Ухвала

іменем україни

15 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про індексацію грошового зобов'язання та сплату трьох процентів річних, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про індексацію грошового зобов'язання та сплату 3 % річних.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 20 червня 2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було винесено постанову в справі № 2а-5641/11 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя (після перейменування - Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя) про оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень та зобов'язання здійснити перерахунок додаткової пенсії, якою зобов'язано відповідача здійснити перерахунок державної та додаткової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 3 групи, з 18 листопада 2010 року, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Указана постанова набрала законної сили 08 січня 2013 року. Судове рішення не було виконано відповідачем добровільно, у зв'язку з чим судом видано виконавчий лист та виконавчою службою відкрито виконавче провадження. Відповідачем було здійснено перерахунок його державної та додаткової пенсій відповідно до рішення суду, чинного законодавства України та нараховано грошові кошти до виплати у сумі 30 954 грн 84 коп., проте грошові кошти виплачені не були. Із зазначених підстав вважав, що відповідач повинен виплатити йому інфляційні втрати за період з 09 січня 2013 року до 17 серпня 2016 року в розмірі 27 422 грн 62 коп. та 3 % річних в розмірі 3 350 грн 76 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Установлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2011 року Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя зобов'язано здійснити перерахунок пенсій. Постанова набрала законної сили 01 серпня 2012 року.

Виконавчий лист, виданий 20 травня 2013 року, повернутий стягувачу 14 червня 2013 року та повторно 17 жовтня 2014 року, через виконання в частині перерахунку пенсії та наявну встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя листом від 16 квітня 2014 року повідомило позивача про проведення перерахунку пенсії в лютому 2013 року. Кошти не виплачені, оскільки не профінансовані з Державного Бюджету України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 цього Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до п. п. 19, 20 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440, бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Що стосується застосування ст. 625 ЦК України, то правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» й до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в позові, належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

О.В.Кадєтова