АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/473/17Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/789/477/17 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря : Коваль О.І.

та представника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 лютого 2017 року у справі за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду Тернопільської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

в січні 2017 року Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутої пенсії в сумі 353,94 грн., посилаючись на те, що кошти в зазначеному розмірі були виплачені відповідачу у зв'язку з рахунковою помилкою з боку позивача (призначення пенсії з 24 липня 2012 року, хоча на цю дату у відповідача був відсутній необхідний страховий стаж), тому виникла переплата пенсії за період з 24 липня 2012 року по 05 серпня 2012 року на загальну суму 353,94 гривень. У зв'язку з цим позивач вважає, що вказані грошові кошти є безпідставно набутими, тому підлягають поверненню відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 1212 ЦК України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 лютого 2017 року у задоволені позову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду Тернопільської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що судом невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, оскільки мала місце рахункова помилка з боку позивача, тому наявні підстави для стягнення коштів.

У судовому засіданні представник Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку ОСОБА_2 такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, заслухавши пояснення представника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області ОСОБА_1 колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до заяви про призначення пенсії - 06 серпня 2012 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", вперше. (а.с.3)

Згідно із Договором № 96 про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування від 02 серпня 2012 року, укладеного позивачем в особі ОСОБА_3 та відповідачем, - ОСОБА_2 сплатив страхові внески за період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року, відтак страховий стаж відповідача склав 15 років 3 місяці 1 день. (а.с.5-7)

Як убачається із довідки виданої позивачем 23 серпня 2016 року, відповідач отримав пенсію за віком як потерпілий внаслідок аварії на ЧАЕС при повному стажі, за період з липня 2012 року по серпень 2012 року на загальну суму 353,94 гривень, у тому числі: липень 2012 року 217,81 гривень; серпень 2012 року 136,13 гривні. (а.с.9)

Згідно Розпорядження від 26 серпня 2016 року, виданого позивачем, ним установлено, що відповідач ОСОБА_2 внаслідок невірного визначення самим позивачем у зв'язку із некоректною роботою програми забезпечення, дати при первинному призначенні відповідачу пенсії, за період з 24 липня 2012 по 05 серпня 2012 року надміру отримав пенсії на суму 353,94 гривень. (а.с.8)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_2 коштів в сумі 353,94 грн., які є пенсійною виплатою, також не встановлено наявності рахункової помилки з боку позивача, а тому відповідно до ст.1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку недобросовісності з боку набувача.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, які відображені в постановах Верховного Суду України №6 91цс14 від 02.07.2014 року та №6-151цс13 від 22.01.2014 року, які згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_2 вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав позивачеві недостовірні дані під час нарахування та виплати йому пенсії.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року, "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.

Позивачем не доведено факту наявності рахункової помилки, не наведено розрахунку, оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з'ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою як стверджує позивач, а не помилкою, пов'язаною, наприклад, з неналежним виконанням обов'язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії.

Окрім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", у справі "Ґаші проти Хорватії" та у справі "Трґо проти Хорватії".

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила :

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4