Справа № 588/1297/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, з участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянець цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_2 до Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями по договору шляхом викупу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що вона у січні місяці 1989 році приїхала до радгоспу «Півненківський» Тростянецького району Сумської області, як сімя переселенців, у звязку із чим мала право користуватись пільгами по переселенню. У тому ж році її сімї для проживання був наданий будинок, що розташований в с.Криничне Тростянецького району Сумської області, в якому раніше проживав переселенець ОСОБА_3, який вибув на постійне місце проживання в інше місце, яке саме позивачу невідомо. У березні 1993 р. позивач внесла у касу бурякорадгоспу 3000 карбованців за вказаний будинок, викупивши його у власність.

Рішенням Криничанської сільської ради в грудні 1993 року земельну ділянку площею 0,93 га, на якій розташований зазначений будинок, було безкоштовно передано позивачу. В 1996 році позивач виготовила технічну документацію на будинок. Згідно записів у погосподарській книзі Криничанської сільської ради №4 за 1991-1995 р.р. членом господарства значиться прізвище позивача та зазначено, що квартира належить радгоспу. На баланс сільської ради будинок не приймався, так як позивачем була виплачена повна його вартість. В даний час Півненківського бурякорадгоспу не існує.

Оскільки рішення про передачу у власність вказаного будинку позивачці не приймалось, а їй був виданий лише акт про передачу будинку та надвірних побудов у с.Криничне, позивач позбавлена у позасудовому порядку зареєструвати своє право власності на вказане нерухоме майно. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на будинок з надвірними будівлями по договору шляхом викупу, що розташований по вул.Б.Хмельницького (колишня Чапаєва),13 в с.Криничне Тростянецького району Сумської області.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що згідно переселенського квитка за №182404 від 21.03.1989 ОСОБА_2 разом зі своєю сімєю (чоловіком ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_5А.) були переселенцями в радгосп Півненківський Тростянецького району Сумської області (а.с.8), які мали право користуватися пільгами по переселенню.

Починаючи з 21.03.1991 року сімя переселенців ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в будинку з надвірними будівлями за №13 по вул.Б.Хмельницького (колишня Чапаєва) в с.Криничне Тростянецького району Сумської області (а.с.7,18).

Вказане домоволодіння спочатку, за актом від 29.01.1986, було надано переселенцю- громадянину ОСОБА_3 (а.с.9), який, за поясненнями позивача, виїхав в інше постійне місце проживання, куди саме позивачу невідомо. За цим же актом домоволодіння було передане гр.ОСОБА_2, про що мається відповідний запис у акті, внесений шляхом виправлення імені «Федяй Віктор Іванович » на імя «Захарченко Ганна Вікторівна», виправлення застережене печаткою Півненківського цукрокомбінату (а.с.9).

Згідно квитанції від 02.03.1993 ОСОБА_2 на погашення переселенського будинку в касу Півненківського радгоспу внесла 3000 карбованців (а.с.11). Вказане також підтверджується довідкою Півненківського бурякорадгоспу від 21.04.1993 (а.с.10).

Земельна ділянка уточненою площею 0,39 га, в тому числі під будівлями площею 0,11 га, на якій розташоване вищевказане домоволодіння, на підставі рішення виконкому Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №65 від 18.12.1993 була передана позивачу для ведення підсобного господарства і будівництва та обслуговування жилого будинку (а.с.23).

Рішенням 9 сесії 23 скликання Криничанської сільської ради від 22.12.1999 були затверджені площі земельних ділянок, уточнених при складанні державних актів на право приватної власності на землю громадянам України жителям с.Криничне та с.Лісне, серед яких була і земельна ділянка ОСОБА_2, яка вказана за адресою вул.Чапаєва,23 в с.Криничне, загальною площею 0,319 га, в тому числі для ведення особистого підсобного господарства 0,258 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку-0,061 га (а.с.20-22).

В 1996 році позивач виготовила технічний паспорт на будинок по вул.Чапаєва,13 в с Криничне Тростянецького району загальною площею 51,5 кв.м., яке складається з 4 жилих кімнат, коридору та веранди (а.с.12-13).

Рішенням Криничанської сільської ради від 23.12.2016 було впорядковано нумерацію будинків по вулиці Б.Хмельницького (колишня Чапаєва) в с.Криничне, шляхом присвоєння будинку, в якому зареєстровані та проживають ОСОБА_2 та члені її сімї таких адресних реквізитів: вул.Б.Хмельницького,буд.13, с.Криничне, Тростянецький район, Сумська область (а.с.19).

Згідно записів у погосподарській книзі Криничанської сільської ради за №4 за 1991-1995 р.р. одним з членів домогосподарства за особовим рахунком №172 по вул.Б.Хмельницького (Чапаєва) значиться ОСОБА_2, а також вказано, що квартира належить радгоспу. На баланс сільської ради будинок не приймався (а.с.20).

За період з 1990 по 2010 роки в архівних даних Тростянецької районної державної адміністрації по архівному фонду Криничанської сільської ради відомості щодо видачі свідоцтва про право власності на вищевказаний будинок відсутні, а також не виявлено рішень про передачу будинку переселенцям (а.с.24, 26).

Рішення про передачу будинку переселенцям у с.Криничне за період із 1985 по 1995 р. у архівах Державного архіву Сумської області та архівах Тростянецького районного трудового архіву - не виявлено ( а.с.41,43).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача встановлено, що вона дійсно працювала у дояркою Криничанського відділення Півненківського цукрокомбінату із 03.01.1989 по 01.10.1989 р. (а.с.49-50).

Свідок ОСОБА_6 у суді пояснив, що у с.Криничне по вул.Чапаєва у 1980 - х роках було побудовано три будинки, які належали Півненківському бурякорадгоспу, один із яких отримав свідок разом із сімєю, та приватизував, а інший будинок по сусідству, спочатку стояв порожній, а потім у 1989 році до будинку заселилась позивач ОСОБА_2 із чоловіком та дитиною, де її родина проживає до цього часу. Свідкові відомо, що у радгосп позивач прибула як переселенець, яка раніше проживала у Московській області, а потім, після одруження приїхала проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з пп. «а» п.3 ч.1 постанови Ради Міністрів УРСР № 400 від 30.08.1973 року "Про пільги по переселенню", передбачалася передача радгоспами сім'ям переселенців у рік вселення окремих жилих будинків або квартир.

Відповідно до п.7 ч.1 вказаної постанови, передача жилих будинків здійснювалася переселенцям у кредит, при цьому після погашення їх частки кредиту будинок переходив у власність переселенця.

Згідно з ч.1 ст.216 ЦК УРСР, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.41 Конституції України , ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколі № 2,4,7,11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на майно до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набувається в порядку, який існував на час його набуття, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони, та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

На виконання постанови ради Міністрів України УРСР від 11 березня 1985 року № 105 - сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

До 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них.

Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введена лише з 29.06.1998 року, тобто з набранням чинності Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року № 121.

За встановлених обставин, враховуючи, що позивачу як переселенцю було передано у власність під виплату житловий будинок із надвірними спорудами та будівлями за адресою: вул.ОСОБА_7 (раніше Чапаєва) 13, с.Криничне Тростянецького району Сумської області, зважаючи на те, що грошові кошти за будинок у розмірі три тисячі карбованців позивачем були виплачені у повному обсязі, тобто вона на законних підставах відповідно до чинного на той час законодавства набула право власності на цей будинок, проте за відсутності державної реєстрації позбавлена права реалізувати своє право власності, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60,209,212,214-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями шляхом викупу - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на жилий будинок загальною площею 51,5 м кв., з господарськими будявлями - сарай, підвал суміщений із сараєм, вбиральня, розташований за адресою по вул. Богдана Хмельницького під №13 (колишня вул. Чапаєва під №13) у с.Криничне Тростянецького району Сумської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Линник