Номер провадження: 22-ц/785/6808/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця та зобовязання вчинити певні дії, особи бездіяльність яких оскаржується: начальник Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, за апеляційною скаргою державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 червня 2017 року, -

встановила:

17 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою та просила визнати неправомірною бездіяльність начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 та державного виконавця Солошенкової З.В., щодо відмови в проведенні індексації боргу із сплати аліментів за виконавчими листами №520/15622/15-ц, а також просить зобовязати державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 здійснити розрахунок розміру аліментів, що підлягають стягненню за виконавчими листами № 520/15622/15-ц, виданими Київським районним судом м. Одеси 31.08.2016 року з врахуванням індексації, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 09.10.2015 року по 05.01.2017 року та надіслати відповідний розрахунок стягувачу та боржнику у виконавчому провадженні. При цьому ОСОБА_2 посилається на те, що 31.08.2016 року Київським районним судом м. Одеси видані виконавчі листи №520/15622/15-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь скаржниці аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 5738,00 грн. з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, тобто з 09.10.2015 року по 16.09.2032 року, а також про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання ОСОБА_2 щомісячно у розмірі 2000,00 грн. з дня подачі позову до досягнення дитиною трирічного віку, тобто з 09.10.2015 року по 16.09.2017 року.

Вказані виконавчі листи перебувають на виконанні в Суворовському відділі державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Зокрема, скаржник посилається на те, що 17.02.2017 року звернулася із письмовою заявою на імя начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області з проханням провести обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів у твердій грошовій сумі з урахуванням індексу інфляції за період з 09.10.2015 року по теперішній час та надати боржнику відповідного розрахунку. Однак, орган державної виконавчої служби листом вих. № 5410 від 06.03.2017 року проінформував заявницю про те, що проведення індексації розміру аліментів, визначену судом у твердій грошовій сумі не входить до повноважень державного виконавця, через зміну законодавства, що регулює дане питання. Скаржник вважає, що посадові особи органу державної виконавчої служби, зокрема державний виконавець не врахували, що на момент відкриття виконавчого провадження, а саме 01.09.2016 року та на момент складення довідки розрахунку боргу по сплаті аліментів 20.09.2016 року у державного виконавця були всі підстави та обовязок здійснити такий розрахунок із врахуванням індексу інфляції, а тому вважає таку бездіяльність начальника та безпосередньо державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області неправомірною, та просить суд зобовязати вказаних вище посадових осіб вчинити дії щодо проведення розрахунку із врахуванням індексу інфляції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 червня 2017 року скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 та державного виконавця Солошенкової Зої Вікторівни, щодо відмови в проведенні індексації боргу із сплати аліментів за виконавчими листами № 520/15622/15-ц, виданими Київським районним судом м. Одеси 31.08.2016 року.

Зобовязано державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 здійснити розрахунок розміру аліментів, що підлягають стягненню за виконавчими листами № 520/15622/15-ц, виданими Київським районним судом м. Одеси 31.08.2016 року з врахуванням індексації починаючи з 09 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2016 року та надіслати відповідний розрахунок боржнику у виконавчому провадженні для виконання, а стягувачу до відома.

На ухвалу суду державний виконавць Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що державним виконавцем у відповідності до діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства не здійснено у повній мірі комплекс заходів щодо повного обчислення суми заборгованості аліментів, з урахуванням індексу інфляції, суд приходить до висновку, що в цій частині скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В частині вимог про зобовязання зацікавлених осіб здійснити розрахунок боргу аліментів з урахуванням індексу інфляції по 05.01.2017 року, вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки 05.10.2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, в якому відсутні положення про обовязок державного виконавця здійснювати розрахунок індексу інфляції по аліментам, призначених судом у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.08.2016 року у справі №520/15622/15-ц ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 5738,00 грн. з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, тобто з 09.10.2015 року по 16.09.2032 року, а також стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_2 щомісячно у розмірі 2000,00 грн з дня подачі позову до досягнення дитиною трирічного віку, тобто з 09.10.2015 року по 16.09.2017 року.

Скаржник ОСОБА_2 31.08.2016 року отримала два виконавчі листи №520/15622/15-ц, видані Київським районним судом м. Одеси та цього ж дня (31.08.2016 р.) звернулася до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області з проханням відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення суду.

Постановами державного виконавця Солошенкової З.В. від 01.09.2016 року відкриті виконавчі провадження №52096593, №52096623.

Як вбачається із довідки розрахунку боргу по аліментам., складеної державним виконавцем Солошенковою З.В. від 20.09.2016 року, державний виконавець розрахувала суму заборгованості починаючи з дати, що зазначена у виконавчих листах, тобто з 09.10.2015 року, що є правильним. Однак, розрахована сума заборгованості не включає розмір суми індексації аліментів, про що не заперечується державним виконавцем.

17.02.2017 року скаржник (стягувач у виконавчому провадженні) подала заяву до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області з проханням провести обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів у твердій грошовій сумі з урахуванням індексу інфляції за період з 09.10.2015 року по дату звернення.

Відповідно до листа вих. № 5410 від 06.03.2017 року за підписом начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 у проханні ОСОБА_2 щодо проведення розрахунку індексації аліментів відмовлено.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (чинний на момент виникнення правовідносин), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. (набув чинності 05.10.2016 року) передбачає, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. ст. 311, 312 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 304, п. 1 ч. 2 ст. 307; ст.ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 червня 2017року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9