Справа № 527/576/17
провадження 2/527/378/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Олефір А.О.,

при секретарі - Волик Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом Глобинського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю,-

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення допомоги по безробіттю.

В своїй заяві позивач зазначив, що з 10.02.2016 року по 14.11.2016 року відповідач перебувала на обліку в Глобинському районному центрі зайнятості (далі Глобинський РЦЗ), як безробітна. Під час перебування на обліку, відповідач уклала цивільно-правовий договір № 02сп/09-16 від 01.09.2016 року про надання юридичних послуг та/або виконання юридичних робіт з ТОВ «Юридична компанія «ЗЛАТЕЛІТ», чим приховала відомості про обставини, що впливають на умови реєстрації та отримання допомоги по безробіттю. Відповідач протягом трьох робочих днів зобовязана була проінформувати Глобинський РЦЗ про укладений цивільно-правовий договір, в звязку з чим останнім було б припинено реєстрацію її як безробітної, оскільки громадяни, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, належать до зайнятого населення, а тому не можуть бути визнані безробітними. В період з 01.09.2016 року по 12.11.2016 року відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 2783,98 грн.

Посилаючись на те, що відповідач не мала право на отримання соціальних виплат, в добровільному порядку, на вимогу центру зайнятості кошти не повернула, позивач просив суд, стягнути з відповідача на користь Глобинського районного центру зайнятості суму виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 2783,98 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, позов просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надалаа до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, просила відмовити в задоволенні позову з підстав викладених в запереченнях.

В своїх запереченнях відповідач зазначила, що позивач в своїй позовній заяві не зазначив, які саме його права було порушено, позов було предявлено передчасно, оскільки не минув 15-денний строк з дня отримання нею повідомлення про отримання коштів, яке було нею отримано 27.03.2017 року, а позов до суду було подано 10.03.2017 року, також позивачем не додано до позовної заяви опису вкладення до листа на її адресу, за таких обставин неможливо встановити, що саме було направлено на її адресу та чи був там Наказ про повернення коштів, позивачем не надано суду доказів того, що нею не було проведено перерахувань на імя позивача згідно наказу. Крім того, 01 вересня 2016 року між нею та ТОВ «ЮК «ЗЛАТЕЛІТ» було укладено цивільно-правовий договір про надання юридичних послуг та/або виконання юридичних робіт», відповідно до якого сторони погодили вартість виконання передбачених робіт яка становить 450 грн., а також те що зазначена сума має бути сплачена протягом 6 місяців після підписання актів здачі приймання виконаних робіт, але не пізніше 28.02.2017 року. Оплату за виконані роботи нею було отримано в лютому 2017 року. Вважає, що укладений нею цивільно-правовий договір не належить до підстав, які впливають на умови виплат, які містяться у ст. 31 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Крім того, відповідач посилається на те, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню зокрема безпідставно набута допомога, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Вважає себе добросовісним набувачем. В своїх запереченнях позивач навела судову практику.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Відповідач з 10.02.2016 року по 14.11.2016 року перебувала на обліку в Глобинському районному центрі зайнятості як безробітна (а.с. 4-6). Зазначену обставину згідно наданих заперечень не заперечувала відповідач.

Як вбачається з витягу із наказів про прийняті рішення по особі, ОСОБА_1 наказом від 16.02.2016 р. № НТ160216 було надано статус безробітної з 10.02.2016 року. ОСОБА_2 наказу від 17.02.2016 року № НТ 160217 було призначено допомогу по безробіттю. Наказом № НТ 160217 від 17.02.2016 року розпочато виплату допомоги по безробіттю з 17.02.2016 року. ОСОБА_2 наказу НТ 161114 від 14.11.2016 року припинено виплату допомоги по безробіттю та знято з обліку як безробітну у звязку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту) з 14.11.2016 року (а.с. 5).

01.09.2016 року ТОВ «Юридична компанія «ЗЛАТЕЛІТ» (Замовник) та ОСОБА_1 (Виконавець) уклали Договір № 02сп/09-16 про надання юридичних послуг та/або виконання юридичних робіт (а.с. 13-14).

Факт укладення зазначеного договору відповідач згідно наданих заперечень не заперечувала.

Відповідно до Розрахунку отриманої допомоги по безробіттю за результатами проведеного розслідування страхового випадку, ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2016 року по 12 листопада 2016 року було виплачено допомогу в розмірі 2783,98 грн.(а.с.10).

ОСОБА_2 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №73 від 14.02.2017 року, встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Глобинському РЦЗ як безробітна, отримувала допомогу як безробітна з 17.02.2016 року по 14.11.2016 року. ОСОБА_2 договору про надання юридичних послуг та виконання юридичних робіт № 02сп/09-16 ТОВ «Юридична компанія «ЗЛАТЕЛІТ» ОСОБА_1 виконувала роботи з 01.09.2016 року та про даний факт не повідомила центр зайнятості, чим порушила вимоги ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», внаслідок чого виникла переплата допомоги по безробіттю в сумі 2783 грн. 98 коп. за період 01.09.2016 року по 12.11.2016 року (а.с.9).

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття регулюються Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

ОСОБА_2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які зокрема працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Законодавець не повязує статус зайнятого населення та безробітної особи з моментом отримання коштів за виконану роботу.

Як зазначено в п. 1, 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи, встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд дійшов висновку, що відповідач з моменту укладення цивільно-правового договору, яким передбачено виконання оплачуваної роботи набула статус зайнятої особи та втратила статус безробітної особи, тому її реєстрація у центрі зайнятості повинна бути припинена, за таких обставин вона не мала права на отримання допомоги по безробіттю починаючи з 01.09.2016 року по 12.11.2016 року.

Частиною 3 ст. 36 зазначеного Закону встановлено, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 після укладання цивільно-правового договору не повідомила центр зайнятості про його укладення, втратила статус безробітної, в звязку з чим не мала права на отримання відповідних виплат.

В своїх запереченнях позивач посилається на те, що позов було предявлено позивачем передчасно, оскільки не минув 15-денний строк з дня отримання нею повідомлення про отримання коштів, яке було нею отримано 27.03.2017 року, а позов до суду було подано 10.03.2017 року.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним , затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 N 60/62 рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

14.02.2017 року Глобинським районним центром зайнятості було прийнято Наказ № 13 Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 (далі по тексту Наказ), який 16.02.2017 року за вих. № 225/05-10 було рекомендованим листом направлено відповідачу (а.с. 7, а.с. 7- зворотня сторона, а.с. 8).

Як зазначено в п. 8 Порядку, у разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 N 1155, відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Правила надання послуг поштового зв'язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 N 1155 втратили чинність 06.04.2009 року, тому не можуть бути застосовані при вирішенні справи.

Щодо неподання опису вкладення відправлень, яким підтверджується, що позивач направив відповідачу саме Наказ, суд зазначає, що до позовної заяви надано супровідний лист в якому зазначено, що Глобинський районний центр зайнятості направляє копію Наказу від 14.02.2017 року про відшкодування коштів, виплачених як допомога по безробіттю у розмірі 2783,98 грн. (а.с. 7)

Піддавати сумніву зазначений доказ немає підстав, тому суд вважає його належним та допустимим письмовим доказом у розумінні положень ст.ст. 57-59, 64 ЦПК України, який підтверджує факт направлення відповідачу саме Наказу.

Працівниками районного центру зайнятості були прийняті заходи щодо досудового врегулювання питання про добровільну сплату суми виплаченого допомоги по безробіттю, проте на час розгляду справи, відповідачем не надано суду доказів повернення коштів позивачу.

В своїх запереченнях відповідач посилається на те, що позивачем не надано суду доказів того, що нею не було проведено перерахувань на імя позивача згідно Наказу.

Разом з тим, суд зазначає, що статтею 60 ЦПК України, покладено обовязок доказування на кожну сторону, відповідач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається в своїх запереченнях.

Тому, у разі проведення відповідачем відповідних перерахувань на імя позивача, йому необхідно надати суду відповідні докази.

Крім того, в своїх запереченнях відповідач посилається на те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню зокрема безпідставно набута допомога, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

ОСОБА_2 п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Як вже встановлено судом, переплата допомоги по безробіттю сталася саме в звязку з тим, що відповідач не повідомила центр зайнятості про умови, які впливають на виплату допомогу, тому не може вважатися добросовісним набувачем.

Крім того, в своїх заперечення відповідач посилається на практику Верховного суду України та Вищого спеціалізованого суду України, зокрема на постанову ВСУ від 22.01.2014 року у справі № 6-151ЦС13 та ухвалу ВССУ від 20.07.2016 року.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Із змісту зазначеної статті вбачається, що судова практика повинна відповідати практиці викладеній у рішеннях Верховного суду України, а не Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Постановою Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі № 6-151ЦС13, на яку посилається позивач, врегульовано інші правовідносини, а саме стосовно помилково перерахованих коштів, які є пенсією, а не соціальними виплатами на випадок безробіття.

Правовідносини, які регулює зазначена постанова не є подібними з правовідносинами, які виникли між сторонами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача виплати по безробіттю в сумі 2783,98 грн. є законними, обґрунтованими, підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача на позов висновків суду не спростовують.

Приймаючи до уваги те, що позиває є юридичною особою, яку звільнено від сплати судового збору при подачі позову, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 44, 45 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст. 15, 16, 1215 Цивільного кодексу України, ст. ст.10,57-61,79, 88, 208 - 209, 212-215, 360 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Глобинського районного центру зайнятості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь Глобинського районного центру зайнятості (р/р № 3202, банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області, одержувач: Глобинський районний центр зайнятості, МФО: 831019, ЗКПО: 22544083) допомогу по безробіттю в розмірі 2783,98 грн. (дві тисячі сімсот вісімдесят три гривні 98 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А. О. Олефір