АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4984/16-ц Головуючий у першій
Провадження № 22-ц/774/784/К/17 інстанції Колочко О.В.
Категорія - 27 (І ) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П.,Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 -ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 23 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дельта», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2.звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ( надалі - ПАТ «Дельта Банк»), третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дельта» ( ПАТ «СК»Дельта»), про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.05.2013 між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» укладено Кредитний договір № 002-29599-200513, в рамках якого відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 150000 грн., оформлено платіжну картку на строк 364 дні.

Вважає, що при укладенні даного Договору порушені її права як споживача, встановлених: ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки її детально не ознайомлено з Тарифами, Умовами кредитування, з орієнтовною сукупною вартістю кредиту, а також вона не мала змоги прочитати фізично Кредитний договір, який був викладений дрібним шрифтом; вважає незаконним встановлення у кредитному договорі щомісячної плати за його обслуговування; вважає неправомірною наявність в Кредитному договорі умови третейського застереження, так як справи про захист прав споживачів не підлягають розгляду третейськими судами; абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», вважає умови кредитного договору щодо послуг страхування із нав'язаною Банком страховою компанією несправедливими і неправомірно включеними до кредитного договору, тому просила суд визнати укладений договір між сторонами недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 23 січня 2017 року ОСОБА_2.відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду матеріалам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вважає, що судом не взято до уваги, що позивча не було повідомлено належним чином про умови кредитування, із-за дрібного шрифту та загальний обсяг отриманого кредиту.

Крім того вважає, що наявність в укладеному договрі третейського застереження не відповідає вимогам законодавства. Договір має несправедливі умови щодо плати за обслуговування кредитного ліміту. Вважає, що судом невраховано обмеження права позивача на вибір страхувальника, тому вважає умови договору несправедливими. Також судом не враховано невідповідність укладеного договору в частині надання позивачем згоди на обробку персональних данних, яка є безумовною,безвідкличною та не обмеженою строком, що є підставою для визнання оукладеного договору недійсним.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, ставить питання про залишення його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Сторони та їх представники алежним чином, завчасно повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 травня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Кредитний договір № 002-29599-200513, який складався із Заяви (а.с. 46), та відповідно до п.п. 7.1 Заяви невід'ємною частиною є Правила та Тарифи банку (а.с. 47, 50-79).

За умовами укладеного договору банк надав ОСОБА_2 кредит як держателю картки шляхом відкриття Кредитної лінії з встановленим на ній лімітом в сумі 100 000 грн. строком на 364 календарних днів із наданням права Банку змінювати ліміт (п. 4 Договору).

Відповідно до п.п. 2.5 Договору Позивач підтвердила, що до підписання Заяви/Договору вона ознайомлена із в письмовій формі із інформацією про умови кредитування Рахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, а також відповідно до п.п. 7.1 Договору підтвердила, що ознайомлена попередньо з Правилами та Тарифами Банку, які є невід'ємною складовою Договору, повністю погодилася з ними, їх зміст їй зрозумілий й положення яких зобов'язалася неухильно дотримуватися, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_2 на Заяві/договору в графі «Підпис клієнта», а також на Тарифах в графі «З тарифами ознайомлена», та на Пам'ятці по користуванню кредитом тарифний пакет «Нова готівочка» з викладеними в ній таблицею погашення заборгованості із відповідними роз'ясненнями щодо умов виконання Договору (а.с. 46-48).

Як видно позивач ОСОБА_2 надала Дозвіл від 20.05.2013, який власноручно підписала на обробку своїх персональних даних, що включає збір, зберігання, використання та поширення інформації щодо себе в будь-які бюро кредитних історій, учасником яких є Банк. Підписанням цього Дозволу ОСОБА_2 підтвердила, що ознайомлена у письмовій формі зі своїми правами як суб'єкта персональних даних, визначеними Законом України «Про захист персональних даних» (а.с. 49).

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висвноку, що належних та допустимих доказів недійсності укладеного між сторонами кредитного договору, позивачем ненадано. Крім того, умови укладеного між стоонами кредитного договору у повному обсязі виконано позивачем, що підтверджується довідками Банку.

Колегія суддів погоджується із висвноком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

В статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 50 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що умови укладеного між сторонами Кредитного договору виконано у повному обсязі, що підтверджено довідкою ПАТ «Дельта Банк» від 07.09.2016, відповідно до якої станом на 07.09.2016 заборгованість по кредитному договору № 002-29599-200513 відсутня, останній платіж ОСОБА_2 здійснила 26.05.2014 року, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 89-92).

Отже, на час звернення ОСОБА_2 до суду із позовом у серпні 2016 року, кредитний договір припинив ссвою дію у звязку із повним його виконанням.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Колегія суддів вважає недоведеними посилання представника позивача в апеляційній скарзі на відсутність у позивача інформації щодо усіх істотних умов укладеного договору та його сукупної вартості.

Суд вважає безпідставними посилання представника позивача в апеляційній скарзі на порушення ПАТ «Дельта Банк» при укладені договору Закону України «Про захист прав споживачів», які не знайшли свого документального підтвердження.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, яка забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Згідно п.п.2.5. п.2 частини 3 Заяви №002-29599-200513 позивач ОСОБА_2 підтвердила своє розуміння й згоду з тим, що до підписання Пропозиції була ознайомлена в письмовій формі і інформацією про умови кредитування рахунку, у формі встановленого ліміту Кредитної лінії та орієнтовну сукупну вартість кедиту відповідно до законодавства ( а.с.12).

У заяві позивача зазначено, що вона погодилася, що складовою та невідємною частиною укладеної пропозиції є Правила та Тарифи Банку , з якими вона попередньо ознайомилась, та повністю згодна,їх зміст їй зрозуміло їх положення вона неухильно зобов'язалася виконувати ( а.с.1).

Перед підписанням договору, позивачу по справі була надана банком письмова інформація щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо суми кредитного ліміту, умов його зміни, Тарифи та Правила Банку, проведення платежів з відсотковою ставкою в річних, графік погашення кредиту, про що свідчать підписи позивача ( а.с.13-15).

Кредитний договір підписаний сторонами по справі без зауважень, без застережень та виконаний обома сторонами в повному обсязі у обсязі та строках, передбачених умовами цього Договору.

Перед підписанням договору, позивачу по справі була надана банком письмова інформація щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо суми кредитного ліміту, умов його зміни, Тарифи та Правила Банку, проведення платежів з відсотковою ставкою в річних, графік погашення кредиту, про що свідчать підписи позивача.

Згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика вважається нечесною, якщо вводить споживача в оману, зокрема, стосовно ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Між сторонами досягнута домовленість, щодо усіх істотних умов договору.

Колегія суддів не може погодитися із посиланням в апеляційній скарзі представника позивача про надання позивачем згоди на обробку персональних данних, яка є безумовною,безвідкличною та не обмеженою строком, як підставу для визнання укладеного договору недійсним.

Дозвіл на обробку персональних данних розуміється сторонами, як надання позичальником згоди банку на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації на нього та відомостей за цим договором до бюро кредитних історій, в тому числі і на передачу одного примірника цього договору третім особам, які здійснюють рефінансування банку, а також на розкриття інформації про позичальника, включаючи таку, яка відноситься до банківської таємниці відповідно до законодавства України будь-яким третім особам, включаючи, але не обмежуючись, відповідно до ст.7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Згідно ст. 1 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» метою цього Закону є врегулювання суспільних відносин, що виникають у сфері збору, оброблення, зберігання, захисту та використання інформації про виконання особами грошових зобов'язань, функціонування інституцій, пов'язаних з обміном інформацією про грошові зобов'язання та забезпеченням прав та інтересів суб'єктів кредитної історії.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції, що третейське застереження, що міститься в укладеному кредитному договрі, не може бути підставою для визнання недійсним кредитного договору, а в силу ст.ст. 27, 215 ЦК України договір в цій частині є нікчемним.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ні позивачем, ні її представником ненадано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог про визнання укладеного кредитного договору недійсним.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду першої інстанції по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2-ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Головуючий:

Судді: