Номер провадження: 22-ц/785/4952/17
Номер справи місцевого суду: 520/335/17
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, третя особа Одеська Нова біржа, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2017 року,

встановила :

12.01.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його родичка ОСОБА_7, яка залишила заповіт на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу №1850/97 від 21.11.1997 року, укладеного між продавцем - ОСОБА_3, яка діяла від свого імені, а також імені та в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 та покупцем - ОСОБА_8 на «Одеській Новій Біржі». 24.12.1997 року зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований в КП «МБТІ та РОН». Являючись єдиним спадкоємцем, ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус пояснила, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не може, оскільки на момент укладання договору купівлі - продажу на Одеській універсальній біржі діяв старий Цивільний кодекс УРСР 1963 року, який не вимагав нотаріального посвідчення такої угоди, на відміну від вимог нині діючого Цивільного кодексу України, який є чинним на період відкриття спадщини, тому згідно норм нового ЦК України, договір купівлі - продажу від 21.11.1997 року укладений на Одеській Новій Біржі та зареєстрований в журналі реєстрації угод з об'єктами нерухомості за №1850/97 від 21.11.1997 року не може вважатися дійсним, та роз'яснила, що з метою захисту своїх прав на спадкування він може звернутись до суду із позовом про визнання цього договору купівлі - продажу - дійсним. Враховуючи наведене та посилаючись на норми статей 224, 225 ЦК УРСР та 220 ЦК України, ОСОБА_2 просив суд визнати договір купівлі-продажу вказаної квартири дійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2017 рокуу задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій в якій з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та не правильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

За договором купівлі-продажу на Одеській Новій Біржі 24.12.1997 року ОСОБА_7 придбала у відповідачів квартиру АДРЕСА_1. Спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований на Одеській Новій Біржі, а також право власності ОСОБА_7 на квартиру зареєстровано в БТІ (а.с.11-12об.). ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.13).

Аналізуючи законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Згідно з ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року).

Відповідно до ч. 1 ст.45, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Позивач просив визнати дійсним спірний договір з тих підстав, що сторонами було досягнуто згоди по всім істотним умовам договору, продаж квартири вчинено за 7264 грн., які отримані продавцем до підписання договору, відбулася передача майна і ОСОБА_7 фактично вступила у володіння придбаною квартирою, а тому набула право власності на неї.

Крім того, за змістом ст.ст.128, 153 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Реєстрація в бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_7 права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, не суперечила законодавству, чинному на час укладення спірного договору.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджену наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року №399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Оскільки покупець ОСОБА_7 повністю виконала умови договору купівлі-продажу будинку, сплатила за придбану квартиру 7264 грн., договір у відповідності з вимогами цивільного Кодексу (в редакції 1963 року) зареєстрований в БТІ, даних, про те, що у передбаченому законом порядку договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавався недійсним стороною позивачу суду не надано, а отже померла ОСОБА_9 на підставі ст.ст. 128, 153 ЦК України (в редакції 1963 року) і ст.49 Закону України «Про власність» правомірно володіла нею.

Оскільки сторонами дотримані всі передбачені законом умови укладення договору, тому відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року договір є таким, що відбувся з моменту його укладення.

З огляду на зазначені обставини підстав для визнання в судовому порядку дійсним неоспореного договору купівлі-продажу квартири немає.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги зводяться до дублювання доводів позову, яким суд надав належну правову оцінку.

Разом з цим колегія суддів вважає можливим роз'яснити позивачеві про можливість подання нового позову про визнання права власності на спадкове майно, що буде відповідати правильному способу захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева