Cправа № 127/2-200/2004
Провадження № 4-с/127/177/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Гуменюка К.П.,

секретаря Лисої К.Д.,

за участю скаржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: заступник начальника Печерського районного ВДВС м. Києва ОСОБА_2, начальник управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3, Державна акціонерна компанія «Укрресурси» про визнання бездіяльності заступника начальника Печерського районного ВДВС м. Києва державного виконавця Заєць Т.І. протиправною, визнання протиправною бездіяльність начальника управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із скаргою про визнання бездіяльності державного виконавця Печерського РВДВС ОСОБА_2 та начальника управляння ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 протиправними та зобовязання вчинити дії, заінтересовані особи: заступник начальника Печерського РВДВС м. Києва ОСОБА_2, начальник управляння ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3, ДАК «Укрресурси». Свої вимоги мотивував тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року зобовязано державного виконавця вчинити дії. Особи, дії яких оскаржуються, не вчиняють жодних мір до боржника протягом восьми місяців. Такими діями зазначені особи перешкоджають виконанню РЄСПЛ. За наведеного просив визнати бездіяльність державного виконавця Заєць Т.І. щодо виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року та виконання ухвали суду від 26 січня 2017 року протиправною, зобовязати виконати ухвалу суду від 26 січня 2017 року та рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року про що повідомити суд та заявника, визнати бездіяльність начальника управляння ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 у відсутності контролю за діями державного виконавця протиправною, зобовязати здійснити контроль за діями державного виконавця, вжити адміністративні міри, про що інформувати суд та заявника.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2017 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено ДАК «Укрресурси» (а. с. 13, зворот).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги викладені у скарзі підтримав в повному обсязі, просив скаргу задовольнити з підстав викладених в останній.

Особа, дії якої оскаржуються, державний виконавець Заєць Т.І. в ході судового розгляду заперечила щодо задоволення скарги, зазначила, що скарга є безпідставною, а державним виконавцем вчинені всі дії передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» щодо виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року. Надала суду копії матеріалів виконавчого провадження та просила відмовити у задоволенні скарги.

Особа, дії якої оскаржуються, начальник управляння Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 та представник заінтересованої особи ДАК «Укрресурси» в судове засідання не зявились, хоча про дату час та місце проведення судового засідання повідомлялись відповідно до вимого цивільно-процесуального законодавства, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року позов ОСОБА_1 до ДАК «Укрресурси» про зміну дати наказу про звільнення та стягнення середньомісячного заробітку задоволено частково. Зобовязано ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу № 25-а-к від 07 березня 2002 року про звільнення ОСОБА_1, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25 січня 2001 року та провести з ним повний розрахунок.

Зазначена обставина встановлена ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року при розгляді скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Заєць Т.І., яка набрала законної сили, та відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню (а. с. 6-8).

05 серпня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області видно дублікат виконавчого листа № 127/2-200/2004 по вищезазначеній цивільній справі (а. с. 37).

Постановою заступника начальника відділу Печерського РВДВС м. Києва ОСОБА_2 від 25 квітня 2017 року відновлено виконавче провадження (ВП № 49014939) з примусового виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004 від 05 серпня 2015 року (а. с. 9).

Наказом ДАК «Укрресурси» від 01 грудня 2016 року №1 змінено дату звільнення ОСОБА_1 з 08 серпня 2012 року на 01 грудня 2015 року на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25 січня 2001 року, що підтверджується копією зазначеного наказу (а. с. 63). Крім того, зміна про дату звільнення заявника занесена і до трудової книжки останнього, що підтверджується копією трудової книжки (а. с 64).

Одночасно суд зазначає, що в матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 сер. АК № 742848, відповідно до запису №1 від 06 вересня 2017 року, змінено дату з 01 грудня 2015 року на 26 грудня 2015 року звільнення з посади заступника директора заводу «Модуль». Запис внесено на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року по цивільній справі №127/25888/16, про що видано наказ від 06 вересня 2017 року № 06109Р17-1Б (а. с. 22).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року по цивільній справі №127/25888/16 задоволено позов ОСОБА_1, зобовязано ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з 26 грудня 2015 року, про що внести відповідний запис в трудову книжку. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року залишено без змін.

З наведеного вбачається, що рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про зміну дати наказу про звільнення є виконаним, що підтверджується копіями вищезазначених документів.

В частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року щодо проведенням з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року (справа № 802/82/16-а) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року у справі № 2-200/2004 щодо проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні з роботи в ДАК "Укрресурси". Зобовязано Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в порядку виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" (виконавче провадження ВП № 44360795) вчинити дії, спрямовані на виплату ОСОБА_1 невиплаченої йому станом на жовтень 2015 року заборгованості ДАК "Укрресурси" за рішеннями національних судів, які набрали законної сили, однак залишаються невиконаними, в сумі 1 188 937 (один мільйон сто вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот тридцять сім) грн. 30 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначеним судовим рішенням встановлено обставину, що рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року в частині проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні з ДАК «Укрресурси» за рішеннями національних судів та рішенням Європейського суду з прав людини залишаються невиконаним в суму 1188937,3 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишені без задоволення, а постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року (справа № 802/82/16-а) без змін та набрала законної сили.

Крім того, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року (справа № 802/82/16-а), прийнято звіт Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі № 802/82/16-а. Ухвала оскарженню не підлягає (а. с. 60-62).

Вищезазначеною ухвалою від 29 серпня 2016 року встановлені обставини про повне виконання Департаментом Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016 року, адже Згідно з платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 2994 від 03.08.2016 року кошти у розмірі 1188937,3 грн. були перераховані позивачу (а. с. 57), про що останній особисто підтвердив у судовому засіданні.

З наведеного вбачається, що розмір заборгованості за повний розрахунок при звільненні ОСОБА_1 за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року, рішеннями національних судів та Європейського суду з прав людини, був встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили., а відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року ОСОБА_1 отримано кошти в розмірі 1188937,3 грн., тобто зазначені судові рішення є виконаними.

Постановою заступника начальника відділу Печерського РВДВС м. Києва ОСОБА_2 від 06 жовтня 2017 року виконавче провадження (ВП № 49014939) з примусового виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004 від 05 серпня 2015 року закінчено у звязку з його фактичним виконанням в порядок та спосіб передбачений виконавчим документом (а. с. 38).

Заявник просить визнати бездіяльність державного виконавця Заєць Т.І. щодо виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року протиправною. Із вказаного приводу суд зазначає наступне.

Заявник звернувся із скаргою до суду 21 вересня 2017 року, при цьому, зазначаючи про бездіяльність державного виконавця щодо виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року, вказав лише про те, що таке судове рішення не виконується. Інших доказів щодо бездіяльності державного виконавця заявником не надано.

За своєю правовою природою бездіяльність це форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею, дій, які вона повинна вчинити відповідно до покладених на неї обовязків згідно із нормами законодавства. Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обовязки і права виконавця, зокрема останній зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Враховуючи, що державним виконавцем Заєць Т.І. вчинено дії щодо примусового виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року та останнє є виконаним у спосіб встановлений виконавчим документом, суд не вбачає бездіяльності державного виконавця, адже змінено дата наказу про звільнення ОСОБА_1 та з останнім проведено розрахунок при звільненні в розмірі 1188937,3 грн., про що зазначалось вище. При цьому суд звертає увагу заявника на те, що станом на день подання скарги, судове рішення в частині зміни дати звільнення було виконане, адже наказ ДАК «Укрресурси» датований 01 грудня 2016 року, а розрахунок при звільненні в розмірі встановленому судовим рішенням проведено з ОСОБА_1 03 серпня 2016 року. За наведеного, суд вважає, що в частині визнання бездіяльності державного виконавця Заєць Т.І. щодо виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року протиправною слід відмовити. Не підлягає задоволенню і вимога про зобовязання державного виконавця виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року, адже останнє є виконаним, про що винесена постанова від 06 жовтня 2017 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004 від 05 серпня 2015 року., який виданий на виконання зазначеного рішення.

Крім того, заявник просить визнати бездіяльність державного виконавця Заєць Т.І., щодо виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року. Із вказаного приводу суд зазначає наступне.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року скарга ОСОБА_1 задоволена частково, визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Печерського райвідділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 при виконанні рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004р. з дня 12.05.2016р., поновлення виконавчого провадження, в невиконаній його частині зобовязального характеру - приведення у відповідність дати наказу №1 від 01.12.2015р., виданого АК «Укрресурси» про звільнення ОСОБА_1 з посади на фактичну дату видачі трудової книжки та проведення повного розрахунку, згідно зведеного виконавчого провадження №ВП 1119621, що перебуває на виконанні РВДВС, де стягувачем є ОСОБА_1 Зобовязано державного виконавця Печерського райвідділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2, в якої перебуває дане виконавче провадження негайно вжити дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» по виконанню рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р.та направити до Департаменту ДВС Мінюсту України і Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини інформацію про виконання даного рішення суду і інформацію про зведене виконавче провадження №51119621 для завершення виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014р. у справі №25663/02 в невиконаній частині рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 року. В решті вимог відмовлено. Ухвала набрала законної сили (а. с. 6-8). 17 лютого 2017 року за вказаною ухвалою видано виконавчий лист № 127/2-200/2004.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_4 від 29 березня 2017 року відкрито виконавче провадження (ВП № 53654408) з ) з примусового виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004 від 17 лютого 2015 року. Боржником зазначено державного виконавця Заєць Т.І. (а. с. 11).

Відповідно до п. 20 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

З наведеного вбачається, що заявником оскаржуються дії державного виконавця Заєць Т.І., яка в свою чергу не може бути субєктом оскарження в межах виконавчого провадження ВП № 53654408 щодо виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року, адже у вказаному виконавчому провадженні є боржником, а не державним виконавцем, якій виконує зазначене судове рішення. Субєктом оскарження, тобто особою, дії якої оскаржуються в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004 від 17 лютого 2015 року може бути зокрема державний виконавець Бялий М.Г. Наразі, заявником ОСОБА_1, в межах оскарження дій державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС, щодо виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року субєкт оскарження не визначений, вимоги до таких осіб не предявлено.

Суд звертає увагу заявника ОСОБА_1, що дії державного виконавця Бялого М.Г. вчинені останнім в межах виконавчого провадження ВП № 53654408 щодо примусового виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004 від 17 лютого 2015 року оскаржувались до Вінницького міського суду Вінницької області в межах справи № 127/2-200/2004. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2017 року у задоволенні зазначеної скарги відмовлено (а. с. 86-89).

За наведеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності державного виконавця Заєць Т.І. щодо виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року задоволенню не підлягає, так само як і вимога про зобовязання державного виконавця Заєць Т.І. виконати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року, адже є похідною вимогою від первинно заявленої.

Одночасно, заявник просить визнати бездіяльність начальника управляння ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 у відсутності контролю за діями державного виконавця протиправною, зобовязати здійснити контроль за діями державного виконавця, вжити адміністративні міри, про що інформувати суд та заявника. Із вказаного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

З вищенаведеної норми Закону вбачається, що обовязок щодо контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень покладено на начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Натомість заявник просить визнати протиправною бездіяльність щодо відсутності контролю за діями державного виконавця Заєць Т.І., начальника управляння ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3, який в свою чергу не є начальником Печерського районного відділу ДВС м. Києва, та у якого відсутній обовязок здійснювати контроль за діями державного виконавця Заєць Т.І., адже останній не є її безпосереднім начальником. При цьому суд бере до уваги положення абз. 4 ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якого керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини. У даному випадку начальник управляння ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 дійсно є керівником вищого органу державної виконавчої служби відносно державного виконавця Заєць Т.І., натомість на зазначену посадову особу Законом не покладено обовязок щодо здійснення контролю за діями державного виконавця підпорядкованого йому органу. Крім того, як зазначалось вище, в судовому засіданні не встановлено протиправність дії (бездіяльності) державного виконавця Заєць Т.І., а тому і вимога ОСОБА_1 в частині визнати бездіяльність начальника управляння ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 та зобовязання його здійснити контроль за діями державного виконавця задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити, адже дії (бездіяльність) державного виконавця вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, при цьому в судовому засіданні не встановлено обставин порушення прав і свобод ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.387 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_5