АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/2819/17 Головуючий 1 інстанції
Справа № 619/791/16ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач Хорошевський О.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

ОСОБА_2

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання недійсними кредитних договорів, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк») про визнання недійсними кредитних договорів № CNL-702/058/2006 від 20.11.2006 року та МL-702/606/2008 від 24.01.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 20 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № CNL-702/058/2006 про надання кредиту на суму 15 000 дол. США строком до 21 листопада 2016 року, за користування коштами встановлюється плата у розмірі 13,99 % річних (фіксована процентна ставка). В подальшому до кредитного договору-1 вносилися зміни шляхом укладання додаткових угод.

У якості забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаним кредитним договором-1 було укладено договір іпотеки № PCNL-702/058/2006 від 20 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4. Предметом іпотеки згідно п.п.3.1. Договору іпотеки № PCNL-702/058/2006 від 20 листопада 2006 року є житловий будинок, що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка, вул. Леніна, буд. 225.

24 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ML -702/606/2008 про надання кредиту на суму 15 000. дол. США строком до 24 січня 2018 року, зі сплатою 13.45% річних (5,99 % річних + FIDR - плаваюча процентна ставка). В подальшому до кредитного договору-2 вносилися зміни шляхом укладання додаткових угод.

У якості забезпечення виконання зобовязань позивача - позичальника за вказаним кредитним договором-2 було укладено договір іпотеки № PML -702/606/2008 від 24.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4. Предметом іпотеки згідно п.н.3.1. договору іпотеки № PML -702/606/2008 від 24 січня 2008 року є житловий будинок, то знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка. вул. Леніна, буд. 225.

В листопаді 2015 року позивач дізнався про порушення свого права з боку відповідача.

Позивач вважає, що оскаржувані кредитні договори містять суперечливі та дискримінаційні по відношенню до нього умови, адже при їх підписанні відповідач не виконав умови Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-Х1І від 12.05.1991 р., свідомо не надав ОСОБА_3 перед укладанням кредитних договорів та після їх укладання, інформації, що передбачена п. 2 та 4 ст. 11 Закону, для того, щоб вплинути на здійснення позичальником - ОСОБА_3 вибору щодо отримання кредитів саме у відповідача, так як побачивши реальну процентну ставку та реальний розмір абсолютного подорожчання кредиту, ОСОБА_3 міг відмовитись від отримання кредиту у відповідача, та звернутися до іншого банку.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року позовні вимоги були задоволені у повному обсязі.

Визнано недійсним кредитний договір № CNL-702/058/2006 від 20.11.2006 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

Визнано недійсним кредитний договір № ML -702/606/2008 від 24.01.2008 року, укладений міжЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ПАТ «ОТП Банк», як правонаступник ЗАТ «ОТП Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Посилається на те, що ОСОБА_3 був належним чином ознайомлений з усіма умовами кредитування по програмі «Кредит на відновлення капіталу (споживчі цілі)», що підтверджується копією Інформаційного листка з додатком розрахунком орієнтовної сукупної вартості кредиту, які були особисто засвідчені підписом ОСОБА_3

Також зазначає, що на час укладання кредитного договору № CNL-702/058/2006 укладеного у 2006 році, Постанова Правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року, на яку посилається суд в оскаржуваному рішенні, не діяла. Проте додаткові угоди, що були укладені з позивачем після набрання чинності зазначеної Постанови, мали всі необхідні графіки.

Вважає, що при укладанні кредитних договорів № CNL-702/058/2006 від 20.11.2006 року та МL-702/606/2008 від 24.01.2008 року сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладання договорів не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору споживчого кредиту «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», які підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

Наведені обставини свідчать про повідомлення банком боржника про усі умови кредитування, а отже позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та безпідставними.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач обґрунтовано вважає умови спірних кредитних договорів такими, що суперечать нормам діючого на момент укладання законодавству України, а тому є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків та погіршення становища позивача, що є підставою визнання таких договорів недійсними.

При цьому суд виходив з того, що банк не надав позивачу, як споживачу фінансової послуги, при укладенні кредитних договорів, у письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». У договорах не зазначено умов, передбачених ч. 4 ст. 11.

Так у кредитному договорі від 20.11.2006 року не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту із урахуванням кредитної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також не зазначено її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором; не міститься графіку платежів у будь-якому вигляді; не розкрито інформацію передбачену п. п. в), и), і) п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Оспорюваний кредитний договір від 24.01.2008 року містить такі недоліки: не встановлено умов надання кредиту, зокрема про можливі настання валютних ризиків для позичальника; не встановлено, не розкрито та є відсутніми обовязкові умови, щодо основних економічних і правових вимог виникнення іпотечного боргу, шляхом оприлюднення їх у письмовій формі, іще до укладення такого договору; не встановлено інфляційного застереження та відсутні належні дані і відомості, відносно досягнутої домовленості, про розрахунки індексації інфляційних втрат вартості предмету іпотеки та збереження її реальної вартості; не зазначені наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. А надання цієї інформації передбачене частинами в), и), і) п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; крім того, формування волі позичальника щодо укладення кредитного договору 2 відбувалось під впливом інформації, що зазначена в додатку № 1 до кредитного договору № МІ-702/606/2008 від 24 січня 2008 року (графіку платежів), яка не відповідала дійсності, а виконання спірного правочину направлено на отримання кредитором (відповідачем по справі) прихованого прибутку та виникнення не передбачених втрат у боржника, в чому в діях відповідача є умисел, який полягає в замовчуванні реальної ціни пропонованої фінансової послуги та декларуванні в додатку № 1 до кредитного договору 2 заниженої ціни у вигляді «абсолютного значення подорожчання кредиту», що зазначене в сумі 14454,83 грн., що є неприпустимим.

Під час укладення оспорюваних договорів банк приховав від позичальника повну та обєктивну інформацію, щодо ціни договорів, кінцевої сукупної вартості кредитів для здійснення ним, як споживачем фінансової послуги, свідомого вибору, тобто ввів позивача в оману щодо істотної умови договору його ціни.

При цьому суд виходив з того, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, оскільки про недоліки оспорюваних договорів дізнався у листопаді 2015 року звернувшись за консультацією до фахівця в галузі права та економіки.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Кредитний договір від 20.11.2006 року складається з двох частин та додаткових договорів (а.с. 9-30).

В результаті укладення додаткових договорів сторони домовились про нову дату остаточного повернення кредиту 21 листопада 2021 року, зміну розміру та механізму відсотків, викласти графік платежів у новій редакції (п. п. 2.1.2, 2.3, 3.5 додаткового договору № 1 від 20.04.2011 року (а.с. 30).

Підписанням додаткових договорів від 07.07.2010 року та 29.09.2010 року ОСОБА_3 висловив свою обізнаність з тарифами банку (а.с. 23, 26).

Кредитний договір від 24.04.2008 року складається з двох частин, додатку до нього та додаткових договорів (а.с. 34-58).

Договір передбачає графік платежів та домовленість за всіма істотними умовами.

За правилом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказів про наявність підстав звільнення від доказування позивачем надано не було.

Будь-яких відомостей того, що під час укладання договору відповідач вказав позивачу меншу суму подорожчання кредиту суду не надано.

Позивачем не доведено, що умови, на яких укладався договір, в частині його ціни не відповідають реальним умовам на яких позивач повинен був виконувати взяті на себе зобовязання.

Оскільки за нормами ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях підстави вважати доведеними доводи позивача відсутні.

До того ж вирішуючи спір суд керувався положеннями ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що існує після змін внесених Законом № 3795-VI від 22.09.2011 року, хоча спірні правовідносини виникли раніше.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, а норми матеріального права були застосовані неправильно оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

ОСОБА_2