Справа № 712/3387/17
Провадження № 2/712/1239/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року Соснівський районний суду м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа: КП Придніпровська СУБ про визнання право користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради, третя особа: КП Придніпровська СУБ про визнання право користування квартирою.

В подальшому позивач надав суду заяву про зміну позовних вимог та поставив вимоги про визнання права власності на квартиру в порядку набувальної давності.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу № 77 від 24.02.1998 року він перебував у трудових відносинах спочатку з ВЖРЕУ-4 м. Черкаси, а в звязку з реорганізацією - з КП «Придніпровська СУБ». З 1998 року він працює слюсарем монтажником.

Внаслідок відсутності у нього житлової площі, він був поставлений на квартирний облік в ВЖРЕУ-4 м. Черкаси, що підтверджується випискою з протоколу № 37 ВЖ РЕУ-4 м. Черкаси від 22.04.1998 року.

В лютому 2003 року адміністрація ВЖРЕУ 4 м. Черкаси на підставі свого відповідного рішення в звязку з його перебуванням на обліку по поліпшенню житловим умов надала йому у користування однокімнатну квартиру за адресою: м. Черкаси, вул.. Добровольського, б. 3 кв. 10.

Внаслідок його юридичної необізнаності, він не вимагав рішення відповідного органу про надання йому у користування вказаної квартири. У вказаній квартирі він проживає з 2003 року по даний час, але в квартирі зареєстрована за місцем проживання ОСОБА_3, на яку оформлений особовий рахунок, але відомості про місце ї перебування відсутні. Йому стало відомо, вона померла в 2001 року, остання була попереднім користувачем спірної квартири, яку звільнила, отже на час вселення квартира була вільна.

На протязі більше 14-ти років він користується вищезазначеною квартирою, належним чином виконує всі обовязки по утриманню житла, сплачує всі необхідні витрати за житло та комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідач на протязі цього строку не заперечував проти користування квартирою.

На даний час є необхідність юридичного оформлення права власності на АДРЕСА_1, оскільки це єдине місце проживання позивачка.

При оформленні документів стало відомо, що у КП «Придніпровська СУБ» не збереглися рішення чи копії ордеру, що б підтвердило надання йому вказаної квартири. В свою чергу, починаючи з 2003 року всі квитанції за комунальні послуги приходять на його імя, з ним укладено договір найму житлового приміщення із КП «Придніпровська СУБ», умови якого він сумлінно виконує.

Враховуючи, що у по квартирній картці за відомостями КП «Придніпровська СУБ» відсутні записи щодо його вселення у спірну квартиру, він позбавлений можливості оформити право власності на квартиру в порядку приватизації.

Позивач вважає, що його право власності на квартиру підлягає захисту в порядку ст. 344 ЦК України, а тому просить суд визнати за ним право власності на квартиру № 10 по вул.. Добровольського, б. 3 в м. Черкаси в порядку набувальної давності.

Позивач та його адвокат позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до наказу № 77 від 24.02.1998 року перебував у трудових відносинах спочатку з ВЖРЕУ-4 м. Черкаси, а в звязку з реорганізацією - з КП «Придніпровська СУБ». З 1998 року працює слюсарем монтажником.

Внаслідок відсутності у позивача житлової площі, він був поставлений на квартирний облік в ВЖРЕУ-4 м. Черкаси, що підтверджується випискою з протоколу № 37 ВЖ РЕУ-4 м. Черкаси від 22.04.1998 року.

В лютому 2003 року адміністрація ВЖРЕУ 4 м. Черкаси на підставі свого відповідного рішення в звязку з перебуванням позивача на обліку по поліпшенню житловим умов надала йому у користування однокімнатну квартиру за адресою: м. Черкаси, вул. Добровольського, б. 3 кв. 10.

Внаслідок юридичної необізнаності позивача, він не вимагав рішення відповідного органу про надання йому у користування вказаної квартири. У вказаній квартирі він проживає з 2003 року по даний час, але в квартирі зареєстрована за місцем проживання ОСОБА_3, на яку оформлений особовий рахунок, вона померла до його вселення. Йому стало відомо, вона померла в 2001 року, остання була попереднім користувачем спірної квартири, яку звільнила, отже на час вселення квартира була вільна. Крім того, позивач вважав, що між ним та КП Придніпровська СУБ був укладений договір найму.

На протязі більше 14-ти років він користується вищезазначеною квартирою, належним чином виконує всі обовязки по утриманню житла, сплачує всі необхідні витрати за житло та комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідач на протязі цього строку не заперечував проти користування квартирою.

Спірна квартира № 10 по в. Добровольського, 3 в м. Черкаси належить до комунальної власності м. Черкаси, та була надана відповідно до ордеру у користування ОСОБА_3. Проте позивачу в звязку з трудовими відносинами також було надане спірне житло, але документи з цього приводу не збереглися. Отже позивач вважає, що відповідно до вимог ст. 344 ЦК України він відкрито, добросовісно, постійно та безперервно проживає в квартирі, тому вважає, що може набути на право власності на квартиру в порядку набувальної давності та оформити вищезазначену квартиру належним чином в судовому порядку. Як незаконний володілець майна (як стало відомо недавно позивачу) на протязі всього володіння майном був впевнений, що на це майно не претендують інші особи і отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Суд також приймає до уваги те, що в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, пояснили, що знають позивача ОСОБА_1 тривалий час, їм відомо, що він проживає в спірній квартирі на протязі 14 років, працює слюсарем монтажником, сплачує всі витрати за квартиру, ніхто його не виселяв з квартири, ніяких спорів стосовно спірної квартири не було. ОСОБА_3 померла до вселення ОСОБА_1

Відповідно до ст. 344 ЦК України, набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Одним із способів набуття права власності Цивільний кодекс України розглядає набувальну давність.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до листа Верховного суду України № 93/0/54-13 від 01.11.2013 року щодо аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викраденння, шахрайство).

По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги.

По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Цей строк відповідно до ст. 344 ЦК України для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна п'ять років.

Відповідно до пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України при розгляді справ про набуття права власності за набувальною давністю правила ст. 344 ЦК України поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, то набувальна давність може застосовуватись для набуття права власності на майно, володіння яким почалося не раніше 01 січня 2001 р. Тобто, набувальна давність щодо обєктів нерухомості могла застосовуватись лише після 01 січня 2011 року, а щодо рухомого майна після 01 січня 2006 р.

Позивач добросовісно набув право на належну квартиру, відкрито і безперервно володів нею протягом часу визначеного законом. Заволодіння квартирою № 10 в будинку № 3 по вул. Добровольського в м. Черкаси Черкаської області відбулось без порушення норм права (викрадення, шахрайство).

Позивач використовує вказане нерухоме майно в особистих потребах, за свої кошти та власною працею утримує квартиру, проводить ремонтні роботи, тобто більше 10 років фактично володіє спірною квартирою.

Таким чином, визнання права власності за набувальною давністю на квартиру не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та підтверджується доказами.

На підставі наведеного,ст. 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа: КП Придніпровська СУБ про визнання право власності на квартиру задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: