Справа № 496/3679/17
Провадження № 2/496/1955/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., вивчивши матеріали цивільного позову публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 01/07ю від 11 січня 2007 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2017 року позовну заяву залишено без руху.

Для усунення цих недоліків судом був установлений 5-денний строк з дня отримання ухвали.

01 листопада 2017 року позивачу було направлено ухвалу про залишення позову без руху, яку було отримано 06 листопада 2017 року, що підтверджується поштовим повідомленням, але досі недоліки не усунуті.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона Позивача, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Тобто, право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежено рішеннями суду (Golder v. the United Kingdom; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії). Теж саме застосовується у справах щодо критеріїв прийнятності заяви, що за своїм характером регулюються державою, яка користується певною свободою розсуду у цьому питанні (Luordo v. Italy (Луордо проти Італії).

Згідно до ст. 121 ч. 2 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведені обставини та, що станом на 15 листопада 2017 року недоліки позивачем усунуті не були, позивачу було надано достатньо часу для усунення недоліків, та такі недоліки унеможливлюють прийняття такої позовної заяви, позивач не ставить питання про продовження строку для усунення недоліків, тому суддя приходить до висновку про необхідність визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 01/07ю від 11 січня 2007 року визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Буран В.М.

15 листопада 2017 року