідачі по даній справі.
З 1994 року відповідачі в спірній квартирі не проживають, вони забрали всі свої особисті речі та вибули на інше постійне місце проживання, де і мешкають по теперішній час.
Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідачі ніяких претензій на житло не мали.
Відповідачі в квартирі не зявляються. Всі обовязки повязані з договором найму житлового майна виконує позивач по справі.
Позивач, як власник квартири, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачами не укладав, ніяких обовязків перед ними не має.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідачів права позивача обмежені.
Відповідачі в даному разі своїм протиправним поводженням створють перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинний сплачувати з вини відповідача, тощо.
Неодноразові, як усні так і письмові вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідачі ігнорують.
Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачам не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідачі не зверталися, особистих речей, майна, яке належить відповідачам в квартирі не має.
Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункту договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Відповідно до ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.
Факт не проживання відповідачів по справі в квартирі № 7, розташованій в будинку № 8 по пров. Виставочний в м. Лозова, Харківської області з 1994 року вбачається з актів, складених сусідами від 24.09.2015 року та від 24.10.2016 року, з яких вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тривалий час в вищевказаній квартирі, а саме з 1994 року не проживають, не сплачують комунальні послуги, не несуть витрати, повязані з утриманням квартири.
Відповідачі вибули на інше постійне місце проживання, не проживають в будинку більш ніж один рік, отже з цього моменту вони втратили право користування жилим приміщенням.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, ст. 167 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою, яка розташована за адресою: м. Лозова, Харківської області, пров. Виставочний, б. 8, кв. 7 з моменту вибуття, а саме з 1994 року, в звязку з переміною місця проживання.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.А. Смірнова