АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

05 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», в інтересах якого діє Грабовський Олександр Олександрович,

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка частково сталася з вини ОСОБА_3, було пошкоджено його автомобіль, у зв'язку з чим він зазнав матеріальних збитків на суму 195 174,62 грн.

Позивач, посилаючись на те, що винним у скоєнні ДТП є він та ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» (далі - ПрАТ «АСК «ОМЕГА»), просив у відповідності до вимог ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, половину розміру заподіяної йому шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року позов задоволено у повному обсязі та вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач, через свого представника звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилався на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як на підставу скасування рішення суду відповідач посилався на те, що суд в порушення ст. 10 ЦПК України не сприяв повному та всебічному розгляду справи. Судом першої інстанції при ухваленні рішення не досліджено доказів, які вказують на неукладеність Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.07.2016, який оформлено на ім'я страхувальника ОСОБА_3

Судом при ухваленні рішення також не враховано, що поліс, який оформлено на ОСОБА_3 підписаний не ним особисто та оформлено після настання ДТП; оплата страхової суми з боку страхувальника не поступала, а тому поліс не був дійсним на момент ДТП.

Крім цього, як на підставу скасування рішення суду посилався на те, що судом безпідставно задоволено вимоги про стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 500 грн., оскільки такі витрати понесені позивачем 02.08.2016, тоді як з позовом до суду він звернувся в грудні 2016 року. Також вважав, що судом неправомірно стягнуто суму витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., оскільки такі витрати документально не підтверджені позивачем.

За вказаних обставин просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача - Грабовський О.О. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Позивач та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили відхилити, а рішення залишити без змін.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належни чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів важає за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 липня 2016 року о 12 год. 05 хв. на Ленінградській площі у місті Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого автомобіль «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року у справі № 755/11451/16-п ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року у справі № 755/11450/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_3, яка пов'язана з володінням, користуванням та розпорядженням автомобіля «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1, відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ № 9904081 була застрахована у ПрАТ «АСК «ОМЕГА».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що Поліс на момент ДТП не був укладений, оскільки як вбачається з самого Полісу датою укладення є 06.07.2016, тоді як ДТП сталася 07.07.2017.

Посилання апелянта на те, що даний страховий поліс було підписано не ОСОБА_3, а іншою особою, не можна взяти до уваги судової колегії, оскільки як вірно зазначив суд у своєму рішенні такі доводи відповідача у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не підтверджені належними доказами.

За приписами ст. 58 ЦПК України належними доказами щодо підтвердження справжності підпису є висновок судової почеркознавчої експертизи.

Проте, відповідачем в обґрунтування своїх доводів, під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України, не надано суд належних доказів, які підтверджують, що підпис на полісі здійснено не ОСОБА_3, зокрема не надано висновку почеркознавчої експертизи який би вказував на те, що здійснений підпис на Полісі не ОСОБА_3, а іншої невідомої особи.

Судом також встановлено, що позивач після ДТП 08.07.2016 звернувся до ПрАТ «АСК «ОМЕГА» із заявою-повідомленням про страховий випадок, а 20.09.2016 із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 02.12.2016 ПрАТ «СК ОМЕГА» відмовило ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав свої зобов'язання по виплаті страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження транспортного засобу № 01/08/16, складеного ТОВ «Експертно-правовий центр «ПРАВЕКС» 02.08.2016, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу його складників без урахування ПДВ складає 195 174,62 грн.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що звіт про оцінку транспортного засобу є неналежним доказом завданого збитку судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки звіт про оцінку є письмовим доказом, а тому в розумінні ст. 58 ЦПК України є належним доказом у справі.

Відповідно до пункту 36.3. статті 36 Закону у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає обґрунтованими та правильними висновки суду першої інстанції щодо розміру завданої шкоди у сумі 97 587,31 грн., оскільки такі висновки суду узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами, які були досліджені судом при ухваленні рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений на ОСОБА_3, не був дійсним на момент ДТП, враховуючи наступне.

Так, в матеріалах справи наявна копія ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2017 про відкриття провадження у справі за позовом ПрАТ «АСК «ОМЕГА» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору обов'язкового страхування (а.с. 89).

Разом з цим, матеріалами справи також підтверджується, що ухвалою суду від 26.06.2017 позовну заяву ПрАТ «АСК «ОМЕГА» залишено без розгляду за клопотанням позивача (а.с. 139).

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що на момент ДТП поліс був дійсним, а тому висновок суду про стягнення матеріальної шкоди внаслідок ДТП є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними.

Судова колегія також погоджується з висновком суду про стягнення з відповідача 500 грн. за визначення вартості матеріального збитку і виготовлення звіту.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується рахунком на оплату позивачем було витрачено 500 грн. за визначення вартості завданого матеріального збитку внаслідок ДТП.

Здійснені позивачем витрати в розумінні ст. 22 ЦК України є реальними збитками, яких він зазнав для відновлення свого порушеного права.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно стягнув з відповідача витрати на правову допомогу, оскільки питання про такі витрати вирішено судом з дотримання норм процесуального права, за наявності доказів на підтвердження розміру та обсягу виконаних робіт.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», в інтересах якого діє Грабовський Олександр Олександрович, - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/44139/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10786/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.