Справа № 462/1869/14-ц
УХВАЛА

04 квітня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Залізничного районного суду від 22.09.2014 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в судове засідання він не зявився, оскільки з невеликими перервами з 19.11.2013 року по 11.12.2016 року перебував в реабілітаційному центрі для наркозалежних. При цьому відмітив, що з позовними вимогами не погоджуються, оскільки судом не взято до уваги всіх обставин справи, рішення є передчасним, сплачувати аліменти у визначеному розмірі не має можливості, однак заперечити не міг оскільки був відсутній в судових засіданнях. При цьому відмітив, що про існування заочного рішення дізнався лише у грудні 2016 року, після надходження на адресу його батька ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області якою його тимчасово обмежено в праві виїзду за кордон.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав заяву з підстав викладених у ній, та позивача ОСОБА_2 та її представника адвоката ОСОБА_3, які проти задоволення заяви заперечили з покликанням на безпідставність такої, оскільки рішення є законним, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст.228 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22.09.2014 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 14.03.2014 року і до повноліття дитини, та стягнуто судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дохід держави. /а.с. 31/.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач 22.09.2014 року у судове засідання не зявився, хоча належним чином, завчасно був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень /а.с.25-27/, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення чи розгляд за його відсутності не подав. При цьому, відповідач належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, однак, повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуте поштовим відділенням у звязку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач свідомо не бажав отримати таке, адже як вбачається із відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.9/, на яку й було направлено дані повідомлення, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Суд критично ставиться до покликань ОСОБА_1 про те, що він не зявився в судове засідання 22.09.2014 року, так як з невеликими перервами з 19.11.2013 року по 11.12.2016 року перебував в реабілітаційному центрі для наркозалежних, оскільки не надав суду жодних належних доказів на підтвердження таких покликань.

Згідно з вимогами ч 2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд визнає, що позивач не зявився до суду без поважних причин.

Крім цього, відповідачем не зазначено жодних доказів, які могли б мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Законом визначено, що суд може скасувати ухвалене ним заочне рішення лише за наявності одночасно двох підстав, визначених у ст.232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. При цьому, для скасування заочного рішення необхідно переконатись, чи є достатні для цього підстави, передбачені законодавством, та провести оцінку поважності причин неповідомлення відповідачем про причини своєї неявки в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, і оцінити надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 не навів жодних аргументів, які б спростовували рішення суду, не надав суду будь-яких належних і допустимих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому, з огляду на вимоги ч.1 ст.232 ЦПК України, підстав для скасування заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 22.09.2014 року і призначення справи до розгляду в загальному порядку, немає.

Керуючись ст.208-210, 231, 232 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 22 вересня 2014 року залишити без задоволення.

Розяснити відповідачу, що залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не є перешкодою оскарження заочного рішення в загальному порядку, а саме до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський