Справа № 342/993/16-ц
Провадження № 2/342/47/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Даниша Р.І.

з участю :

позивача: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника служби у справа дітей Городенківської РДА - Цьомпала А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Городенківської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_5 згідно якого просить:

- позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав;

- стягувати з відповідача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку до досягнення дітьми повноліття.

В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві позивач вказує на те, що з відповідачем по позову від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначає, що непорозуміння з відповідачем у них виникли з моменту народження дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Діти народилися недоношеними, хворими, їм потрібен був постійний догляд та лікування, а відповідач та його родичі не підтримували її ні в чому, вважали, що не потрібно їх возити по лікарнях, оскільки це лишні витрати. Натомість ОСОБА_7 не ставав на ноги, а в ОСОБА_8 були проблеми з серцем. Позивач постійно возила дітей по лікувальних закладах без підтримки та допомоги відповідача, а коли дітям виповнився один рік, відповідач - батько дітей пішов до своєї матері та почав їздити на заробітки за кордон. Матеріальної допомоги на утримання відповідач ненадавав, вважаючи, що допомога для дітей при народженні та до досягнення трьохрічного віку є достатньою, а їй натомість даних коштів не вистачало, оскільки купляла дорогі якісні суміші, вітаміни, ліки, возила у лікувальні заклади дітей. Зазначає, що матеріально допомагали їй її родичі, підтримки від батька дітей ні матеріальної ні моральної не мала. Тільки, бажаючи влаштувати своє особисте життя і подавши позов до суду про розірвання шлюбу, відповідач, коли передав справу до суду, в цей час надіслав поштовий перевід на суму три тисячі гривень. Позивач вказує, що для неї це було образливо та принизливо, що вона ці кошти не взяла, повернула назад, адже кілька років відповідач не цікавився станом здоров»я своїх дітей і на даний час не знає, які проблеми зі здоров»ям у його дітей, які у них діагнози та якого лікування потребують, не надавав всі роки будь-якої допомоги, і тепер, замість того щоб прийти та поцікавитися його дітьми, поспілкуватися з ними, надати ту чи іншу допомогу, надіслав поштовий перевід. Що стосується старшої доньки, то і про неї, про її навчання, захоплення, вподобання батьку нічого не відомо, з нею не спілкується. Батько не вітає дітей з днем народження чи іншими святами, не бере ніякої участі у їх вихованні. Зазначає, що умови проживанння у дітей дуже добрі, у них великий будинок, для них створені всі необхідні для нормального проживання та навчання умови, що підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов проживання від 14.09.2016 року. Посилаючись на Закон України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 164 Сімейного кодексу України вказує, що оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов»язків, то позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей. Оскільки у відповідності із ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, то вважаю, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від доходу від усіх видів його заробітку. Просила позов задовільнити повністю.

Ухвалою Городенківського районного суду від 08.11.2016 р. до участі в даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача залучено орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації.

01.12.2016 року в судовому засіданні позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав; стягувати з відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі по одній тисячі гривень на кожну дитину, а саме: неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ними повноліття.

Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили уточнені позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. Позивач пояснила, що від спільного подружнього життя із ОСОБА_5 у них народилося троє дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Конфлікти у їхній сім»ї, між нею та відповідачем, почалися від народження дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Діти народилися 8-ми місячними, хворими, їм потрібен був постійний догляд та лікування, ОСОБА_7 не ставав на ноги, а в ОСОБА_8 були проблеми з серцем. Коли дітям виповнився один рік, батько дітей ОСОБА_5 покинув сім»ю і у 2012 році виїхав із села. Через три місяці приїхав забрав свої речі та документи. У 2016 році подав позов про розлучення, в якому вказав, що збереження сім»ї та примирення між ними неможливе, просив шлюб розірвати. В судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, хоча вона мала надію, що чоловік ОСОБА_5 прийде у судове засідання, вони зустрінуться і можливо і помиряться. Пояснила, що від тоді як ОСОБА_5 залишив сім»ю, у період з 2012 року по теперішній час, він участі у вихованні дітей не приймає, не цікавиться їхнім життям, матеріальної допомоги на утримання та лікування дітей не надає. Пояснила, що за 5 (п»ять) років, тільки у 2015 році передав дітям по 100 євро, у лютому 2016 року перед днем народження дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийшов до дітей у нетверезому стані і приніс іграшки, а у липні 2016 року, коли передав справу до суду, в цей час надіслав поштовий перевід на суму 3500 гривень. Вказує, що для неї це було образливо та принизливо, вона ці кошти не взяла, повернула назад, оскільки кілька років відповідач не цікавився станом здоров»я своїх дітей, не знає, які проблеми зі здоров»ям у його дітей, які у них діагнози та якого лікування потребують, не надавав всі роки будь-якої допомоги, а замість того щоб прийти та поцікавитися свїми дітьми, поспілкуватися з ними, надати ту чи іншу допомогу, надіслав поштовий перевід. Зазначає, що батько дітей не вітає їх з днем народження чи іншими святами, не бере ніякої участі у їх вихованні. Вихованням дітей, їхнім матеріальним забезпеченням, займається вона сама і в цьому їй допомагають її мама, батько та старша донька ОСОБА_9. Ствердила, що той факт, що малолітніх дітей виховувала вона одна також фіксувався і фахівцем з соціальної роботи районного центру соціальної служби для сім»ї, дітей і молоді. Також зазначила, що жодних перешкод не чинила ОСОБА_5 у вихованні дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8, проте останній ніякої ініціативи не проявляв. Крім того, ОСОБА_5 не цікавився і вихованням старшої доньки ОСОБА_9, йому навіть не відомо де його старша дочка вчилася. А коли їй, у період з вересня по січень, необхідна була згода батька на те, щоб поїхати за кордон на навчання, оскільки вона дуже добре вчилася, то їй було відмовлено. Згоду батько надав тільки у грудні, коли уже було пізно і ОСОБА_9 не поїхала, як її одногрупники у Данію. Крім того вказує, що у 2015 році просила у відповідача дозволу на вивіз дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на лікування до Польщі, проте відповідач згоди так і не надав. Пояснила, що аж після того, як нею було подано заяву до суду про позбавлення батьківських прав відповідача, останній декілька раз прийшов у садочок до дітей та приніс їм іграшки. Пройшло 5 років і тоді дід, баба і батько почали приходити до дітей у садок. Що стосується грошових переказів по квитанціях від 03.01.2017 року на суму 5056,00 грн., від 23.02.2017 року на суму 3038,00 грн. та від 23.03.2017 року на суму 3030,00 грн., зазначила, що кошти вона відмовлялася отримувати, оскільки переказ здійснювався із м.Городенка та с.Ясенів-Пільний в той час, коли відповідач був за кордоном, а кошти пересилали його батьки і саме у той період, коли справа про позбавлення батьківських прав перебувала у провадженні. На засідання органу опіки та піклування районної державної адміністрації, на якому вирішувалось питання порядку участі батька ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_7, батько ОСОБА_5 не з»явився. Не заперечує той факт, що відповідач прийшов до дітей у неділю 23 квітня 2017 року перед судовим засіданням, щоб взяти дітей і повести у цирк. Проте в черговий раз, відвідини батька закінчилися конфліктом, оскільки на прохання зайти до будинку, відповідач почав з»ясовувати стосунки і так і не поспілкувавшись із дітьми пішов геть. Таким чином, оскільки батько протягом 5 років не приймав участі у вихованні їхніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, не цікавився їхнім життям, не дзвонив, не забезпечував їх матеріально, просить позов задовольнити та позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно його неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того позивач просить стягувати з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь її аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно.

Представник позивача зазначила, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що батько ОСОБА_5 ухилився від виховання своїх дітей ОСОБА_7, та ОСОБА_8, тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. Посилаючись на те, що відповідач залишив дітей, коли їм був тільки один рочок. Протягом 5 років відповідач участі у вихованні дітей не приймав, будь-яких доказів про те, що надавав матеріальну допомогу дітям суду не представив. На засідання органу опіки та піклування районної державної адміністрації, на якому вирішувалось питання порядку участі батька ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_7 батько ОСОБА_5 був відсутній, оскільки в той час перебував за кордоном. Що стосується грошових переказів по квитанціях від 03.01.2017 року на суму 5056,00 грн., від 23.02.2017 року на суму 3038,00грн. та від 23.03.2017 року на суму 3030,00 грн. зазначає, що дані перекази надсилались бабусею і дідусем зі сторони відповідача з м.Городенка та с.Ясенів-Пільний у період часу, коли справа про позбавлення батьківських прав перебувала у провадженні суду, а відповідач в той час перебував за кордоном. Стверджує, що з пояснень свідків встановлено, що подарунки та кошти дітям давали дідусь і бабуся зі сторони відповідача, які також ствердили, що дітей почали відвідувати, коли ті пішли у садок. Представник позивача пояснила, що така активна діяльність з боку батька, бабусі та дідуся появилась тільки після того, як було подану заяву до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, відносно його неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. А у період часу з 2012 року по вересень 2016 року, ніхто дітьми зі сторони батька не цікавився, батько участі у вихованні дітей не приймав, їхнім життям не цікавився, матеріальної допомоги дітям не надавав. Зазначає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що мати дітей перешкоджала батьку у вихованні дітей, оскільки завідувач садка, який діти відвідували пояснила, що мати не забороняла татові, дідусеві чи бабусі відвідувати дітей та спілкуватися з ними, а старша дочка ОСОБА_11 ствердила, що батько будь-якої ініціативи у вихованні дітей не проявляв, не цікавився ні її життям, ні життям її неповнолітніх братика та сестрички. В судове засідання, яке було призначено у найкоротший термін, відповідач не з»явився, що свідчить про його байдужість щодо результату вирішення даної справи. Просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній та уточненій позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали позов частково. Визнали позов в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно. Заперечили щодо задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Вважають, що позов в цій частині є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Відповідач ствердив, що любить своїх дітей, а з позивачем вони розійшлися через часті конфлікти у їхній сім»ї. Пояснив, що був змушений їхати на заробітки за кордон для того, щоб заробляти гроші для себе і своєї сім»ї. Зазначив, що позивач інколи чинила йому перешкоди у вихованні дітей, коли не було дружини вдома, відвідував дітей. Ствердив, що у лютому 2016 року, перед днем народженням дітей, спеціально приїхав із Польщі, щоб привітати дітей із днем народження, купив їм подарунки, а коли діти пішли у вересні 2016 року у садочок декілька раз їх відвідував, купляв подарунки, спілкувався з дітьми. Дружина видумала хворобу дітям і хотіла робити їм масажі для того, щоб діти швидше почали ходити. З твердженням позивача про те, що на лікування дітей, покупку дитячого харчування у неї не було коштів не погоджується, оскільки зазначає, що позивач отримувала на дітей допомогу при народженні дітей та допомогу по досягненню дітей трирічного віку. Зазначає, що раніше через брата передавав передачі дітям та гроші, однак доказів немає. Після рішення від 30.12.2016 року, яким визначено побачення з дітьми, дружина чинить тиск на дітей, щоб діти з ним не спілкувались. Щодо твердження позивача про те, що він приходив до дітей у нетверезому стані заперечує, оскільки твердження позивачки жодними доказами не підтверджені. Крім того, зазначив, що давав кошти на навчання старшої дочки, проте, де вчилася його старша дочка ОСОБА_11 його не повідомляли. Ствердив, що на шістнадцятиріччя дочки купив їй дорогий телефон «Айфон» і дав 10000 гривень на святкування її дня народження, а також щоб вона купила подарунки ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Просив не позбавляти його батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей.

Представник відповідача також просив не позбавляти відповідача батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач жодним чином не ухилявся від виховання своїх дітей, надавав їм матеріальну допомогу, на підтвердження зазначеного надав суду копії квитанцій про переказ грошових коштів від 03.01.2017 року на суму 5056,00 грн., від 23.02.2017 року на суму 3038,00 грн. та від 23.03.2017 року на суму 3030,00 грн.. Однак ствердив, позивач відмовилася від отримання згаданих коштів. Пояснив, що твердження позивач про те, що батько ОСОБА_5 відмовився надати дозвіл старшій дочці ОСОБА_11 та малолітнім дітям на виїзд за кордон є хибним, оскільки 16.12.2014 року ОСОБА_5 було надано дозвіл на виїзд дітей за кордон, що підтверджується копією заяви ОСОБА_5 від 16.12.2014 року. Крім того, зазначив, що 24.04.2017 року ОСОБА_5 купив білети і хотів відвести дітей у цирк, проте позивач йому дітей не дала. Пояснив, що в судове засідання 27.04.2017 року відповідач не з»явився, оскільки був змушений повертатись на роботу за кордон. В задоволенні позову в частині позбавлення ОСОБА_5 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просив відмовити. Не заперечив щодо задоволення позову в частині стягнення аліментів.

В судовому засіданні представник третьої особи на стороні позивача ОСОБА_12 підтримав висновок органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 Суду пояснив, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Городенківської районної державної адміністрації 30.11.2016 року. За результатами розгляду, комісія дійшла висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 При розгляді було встановлено, що рішенням Городенківського районного суду від 25.08.2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а малолітніх дітей залишено проживати з матір»ю. Сім»я ОСОБА_1 складається із дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 та двійнят ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 Згідно довідки №11 від 24.11.2016 року, виданої Ясеновопільнівським ДНЗ за період відвідування дітьми садочка з 01.09.2016 року батько ОСОБА_5 та бабуся і дідусь по лінії батька провідували дітей, приносили гостинці, іграшки, гроші. Згідно виписки з історії розвитку дітей від 23.11.2016 року №719/01-09 виданої Ясеновопільнівською сільською лікарською амбулаторією, малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 часто хворіли та перебували на «Д» обліку в перші роки життя. 29.01.2012 року хлопчик прооперований в хірургічному відділенні ОДКЛ. В даний час діти на «Д» обліку не перебувають, на стаціонарному лікуванні в ЦРЛ не перебували, інвалідності не мають. В поясненні від 21.11.2016 року ОСОБА_5 повідомив, що після народження близнюків 24.02.2011 року поїхав на роботу в Польщу. Після повернення у них із дружиною виник конфлікт, в результаті чого колишня дружина порвала його закордонний паспорт і побила машину. Він кілька разів просив дружину зберегти сім»ю. Приїжджаючи додому, відвідував дітей, допомагав їм матеріально, передавав кошти дітям через сусідів, родичів дружини. В 2015 році на день народження старшої дочки ОСОБА_11 подарив їй мобільний телефон вартістю 800 доларів та залишив ще 10000 гривень, а також сусідкою передав ще 400 доларів. В лютому 2016 року спеціально приїхав з Польщі додому, щоб привітати близнюків із днем народженням. Купив їм іграшки, солодощі, квіти. Неодноразово просив своїх батьків, щоб вони щомісяця пересилали кошти на утримання дітей в розмірі 3000 грн., однак ці кошти мати дітей повертала назад. В подальшому просив батьків відвідувати дітей у дитячому садочку, залишав їм кошти на утримання. Також 21.11.2016 року ОСОБА_5 звернувся також із заявою до органу опіки та піклування, через Центр надання адміністративних послуг, щодо призначення йому порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, оскільки колишня дружина створює перешкоди у його спілкуванні з дітьми. На засіданні комісії ОСОБА_5 підтвердив викладене в поясненні, однак колишня дружина ОСОБА_1 заявила, що діти від народження не відчувають батьківської турботи та опіки, а кошти, які батько надавав це були подачки з його сторони. ОСОБА_1 на засіданні комісії також повідомила, що вона має Карту Поляка і в 2014 році просила колишнього чоловіка дати дозвіл на виїзд дітей за кордон, оскільки ОСОБА_7 має проблеми з суглобами і йому потрібна реабілітація, але батько дозволу не надав. Батько, ОСОБА_5 пояснив, що мати дітей не повідомила конкретної причини виїзду дітей, а зіслалась на ситуацію в державі. Повнолітня дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 на засіданні комісії повідомила, що батько впродовж останніх п»яти років не цікавиться її вихованням та молодших братика та сестри. В результаті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не пам»ятають батька та бояться його при зустрічах. З пояснень дідуся та бабусі по лінії батька від 17.11.2016 року стало відомо, що їх син ОСОБА_5 цікавиться життям дітей, передавав їм кошти та подарунки. В 2014 році купив старшій дочці в кімнату плазмовий телевізор і на вимогу дружини дав 500 доларів на придбання золотого ланцюжка. Батько відповідача - ОСОБА_15, також іноді працював з сином в Польщі і стверджує, що син часто дзвонив до старшої дочки ОСОБА_13, в 2015 році вислав їй 200 доларів на навчання, а близнюкам передав кошти.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, третьої особи, заперечення відповідача та його представника, покази свідків, оцінивши досліджені докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом також встановлено, що сторони: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, що стверджується даними повторних свідоцтв про їх народження Серії НОМЕР_1 та Серії НОМЕР_2, виданими Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 17.06.2016 року.

Свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3, виданим 25.05.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області стверджено, що ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

Судом встановлено, що сторони: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвали шлюб 25.08.2016 року, що стверджується рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25.08.2016 року, яке набрало законної сили 05.09.2016 року. Після розірвання шлюбу залишено відповідачці прізвище «ОСОБА_1».

Факт проживання дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 з позивачем стверджується даними довідки №556, виданої виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 14.09.2016 року, згідно з якою до складу сім'ї позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 входить: дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов за адресою проживання позивача ОСОБА_1 та її малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, по АДРЕСА_1, головою господарства являється батько ОСОБА_18, умови проживання задовільні. В господарстві утримується коза, свині, птиця. Сім»я користується земельною ділянкою площею 0,69 га, має автомобіль. Членами сім»ї ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 є: дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 - студентка, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11, дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_11, батько ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_12 - пенсіонер, мама ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_13 не працює.

Інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єктів нерухомого майна стверджено, що будинок по вулиці по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_18 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 11.10.2007 року.

Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №330 від 30.09.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована і постійно проживає на території АДРЕСА_1, працює на сезонних роботах, розлучена. За час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони, як зразкова громадянка. Хороша дбайлива мати, займається вихованням дітей.

Актом обстеження матеріально-побутових умов від 29.11.2016 року та характеристикою виданою виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №399 від 29.11.2016 року стверджено, що ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_3, а проживає в господарстві свого батька ОСОБА_15 в АДРЕСА_2. Умови проживання задовільні. Виїжджає на сезонні роботи. Членами сім»ї є батько ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_12 та мама ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_15 За час проживання на території сільської ради зарекомендував себе з позитивної сторони. Спиртними напоями не зловживає. Громадського порядку не порушує.

Рішенням органу опіки та піклування районної державної адміністрації від 30.12.2016 року встановлено порядок участі батькові ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

На підтвердження надання матеріальної допомоги дітям, відповідачем долучено до матеріалів справи копії квитанцій про здійснення грошових переказів від 03.01.2017 року на суму 5056,00 грн., від 23.02.2017 року на суму 3038,00 грн. та від 23.03.2017 року на суму 3030,00 грн. Проте, суд вважає, що дані квитанції не є належними доказами в підтвердження надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, оскільки в квитанціях не міститься жодної інформації, що саме, відповідачем ОСОБА_5, були здійснені дані перекази, які були повернуті позивачем без одержання.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи долучено копію заяви ОСОБА_5 від 16.12.2014 року, згідно якої батько ОСОБА_5 дав свою згоду на відкриття візи та поїздки за кордон до Польщі та інших країн Шенгенугоди та Європейського союзу з метою відпочинку, на період з 17.12.2014 року по 17.12.2015 року дітям: неповнолітній дочці ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнім дітям: дочці ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та синові ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, як було встановлено в судовому засіданні дозвіл батька на виїзд за кордон неповнолітній дочці ОСОБА_11 був необхідний з метою начання у Данії, у період з вересня 2014 року по грудень 2014 року. А у зв»язку з тим, що відповідачем вчасно не було надано такого дозволу ОСОБА_9 втратила своє право на навчання у Данії.

Що стосується дозволу батька на виїзд за кордон малолітніх дітей, судом з»ясовано, що такий дозвіл був також наданий в кінці 2014 року. Проте, як було з»ясовано в судовому засіданні такий дозвіл мати просила відповідача надати у 2014 році для лікування дітей за кордоном, однак їй було відмовлено, що не заперечується і самим відповідачем і стверджується висновком органу опіки і піклування, в якому зазначено, що батько дозволу не надавав, у зв»язку з тим, що мати дітей не повідомила конкретної причини виїзду дітей, а зіслалась на ситуацію в державі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка є повнолітньою дочкою сторін: ОСОБА_1 та ОСОБА_5, ствердила, що братик і сестричка народилися хворими і їм необхідне було постійне лікування. У 2012 році, коли дітям ОСОБА_7 і ОСОБА_8 виповнилось по 1 рочку, батько ОСОБА_5, злякавшись проблем, покинув сім»ю, пояснюючи, що їде на заробітки за кордон. Вважав, що немає необхідності лікувати дітей. Зазначає, що мама просила його не їхати, забрала у батька паспорт, виник конфлікт, але він вдаривши маму пішов. Через декілька місяців повернувся, забрав свої речі і документи. Їй стало відомо, що у батька інша сім»я. У 2016 році батько подав заяву на розлучення, де вказав, що оскільки примирення між ним та мамою неможливе, просив суд строку на примирення не надавати. Вказує, що їй було дуже боляче від цього, так як у заяві батько про неї і про малолітніх братика та сестричку навіть не згадав, на суд не прийшов, хоча вони ще надіялись, що батько прийде і вони з мамою порозуміються. Стверджує, що 5 років вони жили без батька. Батько не цікавився їхнім життям, не допомагав матеріально. Не цікавився де вона вчилася, а коли їй була необхідна згода батька на виїзд за кордон у Данію для навчання, у період з вересня 2014 року по грудень 2014 року, батько їй відмовив. Надав згоду аж 16 грудня 2014 року, уже після того, як її група повертались із Данії. Також батько відмовив і у наданні згоди на виїзд за кордон для лікування дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Зазначає, що батько з 2012 року по даний час ніякої ініціативи у вихованні дітей не проявляє, не цікавиться їхнім життям, здоров»ям, коштів не надає, діти за батька не питають, жодного разу у гості батько їх не запрошував. А коли приходив, був у нетверезому стані, висловлювався у їхню сторону нецензурними словами, завжди у них із мамою виникали конфлікти, а він ніколи не говорив, що хоче помиритись. Не заперечила, що в 2015 році батько на день народження подарив їй телефон, але скільки коштував телефон їй не відомо. На запитання представника відповідача чи на її думку можливо надати батьку останній шанс та не позбавляти останнього батьківських прав відносно малолітніх дітей, відповіла, що ні, оскільки батько на сьогоднішній день, так і не появляє ініціативи у вихованні дітей. Вважає, що він заслуговує на те, щоб його позбавити батьківських прав відносно братика і сестрички, оскільки 5 років не цікавився дітьми, не брав участі у їх вихованні, лікуванні, не допомагав їм матеріально.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що являється подругою позивача, з якою дружить 10 років і часто її відвідує. Ствердила, що батько участі у вихованні дітей відколи пішов із сім»ї у 2012 році не брав і не бере. Раніше кожний прихід батька закінчувався істерикою старшої дочки. Родичі відповідача налаштовували у школі дітей проти старшої дочки ОСОБА_11, а відповідач вирішити конфлікт не хотів. Зазначає, що допомагала позивачу звертатись до нейрохірурга, що у дитячій лікарі в м.Івано-Франківську, так як дітки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 народилися недоношеними, хворими і їм було потрібне лікування. Ствердила, що батько матеріально сім»ї не допомагав, не цікавився їхнім здоров»ям, життям.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що являється братом позивача і раз на місяць провідує сестру. Ствердив, що відтоді як діти: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 захворіли, лікуванням дітей займається його сестра ОСОБА_1. Близько 6 років батька у сім»ї він не бачив, сестра одна виховує дітей.

