АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7073/17Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/789/534/17 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

з участю секретаря - Танцюра О.В.

та представника управління соціальної політики Тернопільської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2017 року по справі за позовом управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - Державна фінансова інспекція в Тернопільській області, про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги при народженні дитини та державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1, третя особа Державна фінансова інспекція в Тернопільській області про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги при народженні дитини та державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку в розмірі 33269,61грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 24.04.2014року ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога при народженні дитини з 01.01.2014 року по 31.01.2014року - 10320грн., з 01.02.2014р. по 31.01.2020р. - 1576,67грн. та по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку непрацюючим жінкам з 16.04.2014р. по 24.01.2017р. - 130грн. та державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку по доходах з 16.04.2014р. по 30.09.2014р. - 982,89грн. При призначенні допомоги відповідач була попереджена про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної допомоги та про повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім"ї. Після проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_1, станом на день подачі заяви 16.04.2014року, перебувала за межами України та не могла власноручно подати заяви про призначення допомоги, довіреність на подачу документів також відсутня. За даними СБУ в Тернопільській області ОСОБА_1 виїхала з України 19.07.2013року та в»їхала в Україну 24.05.2014року. Таким чином, заява про призначення усіх видів соціальної допомоги від 16.04.2014р. була прийнята спеціалістом І-категорії відділу з прийому громадян ОСОБА_2 з порушенням законодавства. Сума надміру виплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку склала 2452,90 грн., в т.ч. за 2014р. - 2452,90 грн., та допомоги при народженні дитини 30816,71 грн., в т.ч. за 2014р. - 27663,37 грн. та за 2015р. - 3153,34 грн., однак відповідач добровільно кошти не повернула, чим заподіяла шкоду державним інтересам та завдала збитки на суму 33269,61грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 лютого 2017 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління соціальної політики Тернопільської міської ради просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник управління соціальної політики Тернопільської міської ради апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що виплата допомоги припиняється у разі нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини, що позивачем не доведено, те, що заява про призначення усіх видів соціальної допомоги від 16.04.2014р. була прийнята спеціалістом І-категорії відділу з прийому громадян ОСОБА_2 з порушенням п.43 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім»ям з дітьми, затвердженої Постановою КМУ №1751 від 27.12.2001р. та п.2 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики №345 від 19.09.2006року, в чому вини відповідача не має.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Із змісту ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми», виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Також, статтями 13,14 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено право на одержання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку для особи (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною . Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку включно. Усиновлювачам та опікунам допомога призначається не раніше, ніж з дня прийняття рішення про усиновлення або встановлення опіки.

Частиною 2 ст. 22 Закону України від 21.11.1992 року № 2811-XII "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом.

Судом встановлено, що рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 24.04.2014року ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога при народженні дитини з 01.01.2014року по 31.01.2014року - 10320грн., з 01.02.2014р. по 31.01.2020р. - 1576,67грн. та по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку непрацюючим жінкам з 16.04.2014р. по 24.01.2017р. - 130грн. та державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку по доходах з 16.04.2014р. по 30.09.2014р. - 982,89грн.

Проведеною Державною фінінспекцією в Тернопільській області ревізією встановлено, що ОСОБА_1, станом на день подачі заяви 16.04.2014року, перебувала за межами України та не могла власноручно подати заяви про призначення допомоги, довіреність на подачу документів також відсутня.

За даними СБУ в Тернопільській області ОСОБА_1 виїхала з України 19.07.2013року та в»їхала в Україну 24.05.2014року.

Заява про призначення усіх видів соціальної допомоги від 16.04.2014р. була прийнята спеціалістом І-категорії відділу з прийому громадян ОСОБА_2 з порушенням п.43 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім»ям з дітьми, затвердженої Постановою КМУ №1751 від 27.12.2001р. та п.2 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики №345 від 19.09.2006року.

Сума надміру виплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку склала 2452,90грн., в т.ч. за 2014р. - 2452,90грн., та допомоги при народженні дитини - 30816,71грн., в т.ч. за 2014р. - 27663,37грн. та за 2015р. - 3153,34грн.

Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради направлено ОСОБА_1 повідомлення за вих.№2346/13.8 від 30.06.2015року про повернення переплати виплаченої допомоги в розмірі 33269,61 грн., однак до цього часу добровільно кошти не повернуті.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом першої інстанції встановлено, що звертаючись до суду із позовом, позивач посилається на те, що згідно інформації Служби Безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_1 виїхала з України 19.07.2013 року та виїхала в Україну 16.03.2013 року, в'їхала з України 24.05.2014 року, в результаті чого їй зайво нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та допомогу при народженні дитини та завдано державному бюджету матеріальної шкоди на суму 33269,61 грн.

Виходячи з наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку позивачем не наведено, які саме зловживання допущені ОСОБА_1 при наданні нею документів для призначення соціальної допомоги, та які відомості в наданих документах є свідомо неправдивими або із приховування відомостей щодо її майнового стану та доходів, при наявності яких, позивачці не могли бути призначені державні соціальні допомоги.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те що судом не в повному обсязі з'ясовано обставини справи зокрема не досліджено акт Державної фінінспекції в Тернопільській області від 27.05.2015 року та допущено порушення вимог процесуального законодавства є безпідставними та не підлягають до задоволення .

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління соціальної політики Тернопільської міської ради - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма