Справа № 291/130/17
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2017 року

Ружинський районни суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Руденко З.Б.,

за участю секретаря Шахрай Н.П.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест.Агро"

про стягнення заборгованої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

27.02.2017р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ТОВ "Гор.Інвест.Агро", в якому зазначив, що після звільнення 01.03.2016р. з посади директора ТОВ "Гор.інвест.Агро" відповідач не провів з ним повного розрахунку та заборгував заробітну плату в сумі 90 тис.грн. Тому позивач вважає, що відповідач зобов'язаний йому сплатити крім вказаної заборгованої заробітної плати, ще і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а також моральну шкоду, заподіяну не виплатою заробітної плати..

З врахуванням вказаного позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 90 тис.грн.(а.с. 1-2).

До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмета спору, в якій, посилаючись на ті ж обставини, які були викладені в первісній позовній заяві, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборговану заробітну плату в сумі 90 тис.грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення в сумі 117741.70 грн. та моральну шкоду в сумі 75 тис.грн. (а.с.52).

В послідуючому ОСОБА_2 уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборговану заробітну плату в сумі 90тис.грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 169354 грн. та моральну шкоду в сумі 75 тис.грн. (а.с.177-178, 191-192).

В судовому засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримав, пояснивши, що з березня 2015р. по березень 2016р. працював в ТОВ"Гор.Інвест.Агро" на посаді виробничого директора.

2

При прийнятті на роботу з директором ТОВ "Гор.Інвест.Агро" ОСОБА_3 у нього була домовленість про те, що його посадовий оклад буде складати 10 тис.грн. щомісячно. Про це було зазначено в його заяві про прийняття на роботу та в наказі про прийняття на роботу, проте де ці документи на даний час йому невідомо.

Однак на протязі всього часу роботи йому виплачували періодично лише по 300-500-700 грн. готівкою і при цьому він у відомостях про одержання заробітної плати жодного разу не розписувався. Банківську картку на отримання заробітної плати йому також не видавали.

За весь період роботи ТОВ "Гор.Інвест.Агро" повинно було виплатити йому 118 тис. грн., однак він просить стягнути з відповідача лише 90 тис.грн., оскільки це приблизно та сума, яку йому заборгував відповідач.

Після звільнення з роботи він неодноразово звертався до керівника ТОВ "Гор.Інвест.Агро" щодо погашення заборгованості, однак це не дало ніяких результатів. З приводу порушення вимог законодавства про працю в правоохоронні органи не звертався.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Зазначив, що дійсно ОСОБА_2 працював в ТОВ "Гор.Інвест.Агро" на посаді виробничого директора з березня 2015 по березень 2016 р. Посадовий оклад йому було встановлено відповідно до штатного розпису і заробітна плата виплачувалась щомісячно відповідно до відомостей, в яких ОСОБА_2 ставив власноручно свій підпис.

Оригіналу наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 не збереглося, оскільки він пропав з підприємства безпосередньо після звільнення позивача з роботи.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що працював директором ТОВ "Гор.Інвест.Агро" в той же період, коли у вказаному підприємстві працював ОСОБА_4, тобто в період з березня 2015р. по березень 2016р.

Знає, що між ОСОБА_1 та власником ТОВ "Гор.Інвест.Агро" ОСОБА_5 при прийомі ОСОБА_1 на роботу була домовленість про встановлення останньому заробітної плати в розмірі 10тис.грн. на місяць, оскільки був присутній при розмові між ними.

Свідок, будучи директором ТОВ "Гор.інвест.Агро", підписував всі бухгалтерські документи на суму до 5 тис.євро та здійснював фактичний контроль за роботою бухгалтерії. Офіційно заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась в мінімальному розмірі тому, що була усна домовленість про виплату решти коштів в кінці року.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, свідка, експерта, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

ОСОБА_2 працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест.Агро" на посаді виконавчого директора з 10.03.2015р. по 01.03.2016р., що стверджується записом в його трудовій книжці та не заперечується сторонами (а.с.99-100)

З штатних розписів ТОВ"Гор.Інвест.Агро" вбачається, що посадовий оклад виконавчого директора вказаного підприємства з 01.01.2015р. складав 1220 грн.00коп., з 01.09.2015р. -1378 грн. 00 коп., з 01.01.2016р. -1378 грн. 00 коп. (а.с.84,85,86).

Згідно відомостей на виплату заробітної плати за березень 2015р. - лютий 2016 р. ОСОБА_1МИ. виплачувалась заробітна плата (а.с.87-98).

Згідно висновку експерта від 22.06.2017р. №255/17-25/530-532/17-25, пояснень експерта ОСОБА_6, наданих в судовому засіданні, підписи від імені ОСОБА_7 про одержання заробітної плати:

- у відомостях за січень 2016 року та лютий 2016 року виконані не ОСОБА_1, а іншою особою;

-у відомостях за березень-серпень та жовтень 2015 року виконані ОСОБА_1.

- у відомостях за вересень, листопад та грудень 2015 року питання про виконання підписів від імені ОСОБА_1 експертом не вирішено, оскільки вказані підписи складаються з елементів, які не утворюють визначених літер, а тому містять почеркову інформацію, яка є недостатньою для якого-небуть висновку про тотожність підпису.

3

Згідно із ст.ст.21, 45 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України , ст.ст. 21, 24 Закону України "Про оплату праці" кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі.

Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається КЗпП України, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами ( ст.94 КЗпП України).

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавцем, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата ( ч.1 ст.115 КЗпП України).

Згідно вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004р. №637 , виплата грошових сум підтверджуються підписами одержувача у відповідних платіжних документах.

Як передбачено ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з п. 3 ст.10 ЦПК України, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно п. 1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, належними та допустимими доказами по справі - висновком експерта від 22.06.2016р., відомостями про виплату коштів, штатними розписами, підтверджується виплата відповідачем ОСОБА_1 заробітної плати за березень-грудень 2016 року.

В той же час цими ж доказами частково підтверджено доводи позивача ОСОБА_1 про те, що при звільненні з роботи в ТОВ "Гор.Інвест.Агро" з ним не було проведено повного розрахунку та не виплачено заробітну плату, а також те, що у відомостях на виплату заробітної плати підписи виконанні не ним, оскільки на підставі вказаного висновку експерта суд приходить до впевненості, що ОСОБА_1 не була виплачена заробітна плата за січень 2016р. та лютий 2016р. в розмірі 3222 грн. 44 коп. ( 1233.31 + 1989.13), так як підписи у відомостях про отримання вказаної заробітної плати виконанні не ОСОБА_1, а іншою особою.

Показання допитаного в суді свідка ОСОБА_3, який був працівником ТОВ "Гор.Інвест.Агро", про розмір встановленого посадового окладу ОСОБА_1, про виплату чи невиплату йому заробітної плати, суд не приймає до уваги, оскільки показання свідків щодо підтвердження чи спростування виплати працівникові заробітної плати є недопустимими доказами.

4

Відомості з Інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків про суми виплачених доходів ОСОБА_1 у період 2015-2016рр. також не приймається судом до уваги, оскільки зазначені відомості внесені на підставі звітності відповідача, а не на підставі первинних бухгалтерських документів, у зв'язку з чим зазначено, що вказана інформація потребує уточнення у джерел доходів (а.с.101).

Інших доказів не виплати відповідачем позивачу заробітної плати у період з 10.03.2015р. по 01.03.2016р. суду не надано.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у встановлені законодавством строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати визначений Постановою КМ України №100 від 08.02.1995р. "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

З довідки ТОВ "Гор.Інвест.Агро" за №№111 від 26.12.2016р. про середню заробітну плату ОСОБА_1 вбачається, що його середньоденна заробітна плата складала 42 грн.85 коп. (а.с.81).

Число робочих днів з часу звільнення ОСОБА_1 з роботи по день винесення рішення у справі складає 436 днів ( Робочі дні: 2016 рік: березень -21, квітень-21,травень-19, червень -19, липень- 22, серпень- 22, вересень- 22, жовтень- 20, листопад- 22, грудень- 22; 2017 рік- січень - 20, лютий- 20, березень-22, квітень-19, травень-20, червень-20, липень-21, серпень-22, вересень-21, жовтень-21, листопад- 20).

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає: 436 днів х 42.85 грн. = 18682 грн.60 коп.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" , судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих завязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Унаслідок недотримання встановленого законом порядку розрахунку при звільненні, порушені конституційні та трудові права позивача.

ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, яка виразилась у втраті нормальних життєвих зв'язків, а саме: позивачу на протязі тривалого періоду часу не виплачували заробітну плату, було порушено його право на працю, він був позбавлений доходів, що негативно відобразилося на його сім'ї та змусило прикладати максимум додаткових зусиль для організації свого життя. Витрачався час та нерви для отримання правової допомоги та судовий захист.

А тому, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи принцип розумності, достатності та справедливості суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму, еквівалентну розміру мінімальної заробітної плати на час винесення рішення суду - 3200 грн.00 коп.

5

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України і з врахуванням часткового задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним по вказаних вимогах судовий збір в сумі 640 грн.00 коп., а також витрати, пов'язані з оплатою експертизи в сумі 5571 грн.00 коп. (а.с.68, 140).

По позовній вимозі про стягнення заробітної плати позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір по даній позовній вимозі з врахуванням її часткового задоволення підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.3, 5-1, 40, 115, 116, 117, 231, 232, 233, 237-1 КЗпП України, ст. ст.10, 11 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмекженою відповідальністю "Гор.Інвест.Агро" про стягнення заборгованої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди -задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест.Агро" (ідентифікаційний код 38284337, місцезнаходження: 12510, Житомирська область, Коростишівський район, с.Торчин, вул.Якубовського, 12) на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , :

- заборговану заробітну плату в сумі 3222 грн. 44 коп. (Три тисячі двісті двадцять дві гривні 44 копійки);

-середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 18682 грн.60 коп. (Вісімнадцять тисяч шістсот вісімдесят дві гривні 60 копійок);

-моральну шкоду в сумі 3200 грн. (Три тисячі двісті гривень 00 копійок),

всього : 25 105 грн.04 коп. (Дввадцять п'ять тисяч сто п'ять гривень 04 копійки).

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмекженою відповідальністю "Гор.Інвест.Агро" про стягнення заборгованої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест.Агро" (ідентифікаційний код 38284337, місцезнаходження: 12510, Житомирська область, Коростишівський район, с.Торчин, вул.Якубовського, 12) на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , понесені по справі судові витрати в сумі 6211 грн. 00 коп. (Шість тисяч двісті одинадцять гривень 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест.Агро" (ідентифікаційний код 38284337, місцезнаходження: 12510, Житомирська область, Коростишівський район, с.Торчин, вул.Якубовського, 12) на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. (Шістсот сорок гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя З. Б. Руденко.