_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7550/17
Провадження № 4-с/520/139/17
УХВАЛА

22.11.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій незаконними та скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29.06.2017 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на дії Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій, з урахуванням уточнень до скарги, просить суд:

- визнати дії Овідіопольського РВ ДВС управління юстиції Одеської області по накладенню арешту на все майно ОСОБА_1 незаконними;

- скасувати помилково накладений арешт на все майно ОСОБА_1, внесений до реєстру обтяжень нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8235589 від 27.11.2008 року, зареєстрований Овідіопольською державною нотаріальною конторою;

- зобов'язати начальника Овідіопольського ВДВС вилучити інформацію про реєстрацію обтяження всього нерухомого майна належного ОСОБА_1 - арешту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 8235589.

В обґрунтування наданої скарги скаржник посилається на те, що йому стало відомо про існування арешту на всьому майні, яке йому належить.

Вказаний арешт, як зазначає скаржник, було накладено 27.11.2008 року за реєстраційним номером обтяження: 8235589, Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 01.08.2003 року Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Скаржник вказує, що на усне звернення до нотаріальної контори ним було отримано відмову у наданні будь-якої інформації з посиланням на нотаріальну тайну, а після звернення до Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області було з'ясовано, що постанова про накладення арешту винесена у відповідності до справи Київського районного суду м. Одеси за №2-1727/2003, суддя Корнієнко А.М., а матеріали виконавчого провадження знищено за строком зберігання.

Після звернення до Київського районного суду м. Одеси, як зазначає заявник, з архіву суду ним було отримано копію рішення від 26.03.2003 року та ухвалу суду від 26.02.2003 року по вказаній справі, матеріали судової справи знищені за строком зберігання.

Скаржник вказує, що встановити будь-які данні на позивача та відповідача по справі не є можливим, так як у рішенні, ухвалі та в Київському районному суді м. Одеси вони відсутні, а він, взагалі, ніякого відношення до даної справи немає.

Таким чином, скаржник стверджує, що арешт накладено помилково, на майно не відповідної особи, що порушує його права, передбачені Конституцією України та законодавством України.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що матеріали виконавчого провадження знищено за строком зберігання, виконавче провадження по виконанню вищезазначеного рішення суду у Овідіопольському відділі ДВС не перебуває з 2003 року, строк подачі виконавчого документа на примусове виконання, передбачений у ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», закінчився і подати його на примусове виконання не є можливим, а постанова про арешт майна боржника виноситься з метою забезпечення позову чи виконавчого провадження.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що арешт накладено з порушенням п. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», що також порушує його права, передбачені Конституцією України та законодавством України, оскільки в рішенні суду чітко вказана сума, яка підлягає стягненню, і державний виконавець повинен був у постанові визначити вартість майна, яке може бути арештовано.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій незаконними та скасування помилкового накладеного арешту.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Скаржник - ОСОБА_1 про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 22.11.2017року не зявився, однак його представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, скаргу підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представник Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 22.11.2017 року також не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відділу, надіслані на адресу суду 08.08.2017 року заперечення підтримав в повному обсязі.

Так, в обґрунтування наданих заперечень представник Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області посилається на те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого мана щодо субєкта ОСОБА_1 наявний арешт на невизначене майно, все майно, накладений постановою, б/н від 01.08.2003року Овідіопольським РВ ДВС управління юстиції Одеської області, реєстраційний номер: 8235589 у межах виконавчого провадження, яке було відкрито на момент накладання вищевказаного арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження», у зв'язку із чим на момент накладання арешту на невизначене майно, жодних порушень з боку Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області не було.

Також, представник Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області зазначає, що скаржником не наведено та не доведено жодних посилань на норми Закону України «Про виконавче провадження» щодо порушення Овідіопольським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області порядку накладання арешту згідно чинного законодавства.

Відповідно до наказу про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби п.9.15 Здавальні описи (завершених виконавчих проваджень), реєстр завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання мають трирічний строк зберігання, акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення - п'ятирічний. Зазначені документи підлягають оперативному зберіганню в межах установленому строку в органах державної виконавчої служби. Отже реєстри завершених виконавчих проваджень, які завершені у 2003 році знищено у 2009 році, а акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення знищено у 2011 році, тому у відділу не має можливості надати копії вказаних документів у зв'язку із закінченням строку зберігання.

Крім того, представник Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області повідомив, що архівну справу, де накладено арешт на все нерухоме майно від 01.08.2003 року Овідіопольським РВ ДВС знищено за строком зберігання.

З урахуванням викладеного, представник Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області просить суд у задоволенні скарги в частині визнання дій незаконними відмовити, а питання щодо скасування арешту залишив на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У звязку з чим, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності скаржника, його представника та представника Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, які про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-1727/2003 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Корнієнко А.М. від 26.02.2003року було накладено арешт на грошові кошти та майно, яке належить ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, в чому б воно не виражалось. Заборонено відповідачу - ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії, повязані з відчуженням вказаного майна та грошових коштів на користь третіх осіб.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.03.2003року у справі №2-1727/2003, яке набрало законної сили 27.04.2003року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто 32 450грн. суму боргу за договором позики.

На виконання зазначеного рішення суду Київським районним судом м. Одеси було видано відповідний виконавчий лист.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції ОСОБА_3 від 01.08.2003року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, мешкаючому за адресою: Овідіопольський район Одеської області, с. Чорноморка, вул. Карла Лібнехта, 15. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1, мешкаючому за адресою: Овідіопольський район Одеської області, с. Чорноморка, вул. Карла Лібнехта, 15.

Крім того, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 01.08.2017року вбачається, що Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою 27.11.2008року зареєстровано арешт за №8235589 на все майно ОСОБА_1, на підставі постанови б/н від 01.08.2003року Овідіопольського РВ ДВС управління юстиції Одеської області.

З відповіді Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14.06.2017року за №36-14205 вбачається, що проведеною перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження станом на теперішній час ОСОБА_1 не є боржником у Овідіопольському РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області. Надати копії матеріалів виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_1 згідно письмової заяви щодо арешту від 01.08.2003 року накладеного Овідіопольським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області не є можливим у зв'язку із тим, що не надано копії паспорту та реєстраційного номеру платників податків. Додатково повідомлено, що архівну справу, де накладено арешт на все нерухоме майно від 01.08.2003 року Овідіопольським РВ ДВС знищено за строком зберігання.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на день відкриття виконавчого провадження) рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до п.п. 5, 6 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на день відкриття виконавчого провадження), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку . Накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на день відкриття виконавчого провадження), за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на день відкриття виконавчого провадження), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

З матеріалів справи вбачається, що арешт було накладено державним виконавцем в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого 21.07.2003року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми у розмірі 32450грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скаржником не було надано та не доведено суду, що державним виконавцем Овідіопольським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області неправомірно прийнято постанову про арешт майна боржника, у звязку з чим, у задоволенні скарги в частині визнання незаконними дій Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області слід відмовити.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на день відкриття виконавчого провадження), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, що станом на теперішній час ОСОБА_1 не є боржником у Овідіопольському РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області, а архівну справу, де накладено арешт на все нерухоме майно від 01.08.2003 року Овідіопольським РВ ДВС знищено за строком зберігання, у звязку з чим, іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду його право захистити неможливо.

При викладених обставинах, суд вважає, що необхідність в арешті майна ОСОБА_1 відсутня, а тому його слід скасувати.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги в частині вимог про зобов'язання начальника Овідіопольського ВДВС вилучити інформацію про реєстрацію обтяження всього нерухомого майна належного ОСОБА_1 - арешту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 8235589, оскільки це є передчасним, у звязку з тим, що відсутнє рішення відповідного органу про відмову у вилученні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 210, 383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій незаконними та скасування арешту задовольнити частково.

Скасувати арешт з усього майна, яке належить ОСОБА_1, 16 квітня 1958року народження, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою 27.11.2008року за №8235589, на підставі постанови б/н від 01.08.2003року Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

В решті вимог скаргу ОСОБА_1 на дії Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій незаконними та скасування арешту залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутніми під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий Калініченко Л. В.