Провадження № 2/127/5013/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення порядку участі у вихованні дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення порядку участі у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в серпні 2017 року звернулась до суду із вимогами до ОСОБА_2 і просила визначити спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у виді побачень за бажанням дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоровя та інтересів дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.08.2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано.

Від шлюбу народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з матірю.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 791 від 09.04.2009 року про визначення порядку участі у вихованні дітей було встановлено наступний порядок участі відповідача у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3: з пятниці 10:00 години до неділі 10:00 години, два тижні серпня літній відпочинок з бабою та дідом.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день доньці вже 12 років, і вона в праві самостійно вирішувати скільки і коли їй спілкуватися з батьком. Але відповідач в категоричній формі примушує позивача і доньку виконувати встановлений порядок вищезазначеного рішення. Цей факт пригнічує доньку, вона не бажає спілкуватися з батьком за певним графіком. Крім того, після спілкування з батьком приходила засмучена.

У звязку з вищенаведеним позивач звернулася до суду.

Відповідач ОСОБА_2 у вересні 2017 року звернувся до суду із зустрічними вимогами до ОСОБА_1 і просив усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3, шляхом визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2: у вівторок з 17:00 год. по 20:00 год.; з пятниці 10:00 год. до неділі 10:00 год.; Два тижні літній відпочинок з батьком, з правом виїзду за кордон.

Позовні вимоги відповідача ґрунтуються на тому, що сторони є батьками дитини. ОСОБА_1 перешкоджає ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною. До того ж з 2014 року заперечує проти літнього спільного відпочинку з дитиною. ОСОБА_2 хоче мати можливість возити ОСОБА_3 на відпочинок за кордон, але немає такої можливості у звязку з постійними запереченнями матері.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, вказуючи обставини викладені у позові. В задоволенні зустрічних вимог просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, заперечували проти їх задоволення, одночасно підтримуючи свої зустрічні вимоги та наполягаючи на їх задоволенні.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради підтримала висновок комісії, відповідно до якого визнано за доцільним визначити ОСОБА_2 такий спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2: спілкування дитини з батьком можливе за умови наявності у дитини бажання.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що являється сусідкою ОСОБА_2 Пояснила, що останні завжди спокійний, криків не чула. Чула лише як мати ОСОБА_2 кричала, що дитина була в дворі без нагляду. Говорила також, що мати не дозволяє дитині приходити до батька.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що являється братом ОСОБА_2 Вказав, що дитина зараз не спілкується з батьком, бо мати не дозволяє, однак раніше батько займався вихованням дитини. При цьому ОСОБА_3 спілкувалась з його донькою ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що з великим трудом їздили на відпочинок, оскільки мати дитини перешкоджала батьку у спілкуванні з дитиною, до останнього часу було невідомо, чи поїдуть, чи ні.

Психолог ОСОБА_10 повідомила суду, що займалась неповнолітньою дитиною з червня 2017 року. На перший сеанс дитину привела мама, проводились заняття психотерапії. Дитиною захоплювалась, оскільки в ОСОБА_4 великий інтелект, дитина творча, малює. Висновок давала, виходячи зі своєї роботи. Зазначила, що в дитини є великі страхи та вона боїться батька, оскільки батько проявляє великі вимоги до доньки. Дитина говорила про агресивні дії з боку батька. Дитина розказувала про насилля під час уроків, приниження та обезцінення з боку батька. Так, батько примушує їсти їжу, яку дитина не хотіла. В снах дитини є безумний страх, що батько вбиває її та інших дітей. При цьому з мамою в доньки дуже близькі відносини, а коли розмова йде про батька, дитина починає боятися.

Неповнолітня ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що мама її кращий друг, вони спілкуються про школу, гуляють з собакою, мама проводить її на заняття. Однак немає підтримки та любові з боку батька, який її бив, обзивав, погано відносився, примушував робити те, чого вона не хотіла. Так, її закривали в номері готелю, говорили, поки вона не вивчить таблицю множення, вона не вийде. Зазначила, що їй не подобається навчання їзди на велосипеді шляхом биття, а також далекі поїздки. В черні вона перестала ходити до батька. Батько казав не говорити по телефоні з мамою під час зустрічей.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 041993 від 22.08.2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано.

Від спільного життя сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 000125.

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-А № 066496 від 24.02.2009, 24.02.2009 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Кульмач».

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 791 від 09.04.2009 року про визначення порядку участі у вихованні дітей було встановлено наступний порядок участі відповідача у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3: з пятниці 10:00 години до неділі 10:00 години, два тижні серпня літній відпочинок з бабою та дідом.

Відповідно до довідки, наданої класним керівником навчального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 18», в якому навчається дитина ОСОБА_3 остання вихована, чемна, толерантна, комунікабельна, інтелігентна. Має достатній рівень навченості. Перевагу надає гуманітарним наукам.

Відповідно до акту обстеження житлово побутових умов проживання дитини від 19.06.20107 року встановлено, що батьки ведуть здоровий спосіб життя. Мати приділяє достатньо уваги своїй доньці. Допомагає дитині при виконанні домашніх завдань, якщо виникають труднощі.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 791 від 09.04.2009 року про визначення порядку участі у вихованні дітей було встановлено наступний порядок участі відповідача у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3: з пятниці 10:00 години до неділі 10:00 години, два тижні липня літній відпочинок з батьком.

В ході судового розгляду встановлено, що з червня 2017 року ОСОБА_2 перестав бачитись з донькою ОСОБА_3

Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 26.10.2017 року № 01-00-011-46213 про доцільність визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3, 31.01.2005 року вбачається, що орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити ОСОБА_2 такий спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2: спілкування дитини з батьком можливе за наявності у дитини бажання.

Згідно зі ст. 19 СК України та ст. 212 ЦПК України суд здійснює перевірку висновку органу опіки та піклування на предмет обґрунтованості й повноти та може з ним не погодитись, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частинами другою та третьою статті 157 Сімейного кодексу України встановлюється, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст. 158 СК України за заявою матері або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Згідно з частинами першою та другою статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 18.12.2008 року в справі "Савіни проти України" повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 ( 995_004 ) (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87).

Суд також повторює, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини" (Haase v. Germany), N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)).

Враховуючи інтереси дитини та обох батьків, приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, суд вважає та приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 слід задовольнити частково. Визначити спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у виді побачень батька з дитиною з 10.00 годин пятниці до 10.00 годин неділі та два тижні липня - літній відпочинок з батьком за умови наявності у дитини бажання.

Суд звертає увагу, що до червня 2017 року сторони брали участь у вихованні дитини з урахуванням часу, визначеного відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 791 від 09.04.2009 року про визначення порядку участі у вихованні дітей, яким було встановлено наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3: з пятниці 10:00 години до неділі 10:00 години, два тижні липня літній відпочинок з батьком.

При цьому позивачем ОСОБА_2 з урахуванням обставин справи не обґрунтовано необхідність зустрічей з дитиною ще й у вечірній час вівторка. Суд звертає увагу, що батько не позбавлений права звернення до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без згоди матері.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду на даний час дитина, якій є 12 років та яка є достатньо зрілою, висловила категоричну незгоду щодо побачень з батьком. При цьому вказала, що можливо в подальшому в неї зявиться бажання бачити батька. А тому суд вважає, що з метою уникнення в подальшому психологічного травмування дитини зустрічі дитини з батьком повинні відбуватись за умови її бажання. Вато зазначити, що задоволення позову в спосіб, зазначений позивачем, без конкретного часу, фактично унеможливить виконання в подальшому рішення суду.

В звязку із частковим задоволенням позовів судові витрати понесені сторонами слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 150, 151, 153, 157, 158, 159 СК України, ст.ст. 10, 11, 60,212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення порядку участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, а участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення порядку участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у виді побачень батька з дитиною з 10.00 годин пятниці до 10.00 годин неділі та два тижні липня - літній відпочинок з батьком за умови наявності у дитини бажання.

Судові витрати залишити без відшкодування.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя