АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року за заявою представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів за позовом законного представника малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання недійсними кредитного договору, іпотечного договору, договору поруки та визнання недійсними договорів про внесення змін до цих договорів,

Унікальний №752/19343/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5259/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шумко А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у листопаді 2015р. законний представник малолітнього ОСОБА_2- ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом.

19 травня 2016р. представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про забезпечення доказів, в якій просив витребувати у відповідача оригінали всіх примірників кредитного договору № 100.3.2-01/0020 від 25 березня 2008р. з додатками, змінами та доповненнями до нього, що укладені між ОСОБА_6 та ПАТ «ВТБ Банк», у тому числі той, що надрукований на банківських бланках № 000175 - № 000178, анкету-заяву Іпотечний кредит на купівлю житла від 11 березня 2008р., яка міститься на бланках ПАТ «ВТБ Банк» №16, графік повернення кредиту і оплати процентів та розрахунок вартості супутніх послуг на бланках ПАТ «ВТБ Банк» №85, та заяву на видачу готівки №182 від 25 березня 2008р., начебто підписану ОСОБА_6, посилаючись на наявні складнощі в отриманні доказів та різницю між примірниками кредитних договорів та графіків погашення заборгованості, наявних у позивача та відповідача.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року клопотання задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «ВТБ Банк» просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення доказів.

Відповідач посилається на передчасність ухвали суду, так як клопотання про призначення судової експертизи представником позивача заявлено не було.

Також відповідач вважає, що ухвала суду є немотивованою, а суд не врахував, що аналогічний позов вже був розглянутий судом і у задоволенні позову ОСОБА_6 було відмовлено.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що клопотання про витребування доказів не оплачено судовим збором, а відтак взагалі не підлягало розгляду.

- 2 -

ПАТ «ВТБ Банк», будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.83, 95), двічі свого представника у судове засідання не направив, тому відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що оригінали документів, які просить витребувати у відповідача представник позивача, є доказами у підтвердження позовних вимог позивача, однак, у їх витребуванні у позивача є складнощі, так як відповідач відмовляється надати оригінали документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Частиною 2 статті 133 ЦПК України визначено, що способами забезпечення судом доказів є, зокрема, витребування та (або) огляд доказів.

Заявляючи клопотання про забезпечення доказів шляхом їх витребування, представник позивача посилався на те, що надані відповідачем копії договорів не відповідають оригіналам, є сумніви у тому, що на оригіналах документів наявні підписи ОСОБА_6, тому оригінали договорів та інших документів, які складалися для отримання кредиту, є належними доказами у підтвердження позовних вимог.

Також представником позивача до клопотання приєднана ухвала суду в іншій справи про витребування у банку оригіналів договорів, яка не була виконана відповідачем.

Крім того, дана справа перебуває у провадженні суду першої інстанції з листопада 2015р., проте, відповідачем суду не були надані для огляду оригінали спірних документів.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона самостійно визначає обсяг доказів у підтвердження своїх посилань та заперечень і суд не має законних прав обмежувати сторону у наданні таких доказів та повинен сприяти у їх витребуванні.

За таких обставин, представником позивача були виконанні вимоги ст.ст. 133 та 134 ЦПК України про обґрунтування свого клопотання, надані докази неможливості самостійно витребувати зазначені документи, тому суд правомірно задовольнив клопотання про витребування доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду є передчасною та немотивованою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки витребування оригіналів документів, які є предметом позову, є правом суду та сторони у справі, і не пов'язано із обов'язковою необхідністю призначення відповідної судової експертизи.

Посилання відповідача на наявність рішення суду, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки, не позбавляє права позивача, який не був стороною у тій справі, заявити клопотання про витребування доказів у справі за його позовом.

Також безпідставним є твердження відповідача у апеляційній скарзі про те, що представником позивача не оплачений судовий збір за подання клопотання про забезпечення доказів, так як у наданих апеляційному суду копіях матеріалів цивільної справи наявна копія квитанції про оплату судового збору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не допущені порушення норм процесуального права, тому підстав для скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

- 3 -

ухвалила:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» відхилити, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: