АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3152/17 Головуючий 1-ї інстанції Остапов М.О.
Справа № 627/1762/16-ц Доповідач Колтунова А.І.
Категорія:спори про спадкове право
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та голови Мурафської сільської ради ОСОБА_2 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 21 березня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Мурафська сільська рада Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

19 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Мурафська сільська рада Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначила, що 24 квітня 2009 року помер її дідусь ОСОБА_5, 27 липня 2013 року померла її бабуся ОСОБА_6.

Після їх смерті відкрилася спадщина на майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Польова, буд. №18 в с. Мирне Краснокутського району Харківської області.

За життя померлим ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений Мурафською сільською радою, в якому було зазначено, що належне йому майно він заповідає своїм дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

На день смерті померлий ОСОБА_5 проживав спільно з дочкою ОСОБА_3 та онукою ОСОБА_1, що підтверджується довідкою Мурафської сільської ради №2272 від 04.11.2016 року.

ОСОБА_3 відмовилася від отримання спадщини на користь ОСОБА_1

Посилаючись на ті обставини, що через відсутність правовстановлюючого документу на будинок неможливо оформити спадщину в нотаріальній конторі, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на будинок з господарськими будівлями за адресою: Харківська область, Краснокутський район, с. Мирне, вул. Польова, буд. №18 після смерті діда ОСОБА_5В, померлого 24.04.2009 року в порядку спадкування за законом.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 21 березня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Мурафська сільська рада Краснокутського району Харківської області про визнання права власності залишено без задоволення.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та голова Мурафської сільської ради ОСОБА_2 просять рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на ті обставини, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 не надала доказів, що на час смерті спадкодавця вона проживала з ним спільно, оскільки відповідно витягу господарської книги Мурафської сільської ради, особовий рахунок №523, померлий ОСОБА_5 проживав з дочкою ОСОБА_3 та онукою ОСОБА_1

Висновки суду щодо пропуску ОСОБА_1 строку позовної давності звернення з позовом за захистом порушених прав також не ґрунтуються на вимогах закону.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 апеляційні скарги підтримувала.

Представник Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, апеляційну скаргу підтримував.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися. Про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що 24 квітня 2009 року помер ОСОБА_5 (а. с. 11).

ОСОБА_5 належав на праві власності житловий будинок, розташований на території Мурафської сільської ради, за адресою: Харківська область, Краснокутський район, с. Мирне, вул. Польова, буд. №18, який був збудований в 1950 році (а. с. 13).

ОСОБА_5 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, яка померла 27 липня 2013 року ( а. с. 13).

Померлі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали від шлюбу двох дітей: дочку ОСОБА_8, після реєстрації шлюбу ОСОБА_3, та сина ОСОБА_4 (а. с. 6,7 ).

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та онукою померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( а. с. 5, 8).

За життя ОСОБА_5 зробив заповіт, який був посвідчений Мурафською сільською радою, відповідно якого все належне йому майно заповів своїм дітям, сину ОСОБА_4 та дочці ОСОБА_8 ( а. с. 14).

Таким чином, на час смерті ОСОБА_5, 24 квітня 2009 року, спадкоємцями першої черги за законом була його дружина ОСОБА_6 та за заповітом його діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За таких обставин, позивач мала право спадкування після смерті ОСОБА_5 за правом представлення.

Разом з тим, на час смерті ОСОБА_5 і на час вирішення спору, мати ОСОБА_1 ОСОБА_3, мешкала за адресою: с. Мурафа, Краснокутський район Харківської області.

Відповідно до частин 1 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої була обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що на час смерті ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, була непрацездатною за віком, у звязку з чим згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України мала право на обовязкову частку у спадщині.

Крім того, із довідки Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області №2272 від 04 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, вибув у звязку зі смертю.

На день смерті 24 квітня 2009 року ОСОБА_5 проживав спільно з дочкою ОСОБА_3 та онукою ОСОБА_1 ( а. с. 10).

Таким чином, зібрані по справі докази свідчать про те, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його дочка ОСОБА_3

За змістом ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

При розгляді справи як в суді першої, так і апеляційної інстанції, сторонами не було надано належних та допустимих доказів про те, що протягом встановленого законом шестимісячного строку ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_3 є особою, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, у звязку з чим вона має право розпорядитися спадщиною на користь іншої особи шляхом її відчуження, а не шляхом відмови від її оформлення.

В даному випадку дочка ОСОБА_3, онука померлого, не може претендувати на спадщину в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на спадщину після смерті ОСОБА_5 відсутні.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції було необґрунтовано зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом з пропуском строків позовної давності колегія суддів вважає такими, що заслуговують уваги.

Проте, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено з інших підстав.

У звязку з чим, зазначені висновки суду першої інстанції на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону.

Правові підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та голови Мурафської сільської ради ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 21 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_9