Справа № 361/7470/15-ц Головуючий у І інстанції Білик Г. О.
Провадження № 22-ц/780/2241/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 11.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

11 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2016 року у справі за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву води,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року КП «Броваритепловодоенергія» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 01 вересня 2005 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір теплопостачання приміщення нотаріальної контори, що розташована АДРЕСА_1, та 10 травня 2007 року вказаний договір був переукладений із новими умовами.

Вказує, що у результаті неповної сплати за отримані послуги з з централізованого опалення та підігріву води в період з квітня 2014 року по травень 2015 року за відповідачем утворилася заборгованість за оплату цих послуг у розмірі 18 027, 40 грн., яку підприємство просить стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та підігріву води за період з 01 квітня 2014 року по 01 травня 2015 року в розмірі 18 027 грн. 40 коп. та 609 грн. судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги тих обставин, що він не користується послугами централізованого опалення, про що повідомив письмово представника позивача, і послуги комунальним підприємством з опалення його приміщення не надаються, а тому договір щодо надання цих послуг вважає розірваним. Крім того вказує, що місцевим судом не враховано факту неналежного виконання комунальним підприємством своїх обовязків щодо надання послуг із централізованого опалення, через що, на його думку, дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення цієї заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не оплатив отримані послуги з централізованого опалення, у результаті чого утворилася зазначена заборгованість, яку необхідно стягнути з відповідача. При цьому суд послався на те, що для відповідача діють тарифи на централізоване опалення як для самозайнятих осіб, які провадять свою діяльність у нежитлових приміщеннях, і приватний нотаріус відноситься до цієї категорії споживачів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 є приватним нотаріусом та надає нотаріальні послуги у квартирі АДРЕСА_2 (а. с. 9-11).

01 вересня 2005 року між сторонами було укладено договір №223 про надання послуг з теплопостачання до вказаного приміщення, відповідно умов якого позивач зобовязався надавати вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води на гаряче водопостачання, а відповідач зобовязався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, визначених договором (а. с. 12-13).

10 травня 2007 року між КП «Броваритеплоенергомережа», правонаступником якого є КП «Броваритепловодоенергія» та приватним нотаріусом ОСОБА_2 був переукладений договір №223 про надання послуг з теплопостачання в новій редакції (а. с. 21-25).

Відповідно даного договору позивач надає послуги з теплопостачання в нежитлове приміщення відповідача за вищевказаною адресою. Обсяг спожитої послуги з централізованого опалення визначається згідно розміру займаної площі, а обсяг по підігріву води згідно показників лічильника.

Згідно наданого представником позивача розрахунку за період з квітня 2014 року по 01 травня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 за спожиту теплову енергію становить 18 027 грн. 40 коп. (а. с. 28).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач фізична особа чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, встановлення цін, тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 14 січня 2014 року за № 13 затверджені тарифи на послуги з централізованого опалення та підігріву води для споживачів.

Як неодноразово розяснював Верховний Суд України, п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом.

За змістом п. 3 Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2006 року № 955, який був чинним у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин, тарифи формуються для трьох категорій споживачів - населення, бюджетних установ, інших споживачів.

Відповідно до п. 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28(у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), до населення відносяться споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавством порядку підприємницької діяльності.

Тарифи для оплати послуг з теплопостачання для населення застосовуються для здійснення оплати фізичними особами послуг з теплопостачання в приміщеннях, які використовуються ними для проживання.

Оскільки у даному випадку приватний нотаріус, який займається у зазначеній квартирі нотаріальною діяльністю, не споживає комунальні послуги для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для здійснення нотаріальної діяльності, то позивачем нараховувались суми для сплати відповідачем за спожиті послуги відповідно до тарифів, встановлених рішенням міської ради, як для «інших споживачів» у відповідності до п. 3 Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За правилами ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплового енергії теплопостачальних організацій, якщо це можливо із існуючими технічними умовами.

Відповідно до п. п. 24,25 «Правил надання послуг централізованого опалення», постачання холодної, гарячої води та водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання, затверджених Наказом міністерства будівництва архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 із змінами, внесеними Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 169 від 06 листопада 2007 року .

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що відповідачем були порушені умови договору щодо оплати спожитих комунальних послуг, і відсутність такої заборгованості не спростував, а тому місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову на підставі доказів, які наявні у матеріалах справи.

Доводи апелянта про те, що позивачем неналежним чином надавалися послуги з централізованого теплопостачання, а також про те, що він направив заяву про відмову від послуг, а тому, на його думку, вказаний договір є розірваним, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки розірвання договору про надання таких послуг відбувається у порядку, встановленого Законом, та якого між сторонами дотримано не було, крім того, посилання апелянта про те, що він не споживає послуги з теплопостачання, оскільки самостійно демонтував системи централізованого опалення у цьому приміщенні, не ґрунтуються на вимогах Закону, оскільки самостійне відключення від цих систем заборонено Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, а тому не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення,

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 309 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування. Тому, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: