Справа № 342/310/17
Провадження № 2/342/317/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Даниша Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 після смерті батька - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 та матері - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10.

Позовні вимоги мотивовані тим, що батьки позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали в господарстві по АДРЕСА_1. Дане будинковолодіння відносилось до суспільної групи "колгоспний двір", що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Городенківської районної Ради 09 жовтня 1989 року на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989 року головою вищезгаданого господарства був - ОСОБА_5, членами двору станом на 15.04.1991 року являлися: ОСОБА_6 (мати), ОСОБА_1 (дочка їхня), ОСОБА_2 (зять), ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (онуки). ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_5 помер, що стверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_2 від 08.07.1999 року. Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_6 спадщину прийняла, так як вступила у володіння і користування даним будинковолодінням, однак не оформила своїх спадкових прав. 10 лютого 2004 року мати позивача зробила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла - ОСОБА_1, 1962 року народження. Даний заповіт був складений у виконкомі Семаківської сільської Ради Городенківського району і зареєстрований в реєстрі за № 2. ІНФОРМАЦІЯ_10 в с.Семаківці померла ОСОБА_6. Після її смерті, позивач теж вступила у володіння і користування спадковим майном батьків, так як обробляє земельні ділянки, підтримує дане будинковолодіння, сплачує страхові внески, однак не має ніяких спадкових прав, так як не оформила спадщину. ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не заперечують в тому, щоб визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно її батьків, що підтверджується їхніми заявами, а також дозволом на розгляд справи у їх відсутності. З приводу оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач звернулася в Городенківську районну державну нотаріальну контору. Державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по тій причині, що частки в даному господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені, а також що ОСОБА_6 прийнявши спадщину після смерті батька не оформила своїх спадкових справ. В зв'язку із письмовою відмовою державного нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач вимушена звернутися до суду з даною заявою.

В судове засідання сторони не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідачі позовні вимоги визнають в повному обсязі.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін.

Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 09.10.1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 09.08.1989 року слідує, що в цілому домоволодіння, що складається із житлового будинку, службових будівель і споруд, розташованих в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5.

Згідно довідки № 116 від 22.02.2017 року, виданої виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що в АДРЕСА_1 змінено на АДРЕСА_1.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7972 від 21.02.2017 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 230 зареєстровано, що власником майна, розташованого в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 9.10.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 9.08.1989 р. є ОСОБА_5 (голова колгоспного двору).

У відповідності з технічною документацією житлове господарство, розташоване в АДРЕСА_1, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1962 р., загальною площею 72,3 кв.м., житловою площею 52,0 кв.м., 2 комор, 2 літніх кухонь, стайні, вбиральні, 3 сараїв, стодоли, 2 гаражів, огорожі; інвентаризаційна вартість становить 217859 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Згідно довідки № 117, виданої 22.02.2017 р. виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що згідно погосподарської книги № 5 Семаківської сільської ради на 1991-1995 рр. в господарстві в АДРЕСА_1, суспільна група господарства колгоспники, станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5, 1930 р.н., член господарства записаний першим; ОСОБА_6, 1932 р.н., дружина; ОСОБА_1, 1962 р.н., дочка; ОСОБА_2, 1958 р.н., зять; ОСОБА_4, 1983 р.н., внука; ОСОБА_3, 1988 р.н., внук; головою двору був ОСОБА_5.

ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу 03.06.2011 року з ОСОБА_8 змінила прізвище «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», що стверджено копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3.

У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують щодо визначення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 в цілому за ОСОБА_1, на частку в колгоспному дворі не претендують, що стверджено поданими до суду заявами.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_9, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_5, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З 14.11.1956 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в шлюбі, що стверджено копією повторного свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що стверджено копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 30.03.1962 року. ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу 29.08.1981 року з ОСОБА_2, змінила прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», що слідує з копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_7.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги в рівних частках після смерті ОСОБА_5 є його донька ОСОБА_1 (позивач) та дружина ОСОБА_6.

Спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_6 прийняли спадщину та вступили в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_5, оскільки на день його смерті спільно з ним були зареєстровані та проживали в жилому будинку в АДРЕСА_1, про що свідчить довідка № 110 від 20.02.2017 року, видана виконавчим комітетом Семаківської сільської ради.

За заповітом від 10.02.2004 року, посвідченим секретарем Семаківської сільської ради Городенківського району, зареєстрованим за № 2, ОСОБА_6 заповіла на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй і на що вона за законом матиме право - ОСОБА_1, 1962 р.н.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_10, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_8.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 є її донька ОСОБА_1 (позивач).

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_6, оскільки на день її смерті проживала з нею за адресою АДРЕСА_1 та вели спільне господарство, про що свідчить довідка № 172 від 27.03.2017 року, видана виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 606/02-31 від 24.03.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_10, на житловий будинок АДРЕСА_1, що належав її чоловікові ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, після смерті якого вона спадщину прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав. Причиною відмови стало те, що частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З довідки № 173 від 27.03.2017 року, виданої виконкомом Семаківської сільської ради слідує, що площа земельної ділянки в АДРЕСА_1 становить 0,1900 га в т.ч. для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 0,0800 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,1100 га.

Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, розташованими по АДРЕСА_1, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, розташованими по АДРЕСА_1, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 392, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, розташованими по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.