Справа №583/1297/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/837/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 квітня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Малого підприємства «Ворскла» про стягнення вартості частки у статутному фонді підприємства, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 16 квітня 1992 року виконавчим комітетом Охтирської районної ради народних депутатів було зареєстровано Мале підприємство «Ворскла», засновниками якого є він і ОСОБА_4. До того ж, останній є також і директором вказаного підприємства. Статутний фонд підприємства було утворено за рахунок внесення ними, як засновниками, грошових внесків у сумі 20000 рублів (на той час), який був розділений між ними на дві рівні частки, тобто, по 10000 рублів кожна.

Посилаючись на те, що з 2010 року між ними, як засновниками вказаного підприємства, виник конфлікт з приводу управління підприємством, тому 27 серпня 2013 року позивач надіслав на адресу підприємства нотаріально завірену заяву від 23 серпня 2013 року про вихід зі складу засновників та виплату вартості належної йому частки майна підприємства, яка була залишена відповідачем без задоволення. У зв'язку із зазначеним, ОСОБА_3 просив суд стягнути з Малого підприємства «Ворскла» на його користь вартість належної йому частки у статутному фонді підприємства в сумі 132192 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з МП «Ворскла» на його користь грошові кошти в сумі 162950 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставини того, що на момент його заміни у складі засновників підприємства, так як один із засновників вийшов з цього складу, діяла та редакція Положення про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності та про реєстраційний збір за державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1994 року за № 276, якою не було передбачено подання до реєстраційного органу інформації про сплату внеску до статутного фонду юридичної особи. Оскільки такі вимоги до державної реєстрації суб'єктів підприємницької діяльності були встановлені пізніше, а саме: Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 1996 року за № 125, тому у лютому 1997 року було здійснено нотаріальне посвідчення підписів засновників у договорі про заснування малого підприємства, а у березні 1997 року до органу реєстрації було подано облікову картку, на зворотному боці якої містилась інформація про сплату засновниками суми внеску до статутного фонду підприємства.

Крім того, як зауважує позивач, відсутність відомостей про сплату позивачем внеску до статутного фонду підприємства у касовій книзі не може свідчити про непроведення такої сплати, на що у оскаржуваному рішенні безпідставно послався суд першої інстанції, так як касовою книгою охоплений період з 1996 по 1999 роки, в той час як оплата проводилась раніше - у 1995-1996 роках.

Також позивач вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо неузгодженості вартості майна, яка була урахована при визначенні розміру частки, що підлягає стягненню з відповідача на його користь за обставин виходу зі складу засновників підприємства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5 про задоволення апеляційної скарги, пояснення представників відповідача МП «Ворскла» ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 1992 року Охтирською районною державною адміністрацією проведено державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи Малого підприємства «Ворскла», про що видано відповідне свідоцтво за № НОМЕР_2 (реєстраційна справа № НОМЕР_1, а.с.2).

При цьому, як вбачається з договору про створення малого підприємства від 06 квітня 1992 року, його засновниками були ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (т.1, а.с.88-89).

В подальшому, вказані особи дійшли згоди про розірвання укладеного між ними, як засновниками, договору від 06 квітня 1992 року, але при цьому було визначено, що засновником МП «Ворскла» має бути ОСОБА_4, який мав право на доходи з фонду дивідендів у розмірі 100%. Після розірвання договору між засновниками підприємство продовжило свою діяльність (т.1, а.с.80).

Відповідно до п.6 укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договору про створення малого підприємства від 06 березня 1992 року для забезпечення діяльності підприємства за рахунок вкладів (внесків) сторін має бути створений установчий фонд у розмірі 20000 рублів. Оцінка вкладів здійснюється за згодою сторін. До складу вкладів можуть входити виробничі та невиробничі фонди, грошові кошти та цінні папери, а також права користування майном, інтелектуальною і промисловою власністю.

Сторони визначили розмір майнового вкладу кожного з засновників у вигляді внесення готівкових коштів у розмірі по 10000 рублів кожним з них та встановили, що майнові вклади вносяться сторонами не пізніше триденного строку після реєстрації підприємства. Грошові кошти можуть вноситись як готівкою, так і шляхом перерахування на розрахунковий рахунок підприємства не пізніше триденного строку після його відкриття (т.1, а.с.13-14).

Вказаний договір був посвідчений державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори 28 лютого 1997 року та зареєстрований в реєстрі за № 212.

З незавіреної фотокопії облікової картки МП «Ворскла» вбачається, що станом на 04 березня 1997 року його засновниками вказані ОСОБА_4 з внеском до статутного фонду у розмірі 10000 руб. та ОСОБА_3 з внеском до статутного фонду у розмірі 10000 руб. (реєстраційна справа № НОМЕР_1, а.с.8-9).

На підставі вказаної облікової картки Сумським обласним управлінням статистики було включено МП «Ворскла» до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій, що вбачається з відповідної фотокопії довідки від 04 березня 1997 року (реєстраційна справа № НОМЕР_1, а.с.7).

Проте, в оригіналі реєстраційної картки щодо внесення змін про суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи МП «Ворскла» від 15 вересня 1999 року засновниками цього підприємства вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без визначення розміру внеску до його статутного фонду (реєстраційна справа № НОМЕР_1, а.с.3).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів для підтвердження факту внесення ним грошового внеску до статутного фонду підприємства, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення його позовної вимоги щодо стягнення вартості частки у статутному фонді підприємства у зв'язку з виходом зі складу засновників підприємства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ст. 8 Закону України «Про підприємництво» від 07 лютого 1991 року (в редакції, чинної станом на момент створення МП «Ворскла», тобто станом на 16 квітня 1992 року), державна реєстрація підприємництва проводиться у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за місцем діяльності або проживання, якщо інше не передбачено законодавчими актами Української РСР.

Для державної реєстрації підприємництва до виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів подаються такі документи:

- заява підприємця;

- рішення засновника і статут, якщо це необхідно для створюваної організаційної форми підприємництва;

- інші документи (у випадках, передбачених чинним законодавством для окремих організаційних форм підприємництва).

Посвідчення про реєстрацію видається органом, який здійснює реєстрацію у місячний строк. Одночасно цим органом подаються до відповідної податкової інспекції та органу державної статистики відомості про зареєстрований суб'єкт підприємництва.

Органи державної статистики встановлюють коди суб'єкта підприємницької діяльності.

Відмова в державній реєстрації суб'єкта підприємництва може настати тільки за мотивами порушення порядку його створення, встановленого законодавством Української РСР. Відмова в державній реєстрації суб'єкта підприємництва за мотивами недоцільності його створення не допускається.

Отже, станом на момент створення МП «Ворскла» подання його власниками документа, що засвідчує сплату ними внеску до статутного фонду суб'єкта підприємницької діяльності не вимагалось.

Разом з тим, як стверджує позивач, його відносини з МП «Ворскла» розпочались у січні 1995 року.

Як передбачено п.п.17, 20 Положення про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 1994 року за № 276 (в редакції, чинної станом на 01 січня 1995 року), у разі зміни власника /власників/ суб'єкта підприємницької діяльності, якщо це не призвело до зміни форми власності, перереєстрація не проводиться.

У разі внесення до установчих документів змін /доповнень/, які не потребують перереєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, але тягнуть за собою необхідність внесення змін /доповнень/ до реєстраційної картки, заявник у 10-денний термін з дня прийняття рішення про внесення цих змін /доповнень/ зобов'язаний подати по одному примірнику завірених в установленому порядку копій документів, в яких наведено зазначені зміни /доповнення/, до органу державної реєстрації та внести їх до своєї реєстраційної картки.

Якщо ці зміни /доповнення/ є значними за обсягом, заявник заповнює новий бланк реєстраційної картки в трьох примірниках, проставивши на ньому свій ідентифікаційний код, за яким суб'єкт підприємницької діяльності включений до Державного реєстру звітних статистичних одиниць. В новому бланку наводяться лише ті відомості, що зазнали змін /доповнень/. Застарілі відомості у раніше заповненій реєстраційній картці заявник викреслює і ставить свій підпис.

Орган державної реєстрації в 10-денний термін з дня надходження зазначених документів сповіщає в письмовій формі про внесені зміни /доповнення/ відповідні державну податкову інспекцію та орган державної статистики.

В той же час, з матеріалів справи убачається, що зміни до установчих документів щодо складу засновників МП «Ворскла» були проведені сторонами у період з 28 лютого 1997 року, тобто з моменту нотаріального посвідчення укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 установчого договору про створення МП «Ворскла», і до 04 березня 1997 року, тобто до дня видачі довідки про внесення підприємства до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій.

Як встановлено п.18 Положення про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 1994 року за № 276 (в редакції, чинної станом на 04 березня 1997 року), у разі внесення до установчих документів змін (доповнень), які не потребують перереєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, заявник у 10-денний термін зобов'язаний подати два примірники засвідчених в установленому порядку копій документів, в яких наведено зазначені зміни (доповнення), до органу державної реєстрації та у разі потреби внести ці зміни (доповнення) до своєї реєстраційної картки.

У разі внесення змін до установчих документів, пов'язаних із виходом із складу засновників суб'єкта підприємницької діяльності, фізична особа подає нотаріально засвідчену копію документа про свою згоду на вихід, а юридична особа - копію документа, що посвідчує згоду на вихід (заява, лист).

При цьому, п.п. г) п. 4 вказаного Положення було передбачено подання власниками документа, що засвідчує сплату власником (власниками) внеску до статутного фонду суб'єкта підприємницької діяльності в розмірі, передбаченому законодавчими актами.

Відповідно до пункту 5 статуту МП «Ворскла» установчий фонд підприємства формується засновниками у грошовій формі та перераховується на розрахунковий рахунок підприємства.

Установчий фонд з часом поповнюється за рахунок залучення нових засновників або збільшення установчого внеску засновників (т.1, а.с.8-12).

Однак, позивач не надав належних і допустимих доказів, що підтверджують сплату ним внеску до статутного фонду підприємства у розмірі 10000 рублів, зокрема, про зарахування вказаної суми на розрахунковий рахунок підприємства, а матеріали справи таких доказів не містять.

При цьому, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що внесення позивачем внеску до статутного фонду МП «Ворскла» підтверджується, на його думку, даними обліково-статистичної картки Єдиного державного реєстру підприємств та організацій, оскільки внесена до цієї картки інформація від 04 березня 1997 року, в тому числі і стосовно розміру внеску до статутного фонду підприємства в російських рублях, які на той період не мали обігу на території України, була заповнена особисто ОСОБА_3, що вбачається з його підпису (реєстраційна справа № НОМЕР_1, а.с.8-9).

До того ж, з оглянутої в судовому засіданні суду першої інстанції касової книги МП «Ворскла» за 1996 - 1999 роки вбачається, що факт внесення позивачем внеску до статутного фонду підприємства не встановлено, хоча ОСОБА_3 зазначав, що кошти для вказаних цілей вніс у 1996 році.

В той же час, у реєстраційній картці про внесення змін суб'єктом підприємницької діяльності - юридичною особою МП «Ворскла» від 15 вересня 1999 року відомості про розмір внесків засновниками підприємства до його статутного фонду відсутні (реєстраційна справа № НОМЕР_1, а.с.3).

Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 30 Постанови «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24 жовтня 2008 року за № 13, при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства.

У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

У разі, якщо учасник не повністю вніс (не повністю оплатив) свій вклад до статутного капіталу товариства, йому виплачується дійсна вартість частки пропорційно внесеній (оплаченій) частині вкладу.

Якщо при вирішенні спору буде встановлено, що на момент виходу (виключення) учасника у товариства відсутні чисті активи, господарський суд відмовляє у відповідному позові у зв'язку з відсутністю в товариства майна, що підлягає виплаті.

Таким чином, ураховуючи, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про сплату позивачем внеску до статутного фонду МП «Ворскла», тому вирішити питання про виплату йому дійсної вартості частини майна підприємства, яка належала б йому, як співзасновнику, на думку колегії суддів, є неможливим.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б могли бути підставою для зміни чи скасування оскарженого рішення суду, так як виходячи з обставин того, що позивач не довів про внесення коштів до статутного фонду підприємства при входженні до складу його засновників, тому відсутні підстави для стягнення на його користь вартості частки статутного фонду при виході із числа засновників підприємства.

За таких обставин, коли рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні. Отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -