Справа №487/1721/16-ц 26.04.2017 26.04.2017 26.04.2017
Провадження №22-ц/784/611/17
справа № 487/1721/16-ц
провадження № 22ц-784/611/2017 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
категорія 27 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Ямкової О.О., Локтіонової О.В.,

із секретарем судового засідання Шагай О.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2016 року, ухваленого

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и л а:

1 квітня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця в розмірі 6 033 грн. 54 коп.

Позивач зазначав, що 28 травня 2009 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі ЗАТ КБ «Приватбанк»), та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит. 17 грудня 2014 року ОСОБА_4 помер. На час смерті ОСОБА_4 утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 6 033 грн. 54 коп. Згідно відповіді Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття чи відмови від спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори ніхто не звертався. Спадкова справа була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Посилаючись на те, що на час смерті ОСОБА_4Є за адресою реєстрації останнього постійно проживала відповідачка, а тому остання вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 6033 грн. 54 коп.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В судове засідання апеляційного суду відповідач не зявився. Як видно з розписки про вручення судової повістки (а.с.126 ) відповідачка своєчасно повідомлена про час і місце судового розгляду, а тому її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів того, що відповідачка прийняла спадщину, та те, що за спадкодавцем зареєстровано нерухоме майно.

Однак погодитись з таким висновком суду не можна.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зокрема, в силу ч. 1 ст. 137 ЦПК України, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази.

Між тим, ухвалюючи заочне рішення, суд не звернув належної уваги на зазначені вимоги процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Ухвалюючи нове рішення колегія суддів дійшла наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 28 травня 2009 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (згодом перейменовано у ПАТ), та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6).

17 грудня 2014 року ОСОБА_4 помер (а.с. 15).

На час смерті ОСОБА_4 утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 6033 грн. 54 коп.

22 квітня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори претензію кредитора по вказаному кредитному договору.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно відповіді Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття чи відмови від спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с. 20).

Як видно з паспортних даних, ОСОБА_4 був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

За вказаною адресою на момент смерті ОСОБА_4 також була зареєстрована його дружина, відповідачка по справі ОСОБА_3, а також дві дочки боржника ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Виходячи із приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно с. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Матеріали справи не містять доказів того, що спадкоємці за законом у порядку передбаченому ч. ч. 1 і 5 ст. 1273 ЦК України відмовились від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу.

За такого, колегія суддів вважає, що дружина боржника ОСОБА_3 та дві його дочки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, прийняли спадщину, кожен по 1/3 її частини, з підстав передбачених ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємці першої черги, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За інформацією Управління комунального майна Миколаївської міської ради ОСОБА_4 приймав участь у приватизації квартири АДРЕСА_1, та отримав свідоцтво про право власності на 1/6 частини цієї квартири.

Крім того, згідно повідомлення регіонального сервісного центру в Миколаївській області, ОСОБА_4 належав автомобіль ЗАЗ 965А, 1967 року випуску, держаний номер К8481НИ.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом України у справі № 6-33 цс15 від 8 квітня 2015 року.

За таких обставин та враховуючи, що ОСОБА_3 успадкувала 1/3 частину спадщини після смерті ОСОБА_4, на відповідачку може бути покладено обовязок повернути 1/3 частину боргу спадкодавця по спірному кредитному договору, в розмірі 2011 грн. 18 коп. в межах вартості частки в майні, одержаному у спадщину.

Таким чином позов банку підлягає задоволенню частково.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 964 грн. 60 коп. судового збору, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог та розміру судового збору, сплаченого апелянтом.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 2011 грн. 18 коп. в межах вартості частки в майні, одержаному у спадщину.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 964 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді: О.В. Локтіонова

ОСОБА_7