АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 435/31/12 № 22-ц/774/2335/К/17
У Х В А Л А

17 листопада 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області Бондар Я.М., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2012 року у справі за Публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2,ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2012 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський акціонерний банк». Стягнуто солідарно з ОСОБА_2,ОСОБА_1 на окристь ПАТ «ВіАйБі Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 158039,12 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, згідно штампу вхідної кореспонденції суду 09 листопада 2017 року в якій зазначив, що копію оскаржуваного рішення він отримав лише 09.11.2017 року, через свого представника.

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 не може бути прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Частиною 3 ст. 297 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Як видно з матеріалів справи, згідно нотаріально посвідченої довіреності від 12 вресня 2011 року відповідач ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси, також в усіх без винятку судах ( а.с.98).

Згідно записів, що міститься в журналі судового засідання при розгляді справи 15 листопада 2012 року представник відповідача ОСОБА_3 була присутня. Про ухвалення судового рішення була обізнана.

За апеляційною скаргою ОСОБА_2 оскаржуване рішення суду було предметом перегляду в суді апеляційної інстанції. Копію ухвали Апеляційногосуду Дніпропетровської області від 27 березня 2013 року було надіслано відповідачу ОСОБА_1, яку він отримав, згідно зворотного поштового повідомлення 23.03.2013 року ( а.с.137).

Як видно за довіреністю виданою відповідачем ОСОБА_1 26 жовтня 2017 року ОСОБА_4 вона ознайомилась із матеріалами справи та отримала 09 листопада 2017 року копію рішення суду.( а.с.197-199)

Проте, суд критично відноситься до обґрунтування відповідачем поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження, що зазначає в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, дату отримання тексту оскаржуваного рішення суду через представника лише 09 листопада 2017 року

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини визнає легітимним обмеження у доступі до суду через значний пропуск строку оскарження рішення суду, що є дотриманням принципу правової визначеності (рішення Нешев проти Болгарії від 28 жовтня 2004 року, рішення Брумареску проти Румунії від 28 листопада 1999 року).

Учасник процесу зобов'язаний добросовісно користуватись своїми процесуальними правами (ч. 3 ст. 27 ЦПК України).

Суд також звертає увагу, що відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про перегляд оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку другим відповідачем, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням про вручення йому копію ухали суду апеляційної інстанції.

Крім того, повноважний представник відповідача ОСОБА_3 була присутня в судовому засіданні при оголошенні рішення суду. Зміна відповідачем свого представника та ознайомлення його із матеріалами справи, та отримання копії рішення суду через п'ять років після його проголошення не можна визнати поважною причиною для поновлення строків на його оскарження.

Зазначені відповідачем ОСОБА_1 обставини, не можна визнати поважними, оскільки особою, яка подає апеляційну скаргу не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду більше ніж п'ять років, будучи обізнаним про судове рішення.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно залишити без руху з підстав передбачених ч. 3 ст. 297 ЦПК України для надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду. Доказів дати отримання копії оскаржуваного рішення суду, доказів звернення до суду із заявою про видачу копії рішення та ( або) знайомлення із матеріалами справи, тощо.

Керуючись ст. ст. 294, 297, 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2012 року у справі за Публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2,ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без руху та надати строк протягом тридцяти днів з моменту отримання копії ухвали суду, для звернення із клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску.

Попередити апелянта, що на випадок невиконання даної ухвали в установлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.М. Бондар