АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/850/17 Головуючий в 1 інстанції:
Єдиний унікальний номер справи: 654/3259/16-ц ОСОБА_1
Доповідач : Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року квітня місяця 20 дня колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Кузнєцової О.А.

ОСОБА_2

Секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2016 року ПАТ «Кредобанк» звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 березня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №5/ф-О8, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн. строком до 01 березня 2011 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 30% річних.

Оскільки ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, станом на 10 серпня 2016 року існує заборгованість по договору у загальному розмірі 11 821,49 грн., яку банк просив стягнути на свою користь, вирішити питання розподілу судових витрат

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено, у звязку із пропуском ПАТ «Кредобанк» строку позовної давності звернення до суду.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кредобанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог банку.

В судове засідання представник банку не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_3, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 26 березня 2008 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №5/ф-О8, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 10 000 грн. на строк до 01 березня 2011 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних.

Сторонами договору обумовлено, що позичальник зобовязаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені договором (п.2.1, 3.9) та/ або додатками до нього, при цьому повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 286 грн. не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим Договором та/або додатками до нього (п.4.1).

Пунктом 2.1. Договору визначено, що кредит наданий на строк до 01 березня 2011 року.

Згідно п.3.4 кредитного договору, позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти.

За несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення.

Пунктом 7.1 передбачено, що договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобовязань.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В обґрунтування заявлених позовних вимог банк послався на те, що позичальник належним чином не виконувала взятих на себе зобов'язань, з приводу чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 11821,49грн., з яких заборгованість за кредитом становить 5423,22грн.; заборгованість по процентам - 1919,32грн.; пеня - 4478,95грн.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість по кредиту обрахована кредитором та заявлена до стягнення за період із серпня 2009р. по березень 2011р.; по процентам із січня 2010р. по лютий 2011р.; розмір заборгованості по пені вирахуваний із 11.08.2015р. по 10.08.2016р. (а.с.11-14).

Останній платіж по погашенню заборгованості здійснений відповідачем у грудні 2009року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування строку позовної давності до пред'явлених банком вимог.

Укладеним між сторонами договором строк позовної давності не передбачений, а отже за приписами ст.257 ЦК України є загальним та встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частини перша статті 261 ЦК України).

Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Таким чином, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи, що умовами договору встановлений строк повного повернення кредиту 01 березня 2011 року та було передбачено щомісячні платежі по поверненню суми кредиту та сплати процентів, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом строку повернення кредиту.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого представником відповідача заявлено під час розгляду справи, оскільки за умовами договору позичальник зобовязувався повернути кредит в повному обсязі до 01 березня 2011 року, останній платіж за договором здійснений відповідачем у грудні 2009 року, а з позовом про стягнення заборгованості за договором банк звернувся до суду у жовтні 2016 року.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Кредобанк» про те, що пунктом 7.1 визначений строк дії кредитного договору до повного виконання сторонами своїх зобовязань, а відтак позивачем не пропущений строк позовної давності звернення до суду, колегія суддів визнає неприйнятними, оскільки сторони поряд з установленням строку дії договору встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), кінцевий строк повернення кредиту, що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. При цьому, сам позивач обрахував наявну заборгованість за договором станом на визначений сторонами кінцевий строк повернення кредиту березень 2011року, строки позовної давності до якої сплинули.

Що стосується доводів скарги про порушення судом під час розгляду справи норм цивільного процесуального законодавства, які повязані із неповідомлення позивача про розгляд справи, то вони заслуговують на увагу. Проте таке порушення місцевим судом вимог ст.74,158 ЦПК України не вплинуло на вирішення справи по суті, а тому не є підставою для скасування ухваленого у справі рішення та задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

ОСОБА_2