Справа № 308/734/17
У Х В А Л А

Іменем України

10 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2017 року за заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13 березня 2017 р. у задоволенні заяви ОСОБА_2 було відмовлено.

ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що постанову про повернення виконавчого документа як і самого виконавчого листа не отримував. Зазначає, що неподання ним доказів на підтвердження своїх доводів не може слугувати причиною відмови в задоволенні заяви, оскільки надати їх суду не може.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви, оскільки заявником не було надано належних доказів на обґрунтування своїх вимог.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала - залишенню без змін, із таких мотивів.

Як видно з матеріалів справи, Ужгородським міськрайонним судом 18 серпня 2005 р. (а.с.4-5) був виданий виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 42 136,25 грн. заборгованості за договором позики та 337,77 грн. сплаченого держмита. Виконавчий лист був дійсний до пред'явлення протягом трьох років. 02 грудня 2016 р. ОСОБА_2 звернувся у МВ ДВС Ужгородського МРУЮ із заявою про результати вжитих заходів на виконання виконавчого документу від 18.08.2005 р. по справі № 2-2641/2005. У цій заяві міститься інформація про те, що 30.06.2009 р. указаний виконавчий лист було повернуто без виконання у зв'язку з відсутністю майна боржника (а.с.9), а 05.03.2011 р. указаний виконавчий лист було пред'явлено до повторного виконання, однак у зв'язку з перебуванням боржника в процедурі провадження справи про банкрутство виконавчі дії не здійснювалися. Із відповіді МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 27.12.2016 р. убачається, що по виконавчому листу 2п-2641 від 18.05.2005 р. (а.с.17).

26.12.2012 р. державний виконавець постановив повернути виконавчий документ стягувачу. Повторно цей документ на виконання до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ не надходив.

Відповідно до ч.1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Суд, який видав виконавчий лист про стягнення аліментів, має право за поданням державного виконавця, приватного виконавця у разі встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника видати дублікат виконавчого листа.

Згідно з ч.1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Перелік причин, які необхідно вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст. 212 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Твердження заявника, що виконавчі дії не здійснювалися у зв'язку з тим, що боржник перебуває у стадії банкрутства, є суперечливим і не може обґрунтовувати поважність причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання. Банкрутство боржника як фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності не має правового стосунку до нього як боржника - фізичної особи в цивільно-правових правовідносинах і не може слугувати поважною причиною бездіяльності стягувача в питанні поновлення його порушених прав.

Окрім того, як видно з ухвали господарського суду Закарпатської області від 25 грудня 2015 р. ОСОБА_3 (боржник) визнано банкрутом ще в 2008 р. Виконавчий лист був виданий у 2005 р. Тобто, в межах трирічного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання це право було реалізовано стягувачем.

МВ ДВС Ужгородського МРУЮ указує, що 26.12.2012 р. було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та надіслано її разом із виконавчим документом заявнику.

У цьому випадку обов'язок доказування про втрату оригіналу виконавчого документа лежить саме на заявнику.

ОСОБА_2 не довів суду факту втрати оригіналу виконавчого документа, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Cтягувач реалізував своє право на пред'явлення виконавчого документа до виконання у межах трирічного строку, на який він був виданий, а також -повторно. Однак, заявник фактично самоусунувся від здійснення своїх прав та обов'язків як стягувача, оскільки протягом тривалого часу, а саме: з 05.03.2011 р. (повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання) і до 02 грудня 2016 р. (звернення стягувача до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ із заявою) не з'ясовував, які дії здійснюються щодо виконавчого документа пред'явленого ним до виконання ще в 2005 р.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку та постановив ухвалу з додержанням вимог закону. Неправильного застосування норм процесуального права не встановлено.

За наявності відповідних доказів утрати виконавчого документу заявник (стягувач) має право повторного звернення до суду з цього питання, адже судові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню і повинні бути виконані.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 13 березня 2017 року залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: