АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 755/9719/17-ц Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
У Х В А Л А

11 грудня 2017 року Суддя Апеляційного суду м. Києва Волошина В.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року, від 02 жовтня 2017 року, від 19 жовтня 2017 року, від 09 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Рапала ВМС Корпорейшн, Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна» про вилучення із продажу продукції без належної інформації про її споживчі властивості, проведення інформації про продукцію до відповідності та відшкодування шкоди, завданої порушенням прав споживачів,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 до Рапала ВМС Корпорейшн, Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна» про вилучення із продажу продукції без належної інформації про її споживчі властивості, проведення інформації про продукцію до відповідності та відшкодування шкоди, завданої порушенням прав споживачів залишено без розгляду з підстав пункту 3 частини 1 статті 207 ЦПК України ( належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності).

Також ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року, від 19 жовтня 2017 року та від 09 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні заяв ОСОБА_4 про забезпечення позову (а.с. 97-98, 126-127, 151-152).

Не погоджуючись з постановленими ухвалами суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування як ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду, так і ухвал Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року, від 19 жовтня 2017 року та від 09 листопада 2017 року про відмову в задоволенні заяв про забезпечення позову.

Перевіривши вимоги апеляційної скарги в частині оскарження ухвал Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року, від 19 жовтня 2017 року та від 09 листопада 2017 року про відмову в задоволенні заяв про забезпечення позову, суддя-доповідач вважає, що скарга в цій частині не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом та підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 292 ЦПК України в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 293 ЦПК України, оскаржуються ухвали суду першої інстанції, зокрема про забезпечення позову, щодо скасування забезпечення позову, так і ухвали про відмову в забезпеченні позову і скасуванні забезпечення позову згідно офіційного тлумачення положенню пункту 2 частини першої статті 293 Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2010 р. N 12-рп/2010).

Частиною 3 статті 293 ЦПК України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 2, 7, 9, 18 - 30 частини першої цієї статті, до апеляційного судупередаються лише копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п′яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п′яти днів з дня отримання копії ухвали -частина 2 статті 294 ЦПК України.

Цивільним процесуальним кодексом України детально регламентовано вимоги до форми апеляційної скарги - стаття 295 ЦПК України.

В порушення вимог статей 292, 293, 295 ЦПК України позивач в одній апеляційній скарзі оскаржує декілька ухвал, які постановлені у різний час та підлягають окремому оскарженню.

За наведених обставин, апеляційна скарга в частині оскарження ухвал Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року, від 19 жовтня 2017 року та від 09 листопада 2017 року про відмову в задоволенні заяв про забезпечення позову підлягає поверненню позивачу.

Апеляційна скарга в частині оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року про залишення позовної заяву без розгляду подана позивачем в межах строків апеляційного оскарження згідно зі статтею 294 ЦПК України за правилами визначеними цією нормою для осіб, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення. Такі особи мають право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Матеріали справи свідчать про те, що повний текст судового рішення проголошено у відсутності позивача. На адресу копія ухвали надіслана судом 17 листопада 2017 року та отримана останнім 22 листопада 2017 року. Відповідно до штампу на вхідній кореспонденції суду апеляційна скарга на ухвалу суду подана позивачем - 24 листопада 2017 року, тобто протягом п'яти днів з дня ознайомлення з текстом судового рішення.

Разом з тим, перевіривши апеляційну скаргу в частині оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року про залишення позовної заяву без розгляду, суддя-доповідач вважає, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав:

Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» (далі- Закон») за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом справляється судовий збір. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, позивач при її подачі не здійснив оплату судового збору, посилаючись ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачі» та незадовільне матеріальне становище, розмір якого не дозволяє сплатити судовий збір.

Вирішуючи питання про наявність у особи, яка подає апеляційну скаргу, підстав для звільнення від сплати судового збору, суддя-доповідач виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII , який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав не передбачено.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті п'ятої Закону «Про судовий збір» № 3674-VI, оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб'єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії ( об'єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об'єктів справляння судового збору.

Разом з тим застосовувати частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» обов'язково слід у системному зв'язку з нормами статей 1 - 6 Закону «Про судовий збір» № 3674-VI, тобто враховуючи характеристику об'єкта справляння судового збору та з урахуванням правил врегулювання темпоральної колізії, зокрема правила відповідно до якого пізніше прийнятий закон відміняє закон, якій був прийнятий раніше.

Аналізуючи норму частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному зв'язку з положеннями статей 1 - 6 Закону «Про судовий збір» № 3674-VI, зокрема статті п'ятої зазначеного закону в редакції Закону № 484-VIII, слід дійти до висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв'язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону № 3674-VI, звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, та має обов'язок щодо сплати судового збору при вчинені відповідних дій у всіх інших судових інстанціях та у Верховному Суді України.

Оскільки споживач не звільняється від сплати судового збору за подання до суду інших документів як окремих об'єктів справляння судового збору, зокрема апеляційної, касаційної скарг, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України, то у таких випадках він зобов'язаний сплатити судовий збір у розмірі ставки, визначеної відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір». Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року.

Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу, а саме для фізичних осіб - 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає - 1 600,00 грн., а тому сума до сплати за подання апеляційної скарги на ухвалу у відповідності до вимог підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону складає 320,00 грн.

Також не підлягає задоволенню клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору з підстав незадовільного майнового стану, виходячи з наступного:

Так, відповідно до статті 82 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

До поданого клопотання позивач надав інформацію про джерела отриманих доходів за 2016 рік. Так, із довідки Лівобережного управління пенсійного фонду вбачається, що за період з січня 2016 року по грудень 2016 року позивачем отримана пенсії за віком в сумі 15 072,28 грн., а відомості з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва свідчать про отримання позивачем державної соціальної матеріальної допомоги за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року (а.с. 192, 193). Письмових доказів на підтвердження незадовільного майнового стану на час подачі апеляційної скарги у листопаді 2017 року позивач не надав.

Таким чином, наведені у клопотанні доводи не підтверджують обставин, які свідчать про те, що майновий стан позивача у 2017 році перешкоджає йому сплатити судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Відповідно до вимог статей 121, 297 ЦПК України суддя, встановивши, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог статті 295 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору, постановляє ухвалу про залишення її без руху, про що повідомляє відповідну особу і надає строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

З урахуванням наведеного, особі, яка подає апеляційну скаргу слід сплатити судовий збір в розмірі 320,00 грн. та надати суду апеляційної інстанції оригінал платіжного документу.

Реквізити рахунку для оплати судового збору: Отримувач коштів - УДКС у Солом′янському у районі м. Києва, Код отримувача (код ЄДРПОУ) 38050812, Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, Розрахунковий рахунок 0010.

Керуючись п.2 ст. 297 ЦПК України суддя, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року, від 19 жовтня 2017 року, від 09 листопада 2017 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до Рапала ВМС Корпорейшн, Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна» про вилучення із продажу продукції без належної інформації про її споживчі властивості, проведення інформації про продукцію до відповідності та відшкодування шкоди, завданої порушенням прав споживачів повернути позивачеві.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року (про залишення позовної заяви без розгляду) залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали протягом п'яти днів з дня її отримання скарга буде вважатись неподаною та повернута апелянту.

Ухвала в частині повернення апеляційної скарги на ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року, від 19 жовтня 2017 року, від 09 листопада 2017 року може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя: В.М.Волошина