Справа № 161/5339/17 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/773/1515/17 Категорія: 53 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Обласної дитячо-юнацької спортивної школи інвалідів про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Обласної дитячо-юнацької спортивної школи інвалідів про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити, представник відповідача апеляційну скаргу заперечив та просив її відхилити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 з 06 серпня 2013 року працював у відповідача на посаді інструктора-методиста, а пізніше за сумісництвом на посаді тренера-викладача, наказом директора Обласної дитячо-юнацької школи інвалідів № 4-О від 28 лютого 2017 року ОСОБА_2 був звільнений з роботи з посади інструктора-методиста Обласної ДЮСШ інвалідів на 1,0 ставки та з посади тренера-викладача Обласної ДЮСШ інвалідів за сумісництвом на 0,5 ставки на підставі п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані (а. с. 8).

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, в тому числі, появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Факт появи на роботі в нетверезому стані може встановлюватися не тільки спеціальним обстеженням з використанням відповідних технічних засобів, але й будь-якими іншими допустимими доказами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач надав суду допустимі докази на підтвердження появи позивача на роботі в нетверезому стані, а позивач будь-яких доказів на спростування того, що він не перебував на роботі в нетверезому стані, суду не надав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників Обласної ДЮСШ інвалідів (пункт 5.9.), затверджених зборами трудового колективу ОДЮСШ протоколом №1 від 10.09.2012 року, забороняється працівникам в робочий час з'являтися на роботі у нетверезому стані (а. с. 17).

23 лютого 2017 року о 12 год. 15 хв. працівниками обласної ДЮСШ інвалідів, а саме: директором обласної ДЮСШ інвалідів ОСОБА_5, заступником директора ОДЮСШ інвалідів ОСОБА_6Л, головним бухгалтером ОДЮСШ інвалідів ОСОБА_7, а також начальником Волинського регіонального центру з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт» ОСОБА_8, заступником начальника цієї ж установи - ОСОБА_9, провідним фахівцем цієї ж установи - ОСОБА_10, водієм ОСОБА_11 був складений акт про те, що 23 лютого 2017 року о 10 год. 55 хв. під час огляду тренажерного залу обласної ДЮСШ інвалідів за участю керівників відділів Волинської обласної ради та депутатського корпусу встановлено факт розпивання алкогольних напоїв зі сторонніми особами та перебування в стані алкогольного сп'яніння інструктора-методиста та тренера-викладача за сумісництвом Обласної ДЮСШ інвалідів ОСОБА_2

В акті, крім того, вказано, що безпосереднім керівником обласної ДЮСШ інвалідів ОСОБА_5 було запропоновано ОСОБА_2 надати письмові пояснення, а також було запропоновано пройти процедуру обслідування в наркологічному диспансері, від чого останній відмовився (а.с.6).

Про те, що ОСОБА_2 відмовився підписувати акт про факт розпивання алкогольних напоїв зі сторонніми особами та перебування у стані алкогольного сп'яніння працівником Обласного ДЮСШ інвалідів ОСОБА_2 в цей же день 23 лютого 2017 року був складений акт фіксації відмови (а. с. 7).

В пункті 25 своєї постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Всупереч зазначеним вимогам закону, позивач суду не довів того, що він не перебував на роботі в нетверезому стані і будь-яких доказів на підтвердження чого суду не надав.

Посилання апеляційної скарги позивача на лікарсько - консультативне заключення лікаря консультанта поліклінічного відділення Волинської обласної клінічної лікарні від 23 лютого 2017 року не є належним доказом того, що в цей день 23 лютого 2017 року ОСОБА_2 не перебував на роботі в нетверезому стані, оскільки позивач ОСОБА_2 звернувся до лікаря поліклінічного відділення обласної лікарні зі скаргами на головну біль і серцебиття, однак це відділення не проводить спеціального обстеження для встановлення стану алкогольного, наркотичного або токсичного сп'яніння.

Також не є належними і допустимими доказами про те, що позивач 23 лютого 2017 року не перебував на роботі в стані алкогольного сп'яніння, показання свідків, які не можуть проводити спеціальне обстеження особи.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді