Справа № 739/459/17
Провадження № 2/739/212/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Худорби Р.Г.

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка), діючи в інтересах своєї онуки ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення на користь її онуки аліментів на утримання останньої у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є бабою ОСОБА_4, а відповідач батьком даної дитини. Вказана дитина від народження проживала в її родині, після смерті матері дитини остання залишилася жити з нею та перебуває на її утриманні. Дитина хворіє на цукровий діабет та є інвалідом з дитинства. Відповідач участі у вихованні своєї доньки не приймає. У звязку з цим з нього підлягають стягненню аліменти на користь його доньки на утримання останньої.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити, пояснивши, що відповідач від народження його доньки участі у вихованні та утриманні її фактично не приймає, створив іншу сімї та проживає окремо. Він іноді надсилав кошти в якості аліментів, але цих коштів недостатньо для утримання дитини, яка постійно потребує витрат на лікування. Також вона визнала, що фактично отримує державну соціальну допомогу на свою онуку ОСОБА_4, яка нараховується на імя відповідача. Вказані кошти використовує на потреби своєї онуки.

Представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх повністю.

Неповнолітня ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона постійно проживає в родині своєї бабусі та перебуває на її утриманні. Батько живе окремо, відвідує її досить рідко, при цьому він періодично надсилав їй грошові кошти у сумі 400-500 грн. на місяць. У березні 2017 року батько надіслав 1 000 грн.

Відповідач у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі. Також ним подано заперечення на позов з яких вбачається, що позовних вимог він не визнає, оскільки бере участь у вихованні своєї дитини, однак бачить її рідко у звязку з перебуванням на військовій службі. Вказує, що він періодично надсилає своїй донці кошти, зокрема у березні ним було перераховано 1 000 грн. При цьому на його утриманні є ще одна малолітня дитина. На думку відповідача його неповнолітня дитина не має права отримувати аліменти до досягнення 16 річного віку. Крім того відповідач зазначає, що позивачка неналежно виконує обовязки по догляду за його донькою.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, пояснення неповнолітньої дитини, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ОСОБА_4 народилася 23 листопада 2001 року і її батьками є відповідач та ОСОБА_5 (а.с. 4). Вона є дитиною-інвалідом та має діагноз: цукровий діабет І ступеня, важкий перебіг, інсулінозалежний, діабетична нефропатія (а.с. 3, 5).

31 січня 2015 року матір неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 померла в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області (а.с.6). Позивачка є матірю покійної ОСОБА_5, тобто бабусею неповнолітньої ОСОБА_4 (а.с. 7).

Від народження неповнолітня ОСОБА_4 проживала в родині своєї бабусі, тобто позивачки разом зі своєю матірю і після смерті останньої продовжує проживати в родині позивачки, перебуваючи на її утриманні, що визнається та не оспорюється сторонами у справі, а також підтверджується поясненнями самої неповнолітньої ОСОБА_4 та довідкою про склад сімї позивачки (а.с. 4).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду.

Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Частиною другою статті 179 СК України передбачено, що у разі смерті того з батьків, з ким проживала дитина, аліменти є власністю дитини. Опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядженням ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Оскільки відповідач проживає окремо від позивачки та своєї дитини, при цьому матір даної дитини померла, суд приходить до висновку, що неповнолітня донька відповідача має право отримувати аліменти від свого батька, тобто відповідача. Той факт, що вона є неповнолітньою і не досягла шістнадцятирічного віку жодним чином вказаних висновків не змінює, оскільки статтею 32 Цивільного кодексу України передбачено право неповнолітньої особи, яка має неповну цивільну дієздатність, самостійно розпоряджатися своїми доходами. Відповідно з цих підстав суд відкидає заперечення відповідача про те, що його донька не може одержувати аліменти до досягнення 16 років.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь його неповнолітньої дитини, суд враховує, що відповідач проходить війському службу і відповідно має постійний дохід у вигляді грошового забезпечення, відсутність відомостей про наявність у нього захворювань, які б потребували додаткових витрат, факт перебування на утриманні відповідача ще однієї дитини (а.с. 26), стан здоровя неповнолітньої ОСОБА_4, яка є дитиною-інвалідом та потребує постійного лікування, факт отримання позивачкою державної допомоги на неповнолітню ОСОБА_4, яка використовується на потреби останньої.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 аліменти на утримання останньої у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України стягнення аліментів необхідно присудити від дня предявлення позову, тобто з 15 березня 2017 року.

Згідно пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Отже, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 15 березня 2017 року до 14 квітня 2017 року.

Стосовно судових витрат, повязаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 480 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 224-226, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь його неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць, за період з 15 березня 2017 року до 14 квітня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 480 (чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 19 травня 2017 року.