Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Гончарука В.П.,

за участі секретаря Краснової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.10.1994 року на підставі свідоцтва про право власності, що зареєстроване за реєстровою книгою № 3574/5473, сім'ї позивача в складі п'ятьох осіб: позивача ОСОБА_1, матері позивача ОСОБА_4, батька позивача ОСОБА_3, баби позивача ОСОБА_5, діда позивача ОСОБА_6, надано право спільної сумісної власності в рівних частинах на квартиру АДРЕСА_1. Після смерті діда та баби позивача право власності на їх частки успадкувала мати позивача, ОСОБА_4, а після смерті матері позивача право власності на її частку у спірній квартирі успадкувала позивач та її батько ОСОБА_3 в рівних частках по 3/10 частини квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача, ОСОБА_3, який був власником ? частини квартири АДРЕСА_2, у зв'язку з чим позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак 31.08.2016 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Зайома Т.Р. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, вказуючи на відсутність реєстрації 3/10 частин квартири АДРЕСА_3, що є об'єктом спадкування, тому позивач змушена звернутись з даним позовом у судовому порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Київської міської ради- Біловицька Ю.О. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, однак надала до суду письмові пояснення, відповідно до яких просить провести розгляд справи за її відсутності та ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства. (а.с. 31-32, 33)

Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи № 179/2016 (а.с. 44-81), оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Так, позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності.

Судом встановлено, що на підставі Ордеру на житлове приміщення № НОМЕР_1 від 05.05.1990 року ОСОБА_4 із сім'єю у складі п'яти осіб: чоловіка ОСОБА_3, доньки ОСОБА_1, матері ОСОБА_11, батька ОСОБА_6, отримали чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 16-19; 20)

21.10.1994 року на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро по приватизації виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління Господарчого управління КМ України від 21.10.1994 року згідно з розпорядженням (наказом) від 20.10.1994 року № 1551, посвідчено право спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_3 та членів їх сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_1, на квартиру АДРЕСА_3. (а.с. 12-13)

04.10.2006 року на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшиною О.В. видано Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у рівних частках на 3/5 частини, тобто по 3/10 частини кожному, квартири АДРЕСА_1, 1/5 частина якої належала на підставі свідоцтва про право власності на житло померлій особисто, а 1/5 належала на підставі того ж документа її матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а 1/5 належала на підставі того ж документа її батьку ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Спадкоємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була ОСОБА_13, яка спадщину фактично прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. (а.с. 6-11)

Відповідно до Свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у місті Києві від 29.02.2016 року, актовий запис № 3493, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року віці 57 рік. (а.с. 47)

15.03.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3, який проживав за адресою: АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. (а.с. 46; 57)

15.03.2016 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Зайома Т.Р. зареєстровано у Спадковому реєстрі за № 58709182 спадкову справу № 179/2016 щодо майна ОСОБА_3 (а.с. 51; 54)

Згідно Глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

31.08.2016 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Зайома Т.Р. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частку спадкового майна, що залишилось після смерті її батька - ОСОБА_3, що складається з 3/10 квартири АДРЕСА_5, у зв'язку з відсутністю реєстрації 3/10 частин квартири АДРЕСА_5, що також підтверджено Листом Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 05.04.2017 року № 062/14-4030 (И-2017), долученим до матеріалів справи. (а.с. 5)

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Тобто, як убачається з вказаної норми, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності, тобто права, яке вже мало виникнути до її проведення.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених статтями 335, 376, 392 цього Кодексу.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 Цивільного кодексу України)

Судом встановлено, що предметом спору є вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, - оскільки позивач, будучи єдиним спадкоємцем за законом першої черги щодо майна спадкодавця ОСОБА_3, позбавлена можливості на отримання свідоцтва про право на спадщину на ? частину спірної квартири, що є складовою спадкової маси, з огляду на відсутність державної реєстрації права власності на зазначену нерухомість у встановленому на момент виникнення такого права порядку, що було підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право власності на спірне спадкове майно.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини.

Згідно положення статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями законодавства України діючого на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, як спадкоємець першої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька позивача, ОСОБА_3, - оскільки ? частина зазначеного нерухомого майна є складовою спадкової маси спадкодавця ОСОБА_3, що на момент смерті належала йому на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Бюро по приватизації виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління Господарчого управління КМ України від 21.10.1994 року згідно з розпорядженням (наказом) від 20.10.1994 року № 1551, та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшиною О.В. від 04.10.2006 року, тому, встановивши коло спадкоємців першої черги, до якого належить лише дочка спадкодавця позивач ОСОБА_1 та якою подано до нотаріальної установи у встановленому законом порядку заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, суд вважає за можливе визнати за позивачем як спадкоємцем першої черги за законом право власності на ? частину квартири АДРЕСА_6, при цьому судом ураховано, що визнання за позивачем права власності на ? частину спірного нерухомого майна є таким, що не порушує прав та законних інтересів третіх осіб.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, згідно роз'яснень, наданих у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, у разі відсутності інших спадкоємців, відповідачем у справі має бути відповідний орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, на даний час єдиним органом місцевого самоврядування в м. Києві виступає Київська міська рада, яка, відповідно, є належним відповідачем в межах розгляду даної справи, та оскільки даним органом місцевого самоврядування не було порушено та/або оспорено спадкових прав позивача, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 392, 1218, 1258, 1261 Цивільного кодексу України, ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, ст.ст.1, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 64, 88, 131, 208, 209, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я :