МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_________________________________________________________
Номер провадження №6/521/400/17
УХВАЛА

19 жовтня 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Малиновського Відділу ДВС міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2017 року заявник звернувся із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

В обґрунтування подання заявник послався на те, що на примусовому виконанні в Малиновському Відділі ДВС міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження № 52154411 по виконанню виконавчого листа 521/19521/15ц, виданого 23.08.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів.

Боржник, однак, від виконання рішення суду ухиляється.

Учасники цивільного процесу в судове засідання не зявились, повідомллялись про розгляд подання в порядку ст.ст. 74-76 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, просив вирішити подання за його відсутності.

Дослідивши подання, матеріали з виконавчого провадження, матеріали цивільної справи №521/19591/15 ц, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно Конституції України, ЦПК України обовязковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Європейський суду з прав людини, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Так, згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадяни України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є :

дія неврегульованих зобовязань

ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Зазначене узгоджується із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5.

Як визначено Судовою практикою щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного Суду України від 01.02.2013 року ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків; на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 31.05.2016 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 217480 грн. 28 коп. та судовий збір 3262 грн. 20 коп.

Рішення суду набрало законної сили.

Добровільно рішення суду боржником не виконано.

23.08.2016 року судом виданий виконавчий лист.

Постановою Малиновського ВДВС міста ОСОБА_2 від 7.09.2016 рокувідкрито виконавче провадження.

Постанова державного виконавця боржником не оскаржена.

В процесі її виконання державним виконавцем був перевірений майновий стан боржника, встановлена відсутність майна, зареєстрованого за боржником.

Грошові кошти на виконання рішення суду із заробітку відповідача не відраховуються.

За місцем проживання боржник фактично відсутній, що підтверджується актом державного виконавця від 16.06.2017 року.

При таких обставинах суд вважає, що на час розгляду судом подання існують не врегульовані зобовязання, які відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» можуть бути підставою для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Окрім того, судом встановлений факт навмисного та свідомого ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Такий факт вже відбувся і є обєктивно наявним.

Враховуючи, що в процесі розгляду подання суду надані належні докази, як самого факту неврегульованого зобовязання, так і ухилення боржника від виконання рішення суду, подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 293, 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання Малиновського Відділу ДВС міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) до погашення заборгованості за виконавчим листом № 521/19521/15 Ц, виданим 23.08.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси.

Виконання ухвали суду покласти на Державну прикордонну служби України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: С.В. Маркарова