Справа № 341/492/14-ц
Провадження № 22-ц/779/21/2017
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Малєєва А.Ю., Пнівчук О.В.,

секретаря: Капущак С.В.,

з участю: представника ПАТ «Альфа-Банк» - ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5, третя особа ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа ОСОБА_5 про захист прав споживачів, визнання права не виконувати неіснуючі зобовязання за кредитним договором, а також визнання права не виконувати неіснуючі зобовязання за нікчемним договором відступлення права вимоги, за апеляційною скаргою ПАТ «Альфа-Банк» на рішення Галицького районного суду від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» було предявлено до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позов про стягнення заборгованості. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що у звязку із неналежним виконанням ОСОБА_3 умов договору про іпотечний кредит, укладений між сторонами 06 травня 2008 року, у неї утворилась заборгованість розмірі 43 651,35 грн. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» право вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, зокрема укладеного 06 травня 2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 кредитного договору №488 г про надання 120 000 гривень кредиту. Посилаючись на те, що в добровільному порядку ОСОБА_3 відмовляється погасити вищевказану заборгованість, Банк просив стягнути вищезазначену заборгованість в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який являється поручителем за договором поруки №488г/1 від 06.05.2008 року.

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом, мотивуючи його тим, що вона має право не виконувати неіснуючі зобовязання перед ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за невиконаним Банком кредитним договором, а також право не виконувати неіснуючі зобовязання перед ПАТ «Альфа-Банк» за нікчемним договором відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року.

Рішенням Галицького районного суду від 26 листопада 2014 року у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині відмови в задоволенні первісного позову, представник ПАТ «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, у якій зазначає, що суд першої інстанції не надав правильної оцінки розрахунку заборгованості. Апелянт вказує на те, що ОСОБА_3 не нараховувалися до сплати платежі по кредиту у звязку з їх попередньою сплатою, але нараховувалися проценти за користування кредитом та щомісячна комісія. Також вказав, що після переуступки 17 грудня 2012 року прав вимог за кредитним договором до ПАТ «Альфа-банк» позичальником були здійснені наступні платежі: 26 грудня 2012 року 650 гривень, 25 січня 2013 року 650 гривень, 27 лютого 2013 року 600 гривень, 28 березня 2013 року 740 гривень, які зараховано на погашення строкових процентів за користування кредитом та комісії. При цьому у березні 2013 року при сплаті заборгованості за кредитом була незначна переплата в розмірі 4, 87 гривень, яка додатково вплинула на зменшення тіла кредиту з відступленої суми 36 806, 38 гривень до 36 801, 51 гривень. Після останнього зазначеного платежу 28 березня 2013 року позичальниця припинила погашення кредиту взагалі, незважаючи на щомісячні зобовязання щодо необхідності погашення процентів та комісії. Банк звернувся з позовом 03 березня 2014 року, майже через рік після останнього погашення позичальницею процентів за кредитом, за цей час згідно поданого розрахунку заборгованості за кредитним договором протягом 10 місяців утворився борг зі сплати процентів, комісії та пені в сумі 6849, 84 гривень, що дає підстави кредитору вимагати всю суму заборгованості за кредитним договором. Також, на думку апелянта, суд не в повному обсязі дослідив вимоги пп. 5.3.2 п.5 договору про іпотечний кредит №488 г, згідно вимог якого право вимагати від позичальника сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом або процентами за користування ним, суму неустойки і збитків, передбачених договором у випадку прострочення позичальником зобовязань по поверненню кредиту або сплаті процентів за кредитом щонайменше на 10 календарних днів. Посилаючись на вищенаведене, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні первісного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог Банку, а в решті рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_5 в засідання апеляційного суду не з'явився з невідомих причин, хоча судове повідомлення йому надсилалось завчасно у встановленому законом порядку. Отже, є правові підстави для розгляду справи у його відсутності.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ "Альфа-Банк" апеляційну скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник ОСОБА_6 ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги заперечила, пояснивши, що ОСОБА_6 не була належним чином повідомлена про відступлення ПАТ "Акціонерний комерційний промисловий банк" права вимоги по кредитним угодам. Представник також посилається на те, що ОСОБА_6 не допускала виникнення у неї заборгованості по кредитним платежам. Тому вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові ПАТ "Альфа-Банк" про дострокове повернення кредитних коштів.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в позові ПАТ "Альфа-Банк" про дострокове стягнення у солідарному порядку з відповідачів залишку суми виданого кредиту та відсотків за користування, суд першої інстанції вважав, що станом на 03 березня 2014 року, тобто на час звернення ПАТ "Альфа-Банк" з позовом, ОСОБА_3 випереджала графік погашення кредитних зобов'язань, а тому позивач не має правової підстави вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась. Колегія суддів з цим висновком погоджується з таких підстав.

Колегіє суддів у виконання обов'язкових вказівок, викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року (том №4, а.с.94-96) в даній справі ухвалою від 11 листопада 2016 року була призначена судово-економічна експертиза з наданням всіх наявних у сторін документів, і зокрема, платіжних документів.

У висновку судово-економічної експертизи від 10 березня 2017 року (том №5, а.с.62-76) зазначено, що в результаті експертного дослідження наявних в матеріалах справи банківських виписок та додатково наданих документів банківських виписок та квитанцій, копії яких є в матеріалах справи, судовим експертом визначено загальну суму, сплачену ОСОБА_3 станом на 01.02.2014 року в погашення зобов'язань за договором про іпотечний кредит №488г від 06.05.2008 року. Згідно підрахунків експерта ця сума дорівнює 166907 грн 62 коп, з якої банком на погашення тіла кредиту зараховано 83198 грн 49 коп, а на погашення відсотків і комісії було зараховано 83709 грн 13 коп. В той же час судовий експерт відзначає, що станом на 01.02.2014 року позичальником згідно умов договору про іпотечний кредит повинно було бути сплачено значно менша сума 67536 грн (67 платежів по 1008 грн).

Із змісту договору про іпотечний кредит №488г від 06.05.2008 року та графіку погашення кредиту вбачається, що щомісячна сума погашення кредиту з 25 липня 2008 року дорівнює 1008 грн. Тобто для погашення кредиту застосовано класичну схему погашення кредиту (тіло кредиту зменшується на рівні частини). Слід зазначити, що згаданий графік погашення заборгованості не містить відомостей про суми нарахованих відсотків та комісії, які підлягають сплаті та загальної суми щомісячних платежів з розмежуванням тіла кредиту і відсотків. Посилаючись на вищенаведене, судовий експерт не підтвердив правильність розрахунку ПАТ «Альфа-Банк» щодо наявності у відповідачів станом на 01.02.2014 року заборгованості за тілом кредиту, відсотках, комісії та пені.

Колегія суддів зауважує, що підстав сумніватись у повноті та об'єктивності висновку судової експертизи немає. Правильність цього висновку підтверджуються долученими до справи матеріалами, зокрема, копіями банківських виписок та квитанцій.

В ч.2 ст.1050 ЦК України вказано, що позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням). Оскільки позивачем не доведено належними і допустимими доказами посилання на порушення позичальником станом на 01.02.2014 року графіку погашення кредиту, тобто невнесення своєчасно хоча б одного платежу в погашення основної заборгованості, відсотків, комісії, чи пені, у нього не було правової підстави вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та відсотків.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові ПАТ «Альфа-Банк» про дострокове стягнення частини кредиту, яка залишилась несплаченою, та відсотків ухвалено з дотриманням вимог норм матеріального і цивільного права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування рішення у зазначеній частині немає.

Керуючись ст.ст.307; 308; 313; 314; 315; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» відхилити, а рішення Галицького районного суду від 26 листопада 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: А.Ю. Малєєв

ОСОБА_7