УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «АКБ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АКБ Банк» - Костенка Ігоря Миколайовича, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокоп Олександр Едуардович, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 8 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 24 грудня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством «Автокразбанк» (далі - ПАТ «АКБ Банк») був укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку № 140-б по вул. Чкалова в м. Кременчуці Полтавської області, вартістю 800 тис. грн.

Згідно із умовами договору сторони зобов'язалися у строк до 15 грудня 2015 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу даного будинку.

Зазначене нерухоме майно перебуває у власності банку та відповідно до акту приймання-передачі від 24 грудня 2013 року передано йому у користування.

Він вніс грошові кошти в розмірі 300 тис. грн у рахунок часткової оплати вартості житла, що підтверджується меморіальними ордерами, а решту зобов'язався перерахувати до 15 грудня 2015 року.

Однак залишок суми ПАТ «АКБ Банк» не було прийнято у зв'язку з його ліквідацією.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов правочину та відбулося часткове його виконання, ОСОБА_4 просив визнати дійсним указаний договір купівлі-продажу спірного житлового будинку та визнати за ним право власності на 3/8 його частини.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 8 грудня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 220, 334, 635 ЦК України, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що договір купівлі-продажу спірного житлового будинку від 24 грудня 2013 року не був нотаріально посвідчений, а позивач не довів, що банк ухилявся від такого посвідчення, тому відсутні правові підстави для визнання даного правочину дійсним.

Крім того, судами враховано, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 квітня 2015 року стягнуто із ПАТ «АКБ Банк» на користь ОСОБА_4 сплачені відповідно до попереднього договору грошові кошти в сумі 300 тис. грн.

Колегія погоджується з такими висновками.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтовано відмовили у задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 8 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик