АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

07 грудня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, третя особа: ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації та запису про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» - Сокуренка Євгена Сергійовича на ухвалу Солом'янського районного суду м.Києва від 11 вересня 2017 року,

встановила:

у березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про скасування державної реєстрації та запису про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, яка є предметом іпотеки та заборонити відповідачу вживати будь-які дії щодо виселення позивача та членів його сім»ї з спірної квартири.

Ухвалою Солом'янського районного суду м.Києва від 11 вересня 2017 року заяву було задоволено частково, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою в задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, представник позивача посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки предметом позову є скасування державної реєстрації та запису про передачу іпотекодержателю права власності на вказану квартиру.

Ухвалою Солом'янського районного суду м.Києва від 11 вересня 2017 року заяву було задоволено частково, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Задовольняючи заяву частково, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що заява про забезпечення позову є невмотивованою, а тому вжиття заходів забезпечення позову є безпідставним. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В даному випадку, предметом розгляду справи є скасування державної реєстрації та запису про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, а тому накладення арешту на вказану квартиру є співмірним заявленим позовним вимогам.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що заявлені вимоги та обставини, викладені в позовній заяві, потребують дослідження, не є встановленими та не підтверджені доказами, не можуть бути підставою для відмови у забезпеченні позову, оскільки висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог суд вирішує під час ухвалення рішення, відповідно до ст.214 ЦПК України.

Таким чином, при постановленні ухвали судом першої інстанції було дотримано норм процесуального права і постановлену ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» - Сокуренка Євгена Сергійовича відхилити, а ухвалу Солом'янського районного суду м.Києва від 11 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ справи: 760/4725/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11421/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.