Справа № 647/390/16-ц
№ провадження 2/647/206/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко Г.В.

представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

встановив:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 10.02.2010 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, відповідно якому остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 1 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання по погашенню заборгованості, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути із ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 143, 47 грн. та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, заявою від 28.03.2017 року просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю, оскільки банком не надано доказів отримання ОСОБА_2 кредитних коштів.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

10.02.2010 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, відповідно якому останній на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності було відкрито картковий рахунок та встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 1 000, 00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договір складається із заяви кредитора, пам'ятки клієнта, умов і правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, що відповідає положенням ст.634 ЦК України.

Крім того, факт отримання ОСОБА_2 кредитної картки підтверджується її фото із карткою в руках та довідкою про надання кредитних карток.

Відповідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти кредитний ліміт остаточно було змінено до 2 000,00 грн.

Згідно наданого розрахунку та виписки по картковому рахунку, станом на 19.01.2016 року заборгованість за кредитним договором б/н від 10.02.2010 року становить 19 143, 47 грн., яка складається з 1 963, 74 грн. - заборгованості за кредитом, 12 841, 95 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2 950, 00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 887, 78 грн. - штрафу (процентна складова).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Згідно п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, для вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до пп. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Частинами першою та третьою статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Зважаючи на те, що останній платіж для поповнення карткового рахунку відповідачем проведено 21.01.2013 року, моментом виникнення заборгованості є 21.02.2013 року, враховуючи, що згідно із реєстром відправки позовної заяви банк пред'явив позов до суду 21.02.2016 року, а відповідно до ч.2 ст.255 ЦК України, письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно, строк звернення позивача до суду не пропущено, оскільки перебіг строку було перервано, після чого він почав рахуватися заново, в зв'язку з чим заява представника ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує свої зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором б/н від 10.02.2010 року, по поверненню суми кредиту та сплати відсотків за його користування, в зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 1 963, 74 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 12 841, 95 грн. (станом на 19.01.2016 року), а всього 14 805, 69 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано доказів отримання ОСОБА_2 кредитних коштів та їх використання, оскільки даний факт підтверджується анкетою-заявою ОСОБА_2 від 10.02.2010 року, фотокарткою із кредитною карткою, довідками ПАТ КБ «Приват Банк» про надання кредитних карток та зміну умов кредитування, а також випискою банку по рахунку, яка відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, є первинним документом, що фіксує факт виконання операції та є підставою для записів у регістрах бух обліку і в податкових документах.

Вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення неустойки, на думку суду, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.546, ст.549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. За нормою п.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком порушення зобов'язання.

Згідно із п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

При цьому, зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг не передбачено стягнення пені за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів.

Однак, з наданого розрахунку суми заборгованості за кредитом (графа сума комісії та пені) вбачається, що починаючи з 01.04.2013 року відповідачу кожного місяця нараховувалося до сплати 50 грн., а починаючи з 01.11.2013 року нараховувалося щомісяця до сплати 100 грн. Зазначене дає підстави вважати, що дані суми нараховувалися в якості відповідальності за порушення зобов'язань за договором (пені).

З наведеного вбачається, що позивачем заявлена вимога про застосування як штрафу, так і пені за порушення відповідачем зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним, отже поставлено питання про подвійну цивільну-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, що суперечать вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що вимога банку про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 2 950, 00 грн. необґрунтована та задоволенню не підлягає.

При цьому, із ОСОБА_2 на користь позивача, підлягає стягненню штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штраф в розмірі 740, 28 грн. (5% від суми заборгованості, тобто 5% від заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за його користування, яка становить 14 805, 69 грн.).

За таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 378, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.61 Конституції України, ст.ст.255-258, 261, 264, 267, 509, 526, 530, 546, 549, 611, 625, 634, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 045, 97 грн. (шістнадцять тисяч сорок п'ять грн. дев'яносто сім коп.), а також судові витрати в розмірі 1 378,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Корсаненкова