Апеляційний суд міста Києва

Справа № 760/2461/17-ц Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Музичко С.Г.

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, Державна служба України в справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Міністерство соціальної політики України про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

07.02.2017 заявник ОСОБА_2 звернулася у суд із заявою та просила встановити факт її участі в бойових діях під час проведення антитерористичної операції в період з 02 вересня 2014 року до 10 травня 2016 року в Луганській та Донецькій областях.

Заява мотивована тим, що 02 вересня 2014 року вона прибула в зону проведення антитерористичної операції в Луганській обл., а саме в с. Половинково, де надала копію свого паспорта та ідентифікаційного коду та написала заяву про зарахування її до добровольчого батальйону «Айдар».

Перебуваючи в зоні АТО, займалася аеророзвідувальною діяльністю, виконувала накази командира батальйону «Айдар» ОСОБА_3 , а через два тижні повернулася до м. Києва для придбання нової техніки для аеророзвідки.

Повернулася в зону АТО в жовтні 2014 року, перебувала в околицях м. Щастя, виконувала накази командира батальйону щодо проведення аеророзвідки місцевості.

Під час знаходження в зоні АТО протягом листопада-грудня 2014 року до неї зверталися польові командири батальйону «Айдар» з проханням провести аеророзвідку місцевості для виявлення сил противника.

В січні 2015 року вона створила ГО «Центр підтримки аеророзвідки» для консолідації сил добровольців, підготувала близько 150 фахівців, які працюють в зоні АТО.

В цьому ж місяці на прохання польових командирів батальйону Добровольчого українського корпусу « Правий сектор» проводила аеророзвідку місцевості поблизу Донецького аеропорту, в лютому 2015 року виконувала завдання з аеророзвідки для 58 ОМБР в околицях м. Донецька.

Протягом квітня-травня 2016 року здійснювала аеророзвідувальну діяльність поблизу м. Авдіївка Донецької обл.

З невідомих причин вона не була внесена до списків особового складу батальйону «Айдар», який має статус офіційного військового формування в складі Збройних Сил України, а його члени оформлялися в якості військовослужбовців та вносилися до списків особового складу батальйону.

Зазначала, що державою визнавалася участь батальйону «Айдар» в захисті країни на боці сил АТО, їх діяльність не заборонялася, однак бійці батальону, в тому числі вона, не можуть отримати соціальних гарантій держави, які мають військовослужбовці та інші призвані у встановленому законом порядку особи.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймала участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в період з 02 вересня 2014 року до 10 травня 2016 року в Луганській та Донецькій областях.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 - представник Міністерства оборони України подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Просила його скасувати та ухвалити нове про залишення заяви без розгляду. З цього приводу зазначала, що доказів того, що заявник приймала участь у бойових діях у складі Добровольчого батальйону «Айдар» суду надано не було. Добровольчий батальйон «Айдар» входить до складу Сухопутних військ Збройних Сил України під найменуванням «24 окремий штурмовий батальйон» та підпорядкований безпосередньо військовій частині НОМЕР_1 . Усі члени зазначеного батальйону є військовослужбовцями. Тобто, є спір щодо питань зарахування, проходження військової служби. А такі спори повинні розглядатись за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до підпункту 9 пункту 4 Положення про Державну службу України у справах ветеранів війни та, учасників антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №416, служба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: організовує та координує роботу з надання статусу учасника бойових дій, зокрема проводить засідання міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.Документів, які б підтвердили звернення до зазначеної Служби заявника щодо отримання статусу учасника бойових дій та рішення за результатами такого звернення до суду не надано.

Відповідно пункту 3 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення: визначаються Антитерористичним центром при СБУ.

Відповідно до пункту 5 Порядку встановлено, що рішення про надання: статусу учасника бойових дій приймається:

комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації

Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДГІтС, ДФС. Доказів звернення до зазначених комісії заявником не надано. Документів, які підтверджують залучення заявника до виконання відповідних добровільних обов`язків так і не було надано.

Крім того, не було надано доказів перебування в зоні АТО, які засвідчують законність знаходження там Заявника, зокрема рішень АТЦ СБУ щодо надання дозволу на відвідування, перепусток, посвідчень про відрядження тощо. У заяві про встановлення юридичного факту, зокрема не зазначено, з яких причин неможливо одержати довідку керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представників Генерального штабу Збройних Сил України, Державну службу України в справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Міністерство соціальної політики України в судове засідання, які належним чином про час та місце розгляду справи були повідомлені, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (п.2, ч.1 ст. 307 ЦПК України).

