АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 752/1298/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11703/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

13 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 70 591,84 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позву, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у січні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 2 лютого 2014 року о 09 год. 50 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись в місті Києві по проспекту Червонозоряному 152, не врахував безпечної швидкості руху та безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався по переду, що призвело до механічного пошкодження вказаних транспортних засобів.

12 лютого 2014 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно звіту № 26/25.06.15 від 5 червня 2015 року, складеного ТОВ "Унівесрал Асістанс - Україна", матеріальний збиток, нанесений власнику автомобіля НОМЕР_3, складає - 70 591, 84 грн., вартість відновлювального ремонту становить - 95204,49 грн.

Зазначила, що за виконання зазначеного звіту сплачено на рахунок ТОВ "Універсал Асістанс - Україна" 700 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ "СК "Україна" .

У зв'язку із тим, що ПрАТ "СК "Україна" вже тривалий час не здійснює свою діяльність та не виконує свої зобов'язання, позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 70 591 грн. 84 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 700 грн. вартості дослідження та судовий збір.

Як вбачається з матеріалів справи, Судом встановлено, що 2 лютого 2014 року о 09 год. 50 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись в місті Києві по проспекту Червонозоряному 152, не врахував безпечної швидкості руху та безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався по переду, що призвело до механічного пошкодження вказаних транспортних засобів..

Автомобіль «Мітсубісі Лансер» номерний знак НОМЕР_4 належить на праві власності ОСОБА_5, що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 28 жовтня 2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. києві, ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 28 жовтня 2011 року.

12 лютого 2014 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «СК "Україна" на підставі полісу № АС 3935837 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У зв'язку з систематичним невиконанням ПрАТ "СК "Україна" зобов'язань перед страхувальниками та потерпілими за договорами страхування та системним невиконанням розпоряджень Нацкомфінпослуг до компанії було застосовано заходи впливу, про що на офіційному сайті Нацкомфінпослуг була розміщена інформація щодо анулювання дії ліцензії ПрАТ "СК "Україна" з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (розпорядження № 905 від 30 квітня 2015 року) та щодо анулювання дії всіх ліцензії ПрАТ "СК "Україна" (розпорядження № 1263 від 4 червня 2015 року).

25 березня 2014 року ОСОБА_4 зверталася до ПрАТ "СК "Україна" із заявою про виплату страхового відшкодування. Вказаний випадок було визнано страховим та складено страховий акт. Листом від 8 грудня 2014 року страховик повідомив заявника про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, проте не виконав взяті на себе зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі № 6-2808цс15.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ліцензія ПрАТ «СК «Україна», де була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 скасована, у зв'язку із чим обов'язок відшкодування шкоди лежить на винній у вчиненні ДТП особі.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована ( правовий висновок, висловлений Верховним Судом України у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року).

Отже, доводи апеляційної скарги в тій частині, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована, а отже відповідальність за завдані збитки має нести страхова компанія, що, на думку апелянта, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог власника пошкодженого транспортного засобу, колегія суддів відхиляє, оскільки саме позивачу належить право вибору пред'явлення вимоги або до винної особи, або до страховика винної особи.

Разом з тим, колегія суддів вважає необхідними зазначити, що такий висновок колегії суддів не позбавляє права відповідача порушувати питання про захист його майнового інтересу як страхувальника та оспорювати невиконання ПрАТ СК «Україна» своїх обов'язків страховика щодо несплати страхового відшкодування.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що шкоду завдано ОСОБА_5, як власнику транспортного засобу, а з позовом до суду звернулася ОСОБА_4, оскільки як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та облікової картки реєстрації транспортного засобу, з 26 лютого 2013 року власником автомобіля НОМЕР_3 буда позивачка, а ОСОБА_5 набув право власності на даний автомобіль 3 липня 2014 року.

Таким чином, судом встановлено, що на час скоєння ДТП - 2 лютого 2014 року власником автомобіля була ОСОБА_6

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді