Справа №479/187/17 13.12.2017 13.12.2017 13.12.2017
Провадження №22-ц/784/2203/17
Справа №479/187/17
Провадження № 22ц/784/2203/17 Головуючий у 1-ї інстанції Микитей Л.Л.
Категорія 23 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Тищенком Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2017 року

за її позовами

до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Агрофірма Корнацьких»

про дострокове розірвання договору оренди і

стягнення заборгованості по орендній платі,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про дострокове розірвання договору оренди, укладеного 1 січня 2006 року між її померлим батьком ОСОБА_3 і відповідачем.

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про стягнення заборгованості по орендній платі за період з 2009 року по день її звернення до суду та стягнення пені у відповідності до пункту 14 договору оренди.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 серпня 2017 року обидва позови обєднані в одне провадження.

В обґрунтування позовів ОСОБА_2 зазначала, що її батьку ОСОБА_3 належала на праві власності земельна ділянка площею 2,92га, яка розташована в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

1 січня 2006 року ОСОБА_3 уклав з відповідачем договір оренди земельної ділянки строком на 50 років.

Згідно умов зазначеного договору орендна плата визначена у фіксованому розмірі 571 грн. 53 коп., яку відповідач повинен сплачувати не пізніше 20 грудня кожного року.

25 серпня 2009 року ОСОБА_3 помер і позивачка як спадкоємиця прийняла спадщину, яку оформила за рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 5 листопада 2015 року, та 11 вересня 2016 року зареєструвала своє право у державному реєстрі.

Після оформлення спадкових прав, позивачка неодноразово зверталася до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» з вимогою виплати заборгованості по орендній платі та укладення нового договору, але в укладенні договору їй було відмовлено, а заборгованість не сплачена.

Посилаючись на те, що відповідач не виплатив орендну плату за період з 2009 року по 2016 рік, позивачка просила достроково розірвати договір оренди, та стягнути з відповідача на її користь 4 000 грн. 71 коп. заборгованості по орендній платі та 4 014 грн. 09 коп. пені.

Заочним рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2017 року позов про стягнення сум задоволено частково, у задоволені позову про розірвання договору відмовлено. Ухвалено про стягнення з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_2 4 000 грн. 71 коп. заборгованості по орендній платі, та на користь держави 640 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2017 року з ОСОБА_2 стягнуто 640 грн. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення суду змінити, та задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно з положеннями статей 13, 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Змістом цього договору є права та обовязки сторін договору, щодо використання земельної ділянки, визначення розміру орендної плати, порядок і умови її сплати, припинення договору та відшкодування збитків.

Судом встановлено, що за договором оренди земельної ділянки №22/Ск та додатком №1 до нього, укладеними між ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та ОСОБА_3 строком на 50 років, товариство зобовязано сплачувати орендодавцю щорічно до 20 грудня того ж року орендну плату у фіксованому розміру 571 грн. 53 коп. без урахування індексів інфляції (а.с.30-32).

З моменту підписання договору земельна ділянка обробляється орендарем. Підтвердження виплати щорічної орендної плати на користь орендодавця ОСОБА_3 за увесь період дії договору немає (а.с.30-33).

25 серпня 2009 року орендодавець ОСОБА_3 помер та після його смерті спадщину у вигляді спірної земельної ділянки прийняла позивачка ОСОБА_2 та її оформила на підставі рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 5 листопада 2015 року.

З моменту смерті орендодавця ОСОБА_3 та по день звернення ОСОБА_2 із даним позовом до суду 2 березня 2017 року, орендна плата відповідачем правонаступнику орендодавця ОСОБА_3 ОСОБА_2 в грошовому виразі не виплачена, так як заяв на імя орендаря від орендодавця щодо отримання плати в натуральній формі сільгосппродукцією згідно до пункту 9 договору оренди не подавалося.

Дані про повідомлення правонаступника щодо можливості отримання орендної плати за договором або її накопичення на депозитному рахунку нотаріусу (стаття 537 ЦК України), відкриттям рахунку на вимогу, чи будь-яким іншим шляхом, відповідачем ТОВ «Агрофірма Корнацьких» суду не надано, навпаки, відповідачем зазначено, що у товариства завжди є кошти, а тому право на їх своєчасне отримання залежить тільки від обовязку орендодавця звернутися до орендаря та їх отримати.

Між тим, змістом пунктів 9, 11 договору оренди передбачено, що оренда плата вноситься орендарем, а не сплачується тільки на вимогу орендодавця.

Визначення шляхів її сплати із каси або перерахування на банківський розрахунковий рахунок орендодавця, не звільняє орендаря від своєчасності виконання обовязку по внесенню (сплаті) щорічної орендної плати, яка ним за договором виплачується без врахування індексу інфляції.

Тому, встановивши, що відповідач не в повному обсязі розрахувався з позивачем по орендній платі, у розмірі встановленому договором, суд дійшов правильного висновку про наявність у нього невиконаних зобовязань по договору оренди та обовязок їх виконати за період оренди земельної ділянки в 2009-2016р.р..

Разом з цим, визначаючи розмір заборгованості по орендній платі, суд не врахував, що на товаристві лежить обовязок сплатити податок та військовий збір при виплаті позивачці вказаних платежів і не зазначив про це в рішенні.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі слід змінити на підставі ст. 309 ЦПК України та в рішенні зазначити про стягнення за період 2009-2016р.р. - 3843 грн. 44 коп. заборгованості по орендній платі з відрахуванням зазначеного податку та за 2014-2016р.р. військового збору ((571 грн. 53 коп. - 571 грн. 53 коп.х15%)х5 + (571 грн. 53 коп. - 571 грн. 53 коп.х15% - 571грн. 53 коп.х1,5%)х2 + (571 грн. 53 коп. - 571 грн. 53 коп.х18% - 571грн. 53 коп.х1,5%) = 2446 грн. 64 коп. = 3 843 грн. 44 коп.).

Окрім цього, відмовляючи у задоволені вимог про стягнення пені, при задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості по орендній платі, місцевий суд не врахував положення пункту 14 договору оренди, яким передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення. Виключень за цими наслідками цивільно-правової відповідальності орендаря договором не передбачено.

Отже, виходячи з обсягу заявлених вимог, проведеного позивачкою розрахунку пені за період з 26 травня 2016 року по 26 травня 2017 року, останню слід розрахувати наступним чином: (3 383 грн. 46 коп. (заборгованість по орендній платі за період 2009-2015р.р.):100х0,3%х 208 днів (з 26 травня 2016 року по 20 грудня 2016 року день розрахунку за договором)) = 2 111 грн. 28 коп. + (( 3 843 грн.:100х0,3%х 157 днів (21 грудня 2016 року по 26 травня 2017 року)) = 1 810 грн. 31 коп., внаслідок чого загальна сума пені за несвоєчасне внесення орендної плати складе 3 921 грн. 59 коп., з якої, після її сплати, позивачка особисто внесе визначені державою податок та збір.

Тому, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення пені суд першої інстанції ухвалив в цій частині рішення, яке суперечить нормам матеріального права та обставинам справи.

За такого, встановивши, що відповідач не розрахувався з позивачкою по орендній платі, у розмірі встановленому договором, суд помилково вважав, що такий обовязок у нього виник у лютому 2017 року, і тому безпідставно відмовив у задоволені вимог про розірвання договору, посилаючись на відсутність в таких діях орендаря систематичності порушення обовязку за договором.

В той же час, такий висновок місцевого суду суперечить як самим умовам договору щодо строкового платного використання земельної ділянки, та виконання орендарем обовязку по щорічному внесенню орендної плати, так і обставинам справи щодо відсутності в діях відповідача належного та систематичного виконання цього обовязку з акумуляцією коштів для виплати орендодавцю або його правонаступнику.

Посилання відповідача у запереченнях щодо моменту, з якого у позивачки виникло право вимоги, який ним повязується з моментом реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, є помилковим тлумачення діючого законодавства, так як у відповідності до частини 5 статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття, незалежно від часу її прийняття, що в даному випадку є 25 серпня 2009 року.

Доводи про відсутність підстав у ТОВ «Агрофірма Корнацьких» покладення орендної плати на депозит у звязку з постійним проживання позивачки у місці виконання зобовязань с. Криве Озеро, по своєї суті є перекрученням обставин справи, так як пункт 1 частини 1 статті 537 ЦК України зобовязує боржника, у даному випадку відповідача, виконати свій обовязок, за своїм бажанням, шляхом внесення належних з нього кредиторові коштів на депозит нотаріусу, у разі відсутності кредитора у місці виконання зобовязань, який у даному випадку, є орендар ОСОБА_3, про відсутність якого у місці виконання відповідач повинен був зясувати, ще у грудні 2009 року.

Тому твердження відповідача про можливість списання коштів з депозиту нотаріусу до бюджету не звільняє орендаря від належного виконання ним обовязку, покладеного на нього договором оренди.

Також, за наданими позивачкою письмовими доказами, вона, окрім усних звернень, починаючи з 2015 року неодноразово зверталася письмово до посадових осіб товариства з вимогою виплатити їй заборгованість з орендної плати та укласти новий договір.

Тому, враховуючи досліджені обставини справи, положення статей 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», які регулюють спірні правовідносини, та вимагають систематичності несплати орендної плати, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди у звязку з порушенням орендатором свого обовязку щодо систематичної виплати орендної плати на протязі 2009-2016р.р., в тому числі у період 2015-2016р.р. з виплатою заборгованості за попередні роки, зважаючи на неодноразові письмові звернення позивачки.

Враховуючи викладене, та у відповідності до пунктів 3, 4 статті 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовів ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням нового, за яким договір оренди, укладений між померлим ОСОБА_3 і ТОВ «Агрофірма Корнацьких» слід розірвати, та стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2 3 921 грн. 59 коп. пені.

Також, виходячи із положень статті 88 ЦПК України, судове рішення в частині стягнення судових витрат з відповідача слід змінити, а додаткове рішення про стягнення судового збору з позивачки скасувати. З ТОВ «Агрофірма Корнацьких» слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 280 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та на користь позивачки 1 408 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2017 року в частині задоволених вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі, та розподілу судових витрат змінити, а в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені і розірвання договору оренди, та додаткове рішення цього ж суду від 18 жовтня 2017 року скасувати, та ухвалити нове, яким позовні вимоги про стягнення орендної плати та пені задовольнити частково, а позов про розірвання договору оренди задовольнити повністю.

Договір оренди землі №22/Ск, укладений 1 січня 2006 року між ОСОБА_3 і ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на право оренди земельної ділянки загальною площею 2,92га, розташованої в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, та зареєстрований у Кривоозерському реєстраційному відділі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 1 листопада 2006 року за №83 розірвати достроково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_2 - 3 843 грн. 44 коп. заборгованості по орендній платі з урахуванням відрахування податку та збору за період 2009-2016 років, 3 921 грн. 59 коп. пені за затримку внесення орендної плати, а також 1 408 грн. судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на користь держави судовий збір в розмірі 1 208 грн. 00 коп. за розгляд справи у суді першої інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча О.О.Ямкова

Судді С.Ю.Колосовський

ОСОБА_4