Справа № 243/4515/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Кузнецов Р.В.

при секретарі Малиновській І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Словянську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Словянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті в певний час,

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2017 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою за участю заінтересованої особи Словянського районного ВДРАЦС, в якій просив встановити факт, що його дружина ОСОБА_2 померла 24 січня 2015 року у м. Севастополь Автономної Республіки Крим.

У заяві про встановлення факту смерті заявником зазначено, що 24 січня 2015 року у м. Севастополь Автономної Республіки Крим померла його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свідоцтво про її смерть він отримав у Нахімовському відділі ДРАЦС м. Севастополя 26.01.2015 р. Розуміючи, що отримані ним документи у м. Алчевську є недійсними, він звернувся до Словянського районного ВДРАЦС з проханням зареєструвати смерть ОСОБА_2, однак йому відмовили у державній реєстрації смерті у звязку із відсутністю у нього оригіналу лікарського свідоцтва про смерть встановленої форми з печаткою медичного закладу України. Зазначив, що встановлення факту смерті дружини йому необхідне для отримання свідоцтва про її смерть. Просив встановити факт смерті ОСОБА_2 24 січня 2015 року у м. Севастополі Автономної Республіки Крим.

Заявник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, за участю його представника адвоката ОСОБА_3, заявлені ним вимоги задовольнити.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3, який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді першої та апеляційної інстанції по цивільній справі б/н від 28.04.2017 р., не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Представник заінтересованої особи Словянського районного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового засідання, але до зали суду не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначив, що заперечень не має.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положення ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії ІІІ-НО № 426861 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 19 лютого 1982 року /а.с.10/.

Відповідно до довідки про причину смерті, виданої Нахімовському відділі ДРАЦС м. Севастополя, № 139 від 26.01.2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 24 січня 2015 року, причина смерті великовогнищевий кардіосклероз /а.с.9 з.б./.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КМ № 503750 від 26.01.2015 р. ОСОБА_2 померла 21 січня 2015 року, про що 26 січня 2015 року складено відповідний актовий запис № 139 у Нахімовському відділі ДРАЦС м. Севастополя Автономної Республіки Крим /а.с.92/.

З фотознімків, доданих до заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2, вбачається, що на цвинтарі знаходиться памятник, на якому зазначено, що там похована ОСОБА_2, та зазначено дати «08.07.1941 24.01.2015 р.» /а.с.13/.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

На звернення ОСОБА_1 до Словянського районного ВДРАЦС йому було відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки ним предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження /а.с.4/.

Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто свідоцтво про смерть ОСОБА_2, померлої 24 січня 2015 року, видане 26.01.2015 р. в м. Севастополі - на території, тимчасово не підконтрольній Україні, не створює правових наслідків.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...».

Таким чином суд бере до уваги відомості, які зазначені у свідоцтві про смерть серії І-КМ № 503750 від 26.01.2015 р., виданому у Нахімовському відділі ДРАЦС м. Севастополя Автономної Республіки Крим, враховуючи неможливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих документах, хоча й не визнає зазначені довідку та свідоцтво про смерть офіційним документом.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки породжує для нього правові наслідки отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ОСОБА_2Г.у відділі ДРАЦС.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 в певний час, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість.

Відповідно до положення п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що м. Севастополь Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду.

Керуючись статтями 3, 57-59, 60, 234, 256-259, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Словянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті в певний час задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Катеринівка Першотравневого району Миколаївської області, громадянка України, померла в Україні, в м. Севастополі, 24 січня 2015 року, причина смерті великовогнищевий кардіосклероз.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р.В. Кузнецов