Свідок ОСОБА_25 - завідувач дошкільного закладу, який відвідують ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду пояснила, що дітки з вересня 2016 року почали відвідувати садок. Бабуся, дідусь по лінії батька і батько декілька раз провідували дітей, спілкувалися з дітьми, приносили їм солодощі, подарунки. Також приносили гроші, але мама ОСОБА_1 їх не брала. Зазначила, що мама не забороняла дідусеві, бабусі і батькові спілкуватися із дітьми.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що працювала із позивачем з 2008 року по 2011 рік, а також з 2013 року по 2014 рік на Городенківській птахофабриці. Часто була свідком, коли ОСОБА_1 відразу після роботи бігла додому, оскільки у неї було 3 (троє) дітей, з них 2 малесеньких, пояснюючи, що дітей, коли йде на роботу залишає на свою маму, вихованням дітей займається одна. Про батька дітей ніколи не чула і його не бачила.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що являється сестрою позивача, часто провідує сестру та своїх племінницю ОСОБА_8 та племінника ОСОБА_7. Ствердила, що близько 4-5 років сестра ОСОБА_27 сама виховує дітей. Їх лікуванням, так як дітки народилися 8-ми місячними і хворими, також займається тільки ОСОБА_1. Не бачила щоб тато протягом цього часу приходив до дітей чи допомагав дітям матеріально.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що являється матір»ю позивача ОСОБА_1. Суду ствердила, що діти: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 народилися 8-ми місячними, потрібні були кошти на лікування, а відповідач покинув сім»ю. Через деякий час прийшов забрав свої речі і документи і у 2016 році подав на розлучення. З 2013 року по теперішній час батько ОСОБА_5 більше до дітей не приходив, не брав участі їх вихованні, не займався їхнім лікуванням, жодної матеріальної допомоги не надавав. У 2016 році прийшов на день народження дітей у нетверезому стані, приніс піаніно і ляльку. У вересні 2016 року діти пішли у садок і через те, що дочка подала заяву на позбавлення відповідача батьківських прав декілька раз провідав діток у садку. Крім того зазначила, що дочка зверталась до відповідача із проханням, щоб той надав згоду на вивіз дітей за кордон для лікування, однак останній не надав такого дозволу. Цього 2017 року до дітей на день народження і на Паску, хоча був вдома, не приходив, із святами дітей не вітав. Зазначила, що батько не цікавиться дітьми, їхнім здоров»ям, не приймає участі у їх вихованні, матеріально не допомагає дітям. Тільки після того як почався суд, почали надходити грошові перекази із с. Ясенів-Пільний та м.Городенка. Пояснила, що дочка дані кошти не приймала, так як їм не було відомо хто здійснював перекази, оскільки в той час відповідача не було вдома, можливо кошти надсилали батьки відповідача. Ствердила, що 5 років ні дідусь ні бабуся по лінії батька дітей не знали, не провідували, вихованням дітей займалась тільки вона із дочкою.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що з червня 2016 року працює поштарем у с.Ясенів-Пільний. Ствердила, що в кінці червня 2016 року, в січні 2017 року був грошовий переказ на суми 3000 грн. та 5000 грн. ОСОБА_1, який мама відповідача просила віддати позивачу. Проте, ОСОБА_1 відмовилась від отримання даних коштів. Зазначає, що батько приїжджав до дітей, але чи допомагав дітям їй не відомо.

Свідок ОСОБА_29 суду пояснила, що являється двоюрідною сестрою ОСОБА_5 і працює в дитячому садку, який відвідують ОСОБА_8 та ОСОБА_7, кухарем. Ствердила, що з вересня 2016 року бабуся і дідусь по лінії батька відвідували дітей у садку, а батько ОСОБА_5 приходив до дітей у садок на початку грудня, приносив їм солодощі, подарунки, гроші. Діти з ними спілкувались, гралися. Зазначає, що зі слів відповідача їй відомо, що батько протягом 5 років навідувався до дітей.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні ствердила, що була свідком, коли у 2015 році на свято «Спаса» бабуся дітей по лінії батька давала дітям 500 грн. кожному. Чи приймає відповідач участь у вихованні дітей їй невідомо.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що являється мамою відповідача. Суду ствердила, що у 2016 році її син ОСОБА_5 передавав своїй старшій дочці 400 доларів, на день народження старшої дочки ОСОБА_11 купив їй мобільний телефон за 900 доларів і дав ще їй 10000 грн. ОСОБА_3 на день народження своїх дітей: ОСОБА_7 і ОСОБА_8, коли їм виповнилось 5 років, купив їм подарунки, конфети. Зазначає, що допомагав дітям, коли діти з вересня 2016 року пішли у садок, провідував їх, передавав їм кошти. Однак позивач не дозволяє сину бачитись із дітьми. Також ствердила, що вона із дідусем провідували дітей у садку, передавали кошти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що являється батьком відповідача. Ствердив, що з вересня 2016 року по квітень 2017 року, разом із дружиною та сином, у садку, провідували онуків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Приносили їм гостинці, подарунки. Зазначив, що грошові перекази відсилали вони із дружиною, але гроші передавав на перекази їхній син ОСОБА_5 Пояснив, що останній раз, коли вони приходила до садка онук ОСОБА_7 не хотів з ними спілкуватись, але коли йому сказали що мамі не скажуть, почав гратися.

Судом не беруться до уваги пояснення свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32, оскільки дані свідки пояснили, що стверджувати той факт, що ОСОБА_5 приймав участь у вихованні дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вони не можуть. Тільки зі слів інших людей, зятя та дочки їм відомо, що батько передавав дітям кошти.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що відповідач ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки, у період з 2012 по 2016 роки, не піклувався про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкувався з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляв інтересу до їх внутрішнього світу, не забезпечував їх матеріально. Під невиконанням батьківських обов'язків суд також розуміє безпідставну перешкоду відповідачем - батьком дітей, стосовно яких вирішується питання про позбавлення батьківських прав, у виїзді дітей для лікування за кордон, у визначений час, що підтверджується висновком органу опіки і піклування в якому вказано, що ОСОБА_5 пояснив, що мати дітей не повідомила конкретної причини виїзду дітей, тому він відмовив у наданні дозволу. Із пояснень свідків встановлено, що відповідач тільки під-час того, як справа про позбавлення батьківських прав, перебувала в провадженні декілька раз навідав дітей, приніс їм подарунки, передав кошти. Вищевказані факти відповідачем не спростовані.

У висновку органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області вказано про недоцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 Із змісту вказаного висновку випливає, що він ґрунтується на тому факті, що відповідачем декілька раз передавались кошти на утримання дітей, а чинення позивачем перешкод виправдовує його неналежне спілкування із своїми дітьми. Зазначено, що позбавлення батьківських прав батьків є крайньою мірою, яка застосовуються до батьків.

Однак, суд, керуючись правилами ч.6 ст.19 СК України, не погоджується з даним висновком, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, враховуючи передбачені законом підстави для позбавлення батьківських прав. Покликання відповідача на те, що позивач чинила і чинить перешкоди у його побаченні з їхніми дітьми, суд вважає надуманими і спрямованими на ухилення від виконання своїх батьківських обов»язків, адже відповідач особисто ствердив, що коли приїжджав із-за кордону відвідував дітей, приносив їм гостинці. З того часу, як діти почали відвідувати садок, з вересня 2016 року, декілька раз провідував дітей. Свідок ОСОБА_25 - завідувач дошкільного закладу, який відвідують ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду ствердила, що мама не забороняла дідусеві, бабусі і батькові спілкуватися із дітьми. Крім того, відповідач тільки 30.12.2016 року, тобто в процесі вирішення даного позову, звернувся до органу опіки та піклування районної державної адміністрації для встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з його дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Отже, протягом майже 4 років він не вживав жодних заходів, спрямованих на подолання перешкод, на які вказує, у спілкуванні з його дітьми. В судове засідання, призначене на 27.04.2017 року відповідач не з»явився, не висловив своєї думки в судових дебатах щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, що доводить його байдуже ставлення до своїх дітей та збереження батьківських прав відносно них.

За приписами ст.7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідач не вчиняє таких дій, не піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не забезпечує їх матеріально. Тому суд приходить до висновку, що позов в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно його неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 слід задовольнити.

Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Судом встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., що стверджується квитанцією від 27.09.2016 року (а.с.1). Дані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в зв'язку із задоволенням позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Конституцією України визначено основні права й обов»язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_1 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Згідно з ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Даними довідки №556, виданої виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 14.09.2016 року стверджено, що діти: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 проживають із позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що має нерегулярний, мінливий дохід, який одержує в натурі, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно.

З'ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що позов в частині стягнення з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернувся до суду з позовом 26.09.2016 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 640 гривень судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст. 7, 19, 141, 150, 164-166, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України та керуючись ст. ст. 11, 60, 88, 209, 214-215, 218, 223, 294, 296, 367 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно його неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 26.09.2016 р. і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до державного бюджету судовий збір в розмірі 640 грн. (код класифікації доходів бюджету: 22030106; стягувач: Державна судова адміністрація України; отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001).

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551грн.20коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.