Справа № 610/2943/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Усенка С.І.,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в розмірі 35 288,90 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

В обгрунтування позовних вимог у позовній заяві вказав, що 05 жовтня 2016 року відповідач за розпискою взяв в борг у позивача суму у розмірі 36 000 грн. У розписці відповідач зобовязався повернути борг до 20 липня 2017 року. На даний час заборгованість відповідача складає 35 288,90 грн. На лист вимогу та прохання про добровільне повернення боргу відповідач не реагує, гроші повертати відмовляється.

У зв»язку з тим, що боржник добровільно не виконує взяті на себе зобов»язання, позивач змушений звернутись до суду за захистом свої порушених прав та інтересів.

Позивач надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через ЗМІ.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що 05.10.2016 року між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 36 000 грн. та зобовязався повернути борг до 20.07.2017 року (а.с.3).

Боржник ОСОБА_3 підтвердив свій борг розпискою від 05 жовтня 2016 року (а.с.3) .

27.07.2017року ОСОБА_2 направив ОСОБА_3 лист-вимогу про сплату боргу у сумі 35 288,90 грн. (а.с.4).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно зіст.60 ЦК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду достовірних письмових доказів, які б підтвердили факт сплати боргу або спростували його наявність, тому позовна заява в частині стягнення суми боргу в розмірі 35 288,90 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.192,526,611,625,1046,1047,1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму боргу за договором позики від 05.10.2016 року в розмірі 35 288 (тридцять пять тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя