АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів -Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 листопада 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 40/708-5, відповідно до умов якого позивач надав їй кредит у сумі 349 344 грн. зі сплатою 17% за користування грошовими коштами.

Попри взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у зв'язку із чим станом на 12 травня 2015 року утворилась заборгованість відповідача за кредитним договором в розмірі 241 662 грн., у тому числі прострочена заборгованість складає 500 грн., сума заборгованості за відсотками складає 161268,01 грн., розмір інфляційних втрат за кредитом - 247 грн., розмір інфляційних втрат за відсотками - 79647,59 грн. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час розгляду справи позивач повідомлений належним чином.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 25 листопада 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 40/708-5, відповідно до умов якого позивач надав їй кредит у сумі 349 344 грн. зі сплатою 17% за користування грошовими коштами та із кінцевим терміном погашення заборгованості до 24 листопада 2012 року.

Згідно із положеннями п. 1.2 договору кредит надається позичальнику на фінансування будівництва та придбання (інвестування) житла відповідно до договору № 35 дольового будівництва квартири АДРЕСА_1 за рахунок коштів фізичних осіб від 29 грудня 2003 року та додаткових угод до нього, що укладений між позичальником і ОСОБА_3 (інвестори) та Закритим акціонерним товариством «Укртрансенерго» (забудовник).

Відповідно до п. 2.1 договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника № НОМЕР_1 на його поточний рахунок № НОМЕР_2 з подальшим перерахуванням на цілі, визначені п. 1.2 цього договору (а.с. 9-10).

Згідно зі Статутом ПАТ «Укрсоцбанк», затвердженим рішенням загальних зборів акціонерів від 17 лютого 2014 року (протокол № 1), загальними зборами акціонерів від 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (а.с. 16-19).

Пред'являючи позовні вимоги до ОСОБА_2, банк посилається на те, позичальником не виконуються умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, у зв'язку із чим станом на 12 травня 2015 року утворилась заборгованість. Однак з наданого позивачем розрахунку неможливо встановити розмір заборгованості, оскільки його дані є суперечливими.

Ухвалою від 01 лютого 2016 року суд першої інстанції витребував у позивача матеріали кредитної справи щодо надання кредиту № 40/708-5 від 25 листопада 2005 року ОСОБА_2, але банк цих вимог ухвали суду не виконав і відповідних матеріалів до суду не надав.

Виходячи із вищенаведеного, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 526, 527, 610, 625, 1054 ЦК України, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Апеляційна скарга також не містить належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк», доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду та суб'єктивного тлумачення заявником норм матеріального права.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року позивачу було направлено запит про надання суду апеляційної інстанції строком до 28 серпня 2017 року детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 40/708-5 від 25 листопада 2005 року, на який позивач зазначив, що зазначена інформація відносить до інформації з обмеженим доступом, яка містить банківську таємницю і може бути розкрита за рішенням суду.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року було витребувано у позивача детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 40/708-5 від 25 листопада 2005 року, дану ухвалу позивач отримав (а.с.158-160), однак вимоги суду не виконав, у судове засідання представник позивача не з'явився з невідомих суду причин.

Позивач, як сторона у справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.10 ЦПК України.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування. Наявний в матеріалах справи розрахунок позивача, всупереч вимогам ст.58 ЦПК України, не містить достатньої інформації щодо предмета доказування. Інших розрахунків позивачем надано не було в порушення вимог ст.60 ЦПК України, що позбавляє колегію суддів можливості встановити обставини щодо яких виник спір, в той час як позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 10 ЦПК України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм діючого законодавства і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова