Справа №173/1663/17
Провадження №2/173/916/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку (пай),-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання права власності на земельну ділянку (пай) до відповідача ОСОБА_2 сільської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: управління держгеокадастру у Верхньодніпровському районі , згідно якого просить визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області згідно Державного Акту на право колективної власності на землю від 03.04.1995 року , реєстровий номер ВД 0008.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в період з 31.03.1989 року по серпень 1996 рік він працював водієм в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Шевченка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

За вказаний період роботи він був включений в список працездатних пайовиків підприємства, яким згідно рішення ОСОБА_2 сільської ради від 28.03.1995 року № 17 передано у колективну власність 4964.5 гектарів землі сільськогосподарського призначення, про що 03.04.1995 року видано державний акт на право колективної власності на землю, який зареєстровано в Книзі записів державних актів ВД №0008

Відповідно до повідомлення управління держгеокадастру у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області він був внесе6ний до списку пайовиків до Державного акту про право колективної власності на землю КСП ім. Шевченко, проте сертифікату на земельну ділянку (пай) він не отримував, так як такий на його ім'я не виготовлявся. Вважає,що він має право на отримання у власність земельної ділянки (паю), що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтриммав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Відповідач. представник ОСОБА_2 сільської ради, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, представник управління держгеокадастру у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач працював та був членом КСП ім. Шевченка з 31.03.1989 року по серпень1996 року, що підтверджується записом в трудовій книжці. А також архівною довідкою, згідно якої встановлено, що з 31.01.1990 року по 29.04.1996 року позивач був членом КСП ім. Шевченка. Паювання земель колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка проводилось у 1995 році. Державний акт серії ВД № 0008 на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка виданий 03 квітня 1995 року, що підтверджується копією державного Акту на право колективної власності на землю. Таким чином на час паювання земель позивач працював та був членом КСП ім. Шевченка.

Судом встановлено, у додатку до Державного Акту про право колективної власності на землю у списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства ім.Шевченка позивач значиться як такий, що має право на отримання земельної ділянки (паю).

Відповідно до повідомлення управління держгеокадастру у Верхньоднірповському району від 21.11.2016 року встановлено, що в Книзі записів сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП ім. Шевченка Верхньодніпровського району району Дніпропетровської області за позивачем не зареєстрований сертифікат на право на земельну частку /пай/.

Відповідно до ст.3 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), особи, власники сертифікатів на право на земельну частку /пай/, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай0 в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Відповідно до ч.1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку /пай/ є сертифікат на право на земельну частку /пай/виданий районною /міською/ державною адміністрацією.

Відповідно до ч.2 ст.2 вищевказаного Закону України, документами, що посвідчують право на земельну частку /пай/, також є рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/.

Оцінюючи наведені вище докази судом встановлено, що позивач має право на отримання земельної ділянки (паю), так як працював та був членом КСП на час розпаювання земель сільськогосподарського призначення даного господарства. Був включений до списків осіб, що мають право на отримання земельної ділянки (паю), але сертифікат земельну ділянку не отримав з невідомих причин. На даний час позивач має намір отримати земельну ділянку (пай).

Суд зазначає, що отримавши право на земельну частку (пай) в судовому порядку, позивач, відповідно зі ст.ст. 1,3 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), від 05.06.2003 року має намір виділити її в натурі /на місцевості/ для ведення товарного сільгоспвиробництва.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права.

Враховуючи позицію відповідача яким позовні вимоги визнаються в повному обсязі та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому суд бере до уваги ту обставину, що визнання позову відповідачем є безумовним і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ № 7 від 16.04.2004 року визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Судом встановлено наявність права у позивача на земельну частку /пай/ без визначення меж цієї частки в натурі / на місцевості/ у землі, яка перебуває у колективній власності реформованого КСП ім. Шевченка, в звязку з чим суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги щодо визнання такого права у позивача.

Виділення земельної ділянки в натурі здійснюється відповідно Закону України ,,Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/», тому дане питання судом в рамках даної позовної заяви не вирішується. Відносно задоволення вимог щодо визнання за позивачем права власності на земельну ділянку (пай), то це питання може бути вирішене лише після виділення позивачу земельної ділянки (паю) в натурі, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині суд вважає за можливе відмовити.

Керуючись.ст. 3, 10, 11, 60. 88, 212-215, ЦПК України , суд - .

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнана права власності на земельну ділянку (пай) -задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області згідно Державного Акту на право колективної власності на землю КСП ім. Шевченко серії ВД № 0008, виданого 03 квітня 1995 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо рішення не було скасоване не або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.