Положенням п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 та встановлюючи юридичний факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймала участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в період з 02 вересня 2014 року до 10 травня 2016 року в Луганській та Донецькій областях суд першої інстанції прийшов до такого висновку з урахуванням аналізу неможливості захисту своїх прав заявником іншим шляхом у зв`язку з відсутністю державного правового механізму.

Проте, погодитись з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим (ст.213 ЦПК України).

Згідно правил ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), як мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає; суд недоведеність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, вважав встановленими, при цьому порушив норми як процесуального, так і матеріального права.

Кабінет Міністрів України визначив порядок надання статусу учасника бойових дій особам, визначеним в п. 19, 20 ч.І ст. 6 Закону, затвердивши постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413Про порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Згідно абзацу 1 п.2 зазначеного Порядку, статус учасника бойових дій надається:військовослужбовцям (резервістам, військовозобовязаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзвязку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками установ, закладів подаються на розгляд комісії у місячний строк після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу чи призначення їх навідповідні посади (п.6 Порядку).

Рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС (далі - комісія); міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (п.5 Порядку).

Державна служба у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції забезпечує ведення єдиного державного реєстру учасників бойових дій з числа осіб, зазначених у цьому Порядку (п. 9 Порядку).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту участі у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в період з 02 вересня 2014 року до 10 травня 2016 року в Луганській та Донецькій областях Берлінська М.С. зазначала, що з вересня 2014 року вона прибула добровольцем в зону проведення антитерористичної операції, написала заяву про зарахування її до добровольчого батальйону «Айдар», займалася аеророзвідувальною діяльністю, виконувала накази командира батальйону «Айдар», який має статус офіційного військового формування в складі Збройних Сил України, але з невідомих причин вона не була внесена до списків особового складу батальйону «Айдар». А тому, звернулася до суду за захистом порушеного права та встановлення зазначеного факту.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вищезазначених вимог та підтвердження своєї заяви заявник надала суду документи волонтерської діяльності та посилалася на покази свідків.

Інших документів стосовно розгляду заяви ОСОБА_2 про її безпосередню участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в період з 02 вересня 2014 року до 10 травня 2016 року в Луганській та Донецькій областях заявником не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції заявник пояснила, що вона до комісій з приводу зазначеного факту не зверталася

Із листа Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, який надійшов до апеляційного суду 02.11.2017 вбачається, що враховуючи положення пунктів 19,20 ч.І ст.6 та пункту 5 Порядку №413 рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України питання надання заявнику статусу учасника бойових дій повинно вирішуватись відомчою комісією того відомства, у складі якого вона брала участь в антитерористичній операції. І у разі якщо при розгляді відомчою комісією документів заявника виникне спір, що потребує міжвідомчого врегулювання, тільки ця відомча комісія може внести на розгляд міжвідомчої комісії питання надання статусу учасника бойових дій.

В зв язку з цим Служба не бере участь у правовідносинах, у яких заявник просить встановити юридичні факти, тому не може виступати заінтересованою особою у справі.

Закон України «Про волонтерську діяльність» регулює відносини, пов`язані з провадженням волонтерської діяльності в Україні.

Стаття 1 цього Закону визначає волонтерську діяльність та основні засади її провадження. Волонтерська діяльність ґрунтується на принципах законності, гуманності, рівності, добровільності, безоплатності, неприбутковості (частина 2).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 займається волонтерською діяльністю та є керівником з 19 травня 2015 року громадської організації «Центр підтримки аеророзвідки» , про що свідчить виписка з ЄДРПОУ (а.с.24). Її діяльність як волонтера підтверджується перепискою з військовими частинами (а.с.20-22).

Народний депутат України ОСОБА_4 03 жовтня 2016 року зверталася з депутатським поданням до Міністра оборони України щодо заохочення волонтера ОСОБА_2 (а.с.18). Наказом №938 від 11 жовтня 2016 року (а.с.23) Міністра оборони України Берлінська М.С. волонтер була нагороджена відзнакою Міністерства оборони України медаллю «За сприяння Збройним Силам України». За свою волонтерську діяльність ОСОБА_2 отримувала подяки від військових частин (а.с.26-30).

Таким чином, враховуючи викладене, рішення суду про задоволення заяви ОСОБА_2 не можна визнати законним та обгрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні заяви слід відмовити.

Правових підстав до залишення позовної заяви без розгляду, як просило МОУ не вбачається.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 апеляційний суд, оцінивши докази, подані заявником (ст. 212 ЦПК України), виходив із того, що Порядком надання статусу учасника бойових дій (приймання участі у бойових діях) особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, передбачено, що питання надання статусу учасника бойових дій розглядається відомчою комісією того відомства, у складі якого особа брала участь в антитерористичній операції. ОСОБА_5 до комісії не звертався, будь-яке рішення комісії не приймалось.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: