АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1149/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53,54 Льон О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Сіренка Ю. В.
при секретаріНаконечній М. М.

позивач ОСОБА_6

представника позивача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до міністерства освіти і науки України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та видачу трудової книжки,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 12.01.2017 року звернувся до Канівського міськрайонного суду з позовною заявою до міністерства освіти і науки України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

18.01.2017 року ОСОБА_6 звернувся до Канівського міськрайонного суду з позовною заявою до міністерства освіти та науки України про проведення остаточного розрахунку, стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку та видачу трудової книжки.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 08.02.2017 року вказані вище позовні заяви ОСОБА_6 до міністерства освіти і науки України об'єднано в одне провадження.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07.12.2011 року між міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та ним було укладено трудовий контракт про призначення його на посаду директора державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» на строк з 20.12.2011 року по 20.12.2016 рік. Наказом міністерства освіти і науки, молоді та спорту України №608-к від 14.12.2011 року його було призначено директором ДНЗ «Канівське вище професійне училище» строком на 5 років з 20.12.2011 року по 20.12.2016 pік, тобто 1827 днів (3 роки по 365 днів та 2 роки по 366 днів).

Наказом міністерства освіти і науки України № 629-к від 30.11.2016 року його звільнено з 20.12.2016 року з посади директора ДНЗ «Канівське вище професійне училище» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

ОСОБА_6 своє звільнення вважає незаконним, у зв'язку з чим просив суд визнати наказ міністерства освіти і науки України № 629-к від 30.11.2016 року незаконним та поновити його на посаді директора державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» з 21.12.2016 року. Стягнути з міністерства освіти і науки України через рахунки ДНЗ «Канівське вище професійне училище» середній заробіток за час вимушеного прогулу та час затримки повного розрахунку при звільненні та моральну шкоду в сумі 25 000 грн.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 до міністерства освіти і науки України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та видачу трудової книжки, суд першої інстанції прийшов до висновку, що звільнення позивача відбулось відповідно до умов укладеного з ним контракту та згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 07.12.2011 року між міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та ОСОБА_6 було укладено трудовий контракт про призначення його на посаду директора державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» на строк з 20.12.2011 року по 20.12.2016 рік. На підставі вказаного контракту наказом міністерства освіти і науки, молоді та спорту України №608-к від 14.12.2011 року ОСОБА_6 призначено за результатами конкурсного відбору на посаду директора державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» строком на 5 років з 20.12.2011 року по 20.12.2016 pік.

Наказом міністерства освіти і науки України № 629-к від 30.11.2016 року ОСОБА_6 звільнено з 20.12.2016 року з посади директора державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії контракту відповідно до статті 24 Закону України «Про професійно-технічну освіту», враховуючи подання управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації від 11.11.2016 № 2337.

Пунктом 3 вказаного наказу міністерства освіти і науки України № 629-к від 30.11.2016 зобов'язано управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації: довести наказ до відома ОСОБА_6 та колективу училища; зробити відповідний запис у трудовій книжці та видати ОСОБА_6 належно оформлену трудову книжку разом з копією цього наказу у день звільнення; забезпечити проведення з ОСОБА_6 усіх розрахунків у порядку і строки, передбачені законодавством.

Позивач вважає, що відповідно до умов контракту останнім днем його роботи має бути 19.12.2016 року, а так як він був допущений до роботи 20.12.2016 року і звільнений з роботи 20.12.2016 року, то на думку позивача таке звільнення його з роботи проведено вже за межами дії контракту, а тому наказ про звільнення його з роботи на думку позивача є незаконним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуваючи на посаді директора училища, 20.12.2016 року не надав комісії управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації або відповідальній особі за ведення трудових книжок училища трудової книжки для внесення в неї запису, своїми діями перешкодив виконанню управлінням доручення визначеного пунктом 3 вказаного вище наказу міністерства освіти і науки України № 629-к від 30.11.2016 про звільнення ОСОБА_6

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

За ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що 20.12.2016 позивача було ознайомлено з наказом про його звільнення, про що він вказує у позовній заяві та проведено розрахунок при звільненні, тобто виплату усіх сум, що належать йому при звільненні, про що позивач не заперечував у суді.

Згідно п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 ст.23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Згідно пункту 26 контракту вказано на умови його припинення, серед яких - припинення контракту у зв'язку з закінченням строку його дії.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що строк дії трудових відносин між ним та відповідачем закінчувався в останній день дії контракту - 19.12.2016 і його звільнення повинно було бути проведене не 20.12.2016, а 19.12.2016 є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції оскільки ґрунтується лише на припущеннях.

В своєму рішенні районний суд зазначив, що у трудовому контракті та наказі про призначення позивача визначено строк, встановлений за погодженням сторін, а саме з 20.12.2011 до 20.12.2016, тому в наказі про звільнення вказано 20.12.2016 , як останній день роботи працівника, а отже і день звільнення, з чим колегія суддів повністю погоджується.

Також є безпідставним твердження апелянта про те, що наказ про звільнення позивача з роботи підписаний не уповноваженою особою, так як станом на час видачі наказу про звільнення позивача діяв наказ №907 від 28.07.2016 року по Міністерству науки і освіти України «Про розподіл функціональних обов'язків між Міністром, першим заступником Міністра, заступниками Міністра - керівником апарату (виконувачем обов'язків Державного секретаря міністерства)». Відповідно до зазначеного наказу та пункту 5 розділу Х1 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 року передбачено, що повноваження державних секретарів міністерств до призначення на посади осіб за результатами конкурсу в порядку, визначеного цим Законом, виконують заступники міністрів - керівники апаратів, але не довше чим до 01. січня 2017 року. Таким чином заступник міністра - керівник апарату ОСОБА_8 на час підписання наказу про звільнення позивача був повноважною особою на вчинення таких дій.

Безпідставним є твердження ОСОБА_9 про те, що відповідач по справі міністерства освіти і науки України не видало йому трудову книжку при звільненні, так як трудова книжка ОСОБА_9 відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зберігається за місцем роботи працівника, тобто в Канівському вищому професійному училищі, а не в міністерстві освіти і науки України. Канівське вище професійне училище та управління освіти і науки Черкаської облдержадміністрації позивачем до участі в справі в якості співвідповідачів не залучались.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року - відхилити, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :