АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/5044/16-ц Головуючий в І інстанції: Бугрименко В.В.
Номер провадження: №22-ц/791/717/17 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.

суддів: Кутурланової О.В.,

ОСОБА_1

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4) про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

27 грудня 2016 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, грошові кошти у сумі 21607 грн.

Позов обґрунтований тим, що 21 квітня 2016 року в смт Білозерка, з вини ОСОБА_4, відповідальність якого була застрахована у відповідача, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого було пошкоджено майно позивача, а саме паркан, господарська споруда, розташовані по вулиці Шевченка, буд.39. Вважають, що розмір спричиненої ОСОБА_3 шкоди становить 21607грн., яка складається з вартості будівельних матеріалів та послуг заподіяних в результаті ДТП 16607 грн. та витрат, пов'язаних з проведенням експертизи 5000грн. Після ДТП позивач звертався до відповідача з приводу відшкодування шкоди, разом з цим, ПАТ НАСК "Оранта" зволікає зі здійсненням виплат.

Оскаржуваним рішенням від 22 лютого 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказав, що суд не врахував того, що надані відповідачем документи не містять повного опису ушкодженого майна щодо встановлення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП. Так, представником страхової компанії не було проведено повного і детального огляду ушкодженого майна. Крім того, під час складання акту власник домоволодіння був відсутній, а тому не міг зазначити ретельний опис майна, яке було знищено у звязку із ДТП. Також, зазначив, що суд не звернув увагу на наявність сумнівів у правильності вирахування збитків, оскільки звіт про оцінку вартості матеріального збитку (наданого відповідачем) складався без виїзду спеціаліста на місце події, а лише на підставі наданого йому вказаному акту та декількох фотокарток. Окрім наведеного вказав, що поза увагою суду залишилось те, що страховик, в порушення ст.36 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів", не прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування у вказаний законом 90-денний строк (лист від відповідача складений 05.09.2016р., а останній день строку 10.08.2016р.), а також те, що відповідач не оспорював суми відшкодування збитків, а лише заперечував, що пошкоджене майно належить саме ОСОБА_3

У своєму запереченні представник відповідача просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до договору довічного утримання від 05.07.1995р. ОСОБА_5 передала у власність позивачу домоволодіння за вказаною адресою, а останній зобовязувався довічно повністю утримувати ОСОБА_5, забезпечуючи її харчуванням, одежею, доглядом тощо (а.с.42).

Між ОСОБА_4 та відповідачем укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ5160560 від 23.11.2015р, відповідно до якого страхова сума за договором становить 50000грн., франшиза 510грн. Вказане сторонами не заперечується та підтверджується наданим відповідачем розрахунком страхового відшкодування від 14.09.2016р (а.с.32).

Згідно постанови Білозерського районного суду Херсонської області від 26.04.2016р. ОСОБА_4 21 квітня 2016 року в смт Білозерка по вул.Шевченка, буд.39 керуючи автомобілем ГАЗ 31105, реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив наїзд на огорожу та господарську споруду, внаслідок чого останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала чинності 07.05.2016р. (а.с.30).

Згідно акту огляду місця події від 21.04.2016р. (а.с.31), звітом про оцінку вартості матеріального збитку від 13.09.2016р. (а.с.33-41), внаслідок ДТП було пошкоджено паркан бетонний 2 секції довжиною 5 м., склопакет розміром 95,5х55,5 см., бокову стіну дерев'яного сараю 4,3х2,3 м. за вказаною адресою. Сарай зміщено, у зв'язку з чим, підлягає демонтажу та монтажу. Вартість майнового збитку становить 2403 грн.

Відповідно до листа від 14.07.2016р. від начальника управління врегулювання ПАТ НАСК "Оранта" до ОСОБА_3 відповідач повідомляє, що для подальшого розгляду заяви та прийняття остаточного рішення страховику необхідно отримати документи щодо розміру завданого збитку (а.с.7).

Як вбачається із технічного паспорта, складеного 20.03.1997р., власником домоволодіння за вказаною адресою є ОСОБА_3 (а.с.43-45).

Згідно листа від 05.09.2016р. від директора департаменту врегулювання збитків ПАТ НАСК "Оранта" до ОСОБА_3 відповідач повідомляє, що у разі надання документів щодо розміру завданого збитку буде проведено аналіз та прийняте відповідне рішення (а.с.7).

Із листа Моторного (транспортного) страхового бюро України від 08.09.2016р. вбачається, що останній отримав звернення ОСОБА_3 стосовно зволікань ПАТ НАСК "Оранта" у здійсненні страхового відшкодування, розгляд даного листа доручено юридичному департаменту МТСБУ та зазначено, що у випадку незгоди з прийнятим страховиком рішенням спір може бути вирішений у судовому порядку (а.с.9).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 14.09.2016р., розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) складає 2403,00грн., а сума страхового відшкодування внаслідок вказаного ДТП (з урахуванням франшизи в 510грн.) становить 1893грн. (а.с.32-41).

Відповідачем перераховано позивачу страхову виплату в сумі 1893грн., що підтверджується відомістю №106 від 15.09.2016р. (а.с.48).

При апеляційному розгляді справи представник позивача зазначив, що про покладення відповідачем позивачу на депозит 1893грн. позивач дізнався вже в ході судового розгляду справи, на другому судовому засіданні. При цьому представник відповідача не змогла пояснити причину неповідомлення позивача про внесення йому на депозит вказаної суми.

Згідно заяви позивача до ОСОБА_6 ОСОБА_7 14.09.2016р., позивач просить виконати дослідження за даною адресою та надати висновок щодо вартості ремонтно-відновлювальних робіт внаслідок руйнування під час ДТП (а.с.56).

Із висновку № 28 експерта ОСОБА_6 від 12.10.2016р. вбачається, що вартість зміщення в рамках витратного підходу методом складання кошторису обєкту експертизи за вказаною адресою складає 16607грн.(а.с.49-55).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №27 від 14.09.2016 року позивач сплатив спеціалісту ОСОБА_6 5000грн. за наданий нею висновок, тобто витрати позивача, повязані з залученням спеціаліста ОСОБА_6, складають 5000грн.

Із листа від 24.11.2016р. від начальника управління регулювання ПАТ НАСК "Оранта" до ОСОБА_3 вбачається, що відповідач визнав страховий випадок, для подальшого розгляду справи та прийняття остаточного рішення страховику необхідно отримати копії додатків № 1, 5, 6 та 7 до висновку експерта № 28 від 12.10.2016р. (а.с.12).

При апеляційному розгляді до справи долучена довідка Білозерської селищної ради від 10.04.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_3 на підставі технічного паспорта садибного індивідуального житлового будинку №39 по вул.Шевченка в смт.Білозерка належить огорожа в плані за №2, 3, 4, 5, тобто в тому числі і по Станіславському шосе, що була частково зруйнована при ДТП.

Копія вказаного технічного паспорта від 31.03.2017 року вказаного будинку долучена при апеляційному розгляді справи.

Отже, не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідача про недоведеність належності позивачу паркана по Станіславському шосе. Тим більше сам відповідач внесенням на депозит позивачу свою обраховану суму на відшкодування збитків, включив в дану суму також і суму 1159грн. на відшкодування вказаного паркану.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем розміру завданих йому збитків зазначеною ДТП в сумі 16607,00грн., з недоведеності ним того, що розмір завданих йому збитків є більшим, ніж відшкодований відповідачем, виходив з того, що висновок експерта №18 від 12.10.2016р. надано не на підставі ухвали суду, експерт не був попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, а тому цей висновок був розцінений як письмовий доказ, а не висновок експертизи, який не має переваги над наданим відповідачем зазначеним звітом, та вирішив, що надані сторонами письмові докази містять суперечності.

Однак, з таким висновком погодитися не можна, оскільки до нього суд дійшов при неповному зясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що згідно п.п.1 і 4 ч.1 ст.309 ЦПК країни є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страховим випадком, згідно до ст.6 Закону, є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.35 вказаного Закону: для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, зокрема, зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують. Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Згідно п.36.2 ст.36 вказаного Закону України:

--- страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

--- якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється

безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (увипадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту;

--- якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ);

--- страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

--- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отже, за законом виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком, лише у випадку відсутності документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди.

У цій справі предметом доказування є розмір завданих позивачу збитків в результаті зазначеної ДТП, сторонами не заперечується сам факт ДТП, винність відповідальної особи, правомірність дій позивача щодо повідомлення про страховий висновок. Кожна із сторін надала свій розрахунок збитків.

На підтвердження своєї вимоги позивачем надано вказаний вище висновок № 28 від 12.10.2016р. експерта ОСОБА_6, за яким завданий позивачу збиток 16607грн.

Згідно поясненням позивача, вказаного висновку та долученого при апеляційному розгляді справи клопотання з розясненням матеріального збитку збитки обраховані по таких позиціях:

--- залізобетонна огорожа: --- вартість матеріалів 4 секції по 75грн. кожна = 300грн.;

--- вартість робіт: демонтаж огорожі 1468грн.,

установка огорожі 1864грн.

--- склопакет : --- матеріали, демонтаж та установка 468грн.

--- сарай (навіс): --- вартість матеріалів:

- пристрій стрічкових фундаментів 247грн.;

- стропила для даху 83грн.

- пристрій решетування з дощок і брусків під

покрівлю 153грн.

- пристрій покриття з азбестоцементних листів 8-хв

27,17кв.м. 4463грн.

--- вартість робіт:

- розбирання бетонних фундаментів 96грн.;

- розбирання решетування з дощок 128грн.;

- розбирання покрівлі 207грн.;

- скління рам бокової стіни 251грн.;

- влаштування деревяних стелажів всередині сараю

534грн.

--- засмічення городу будівельним сміттям в результаті ДТП, планування площ ручним способом 1053грн.

Отже, як зазначено у вказаному клопотанні, для відновлення пошкодженого майна необхідна сума 11315грн. Додаткові ж витрати суми збитків за висновком № 28 від 12.10.2016р. в розмірі 5292грн. це кошторисний прибуток, 5% податок, кошти на покриття амін. витрат у відповідності до ДСТУ БД.1.1-1:2013.

На підтвердження своїх розрахунків збитків відповідачем надано розрахунок страхового відшкодування від 14.09.2016р., за яким розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) складає 2403,00грн., а сума страхового відшкодування внаслідок вказаного ДТП (з урахуванням франшизи в 510грн.) становить 1893грн.

Згідно поясненням представника відповідача, вказаному розрахунку та долученій при апеляційному розгляді справи довідки збитки обраховані по таких позиціях:

--- паркан: матеріальний збиток 1159грн. (1408грн. 40% фізичний знос 249грн.),

з них вартість матеріалів 622,80грн.;

--- вікно: матеріальний збиток 770грн. (1028грн. 40% фізичний знос 258грн.),

з них вартість матеріалів 645,60грн.;

--- навіс: матеріальний збиток 474грн. (530грн. 40% фізичний знос 56грн.),

з них вартість матеріалів 138,00грн.;

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Позивач надав документи (висновок № 28 від 12.10.2016р. експерта ОСОБА_6 тощо) на підтвердження завданих збитків, у тому числі й надану при апеляційному розгляді справи довідку Білозерської селищної ради від 10.04.2017 року, яка підтверджує належність йому огорожі, яка визначена на плані за №2, 3, 4, 5, тобто огорожу, яка пошкоджена внаслідок зазначеної ДТП.

При цьому слід зазначити, що відповідач ще 24.11.2016р пропонував позивачу надати копії додатків висновку від 12.10.2016 року, вони йому позивачем були надані. Однак після цього відповідач всупереч положенням закону (п.36.2 ст.36 Закону) про узгодження страховиком розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, самовільно, без погодження з потерпілим встановив розмір збитків в 2403грн. відповідно розрахунку страхового відшкодування від 14.09.2016р.

Тобто, пропонуючи 24.11.2016р позивачу надати додатки висновку від 12.10.2016 року, відповідач вже мав при собі свій розрахунок страхового відшкодування від 14.09.2016р, не погоджений з потерпілим, який і використав вже після отримання від позивача необхідні копії додатків. При апеляційному розгляді справи представник відповідача не змогла пояснити причину таких дій відповідача.

Отже, в цих діях відповідача колегія суддів вбачає його небажання виконувати свої обовязки за договором обовязкового страхування.

Колегія суддів вважає, що стягненню на відшкодування завданих позивачу збитків підлягає сума, вказана в наданому позивачем висновку № 28 від 12.10.2016р. експерта ОСОБА_6

При цьому враховує, що за відсутності судової експертизи з цього питання, при наявності двох документів, що обґрунтовують суму збитків, слід надати перевагу наданому позивачем висновку № 28 від 12.10.2016р. ОСОБА_6, оскільки позивач виконав свій обовязок (ст.35 Закону) по наданню документу на підтвердження завданого збитку, а саме відповідач повинен був узгодити розмір страхового відшкодування з позивачем, чого не здійснив, саме відповідач мав довести інший розмір страхового відшкодування, зокрема шляхом призначення судової експертизи, чого не зробив, не зважаючи на розяснення судом при апеляційному розгляді справи відповідачу права заявити клопотання про призначення такої експертизи та наслідки нездійснення цього, зокрема, визнання факту, який відповідна сторона оспорює, та відмови у визнанні такого факту, на визнанні якого відповідна сторона наполягає.

При апеляційному розгляді справи представник відповідача, заперечуючи проти апеляційної скарги, вказувала на невідповідність пошкодженого сараю Д даним технічної документації, за якою Д значиться як навіс. Колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутня будь-яка невідповідність, оскільки на момент ДТП під літерою Д хоча і значився навіс (за технічним паспортом від 20.03.1997 року (а.с.43-45)), проте фактично це був сарай, що підтверджується вказаним вище актом огляду місця події від 21.04.2016р., який пізніше був узаконений, що підтверджується новим технічним паспортом від 31.03.2017 року. Тобто, в результаті ДТП був пошкоджений сарай, який фактично там мав місце замість навісу і який пізніше був узаконений. Отже, не можна вважати його самовільним будівництвом, а тому це не позбавляє позивача права вимагати відшкодування збитків, завданих пошкодженням сараю.

Визначаючи розмір завданих збитків, колегія суддів вважає, що ДТП завдано позивачу збитків не в розмірі 16607грн., вказана у висновку № 28 від 12.10.2016р. ОСОБА_6, а 11315грн., оскільки позивачем не доведено необхідність та неминучість стягнення такої складової збитків, як додаткові витрати в розмірі 5292грн. (кошторисний прибуток, 5% податок, кошти на покриття амін. витрат у відповідності до ДСТУ БД.1.1-1:2013).

Отже, з урахуванням вже сплаченої позивачу суми в розмірі 1893грн. та франшизи в розмірі 510грн., стягненню підлягає сума в розмірі 8912грн. (11315 1893 510).

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суму в розмірі 8912грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Задоволена частина позовних вимог складає 65,06% (10805грн. від 11315грн.), оскільки при подачі позову позивач не знав про внесення йому на депозит суми 1893грн., отже стягненню підлягала сума в розмірі 10805грн. (11315 - 510).

З урахуванням сплати позивачем при поданні позову судового збору в розмірі 551,20грн. (0,4 розміру мінімальної зарплати), понесення ним витрат, повязаних з залученням спеціаліста ОСОБА_6, в розмірі 5000грн., з урахуванням задоволеної частини позовних вимог в 65,06%, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме 3611,61грн. (5551,20 х 65,06 / 100).

Також, з урахуванням необхідності сплати судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення в розмірі 606,32грн. (110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме 110% від 551,20, тобто 606,32грн.) з відповідача на користь позивача слід стягнути 394,47грн. судових витрат, понесених при поданні апеляційної скарги (606,32 х 65,06 / 100).

Таким чином, загалом з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 4006,08грн. (3611,61 + 394,47).

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, ст.ст.6, 22, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2017 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4) про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_3 8912,00грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а також судові витрати в розмірі 4006,08грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_8

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_9

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1