АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» про визнання дій незаконними, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи його тим, що 10 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», який перейменовано на ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0304/0708/98-005, згідно якого остання отримала в кредит на споживчі цілі грошові кошти в розмірі 90000,00 доларів США за сплатою 12,5% річних за користування кредитом із строком повернення до 09 липня 2018 року. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором №0304/0708/98-005 від 10 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 10 липня 2008 року був укладений договір поруки №0304/0708/98-005-р. Згодом, право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року набуло ТОВ «Вектор Плюс», яке, в свою чергу, уступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за вказаним договором у відповідності до договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між зазначеними товариствами. Оскільки зобовязання за кредитним договором №0304/0708/98-005 від 10 липня 2008 року позичальником не виконувались, то станом на 01 серпня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 1466489,36 грн.

У звязку з чим, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №0304/0708/98-005 від 10 липня 2008 року в розмірі 1466489,36 грн. та 3654,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

В березні 2015 року, до спільного розгляду із вказаним позовом була прийнята зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Вектор Плюс», ПАТ «Сведбанк» про визнання дій відповідачів щодо неповідомлення про переуступку прав вимоги незаконними, а в грудні 2015 року до спільного розгляду була прийнята зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ТОВ «Кредитні ініціативи», в якому позивач за даним зустрічним позовом просив суд визнати недійсним договір поруки № 0304/0708/98-005-р від 10 липня 2008 року, в обґрунтування кого посилався на те, що не підписував даний договір.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2016 року позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» було задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором №0304/0708/98-005 від 10 липня 2008 року у розмірі 1606441,20 грн., з яких: 928290,71 грн. - заборгованість за кредитом; 419554,14 грн. - заборгованість за відсотками; 258596,35 грн. пеня.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь позивача було стягнуто 3654,00 грн. судових витрат по 1827,00 грн. з кожного.

У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні первісних позовних вимог ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з таких підстав.

Положеннями ст. ст. 526, 610, 625, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Із матеріалів справи вбачається, що 10 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», який було перейменовано на ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0304/0708/98-005, за умовами якого остання отримала у кредити на споживчі цілі грошові кошти у розмірі 90000,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом із строком повернення до 09 липня 2018 року включно.

Факт належного виконання кредитором за вказаним кредитним договором підтверджується заявами на видачу готівки № 656/1 від 10 липня 2008 року, № 1 від 03 вересня 2008 року та № 1 від 19 вересня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 553, ст. 541 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобовязання.

У разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-якого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України).

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за вказаним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 10 липня 2008 року був укладений договір поруки № 0304/0708/98-005-р.

Додатковою угодою №1 від 18 березня 2009 року до кредитного договору №0304/0708/98-005 від 10 липня 2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 домовились щодо зміни періоду щомісячної сплати процентів за кредитом.

Згідно ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу №15, за умовами якого останнє набуло право вимоги за кредитним договором №0304/0708/98-005 від 10 липня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 та, в подальшому, переуступило таке право ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи».

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором №0304/0708/98-005 від 10 липня 2008 року у ОСОБА_3 утворилась заборгованість, у звязку з чим ТОВ «Кредитні ініціативи» листом за вих. № ШВД/ від 22 серпня 2014 року на адреси ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були направлені повідомлення про усунення порушень, в якому позивач повідомив відповідачів про набуття ним права вимоги за вказаним кредитним договором, а також про наявність за цим договором заборгованості станом на 01 серпня 2014 року у розмірі 134 281,00 доларів США, що еквівалентно 1306441,20 грн., яку необхідно погасити достроково протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання даного повідомлення, але не пізніше 37 (тридцяти семи) днів з моменту відправлення цієї вимоги.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №0304/0708/98-005 від 10 липня 2008 року вбачається, що станом на 01 серпня 2014 року борг становить 134281,00 доларів США, що еквівалентно 1606441,20 грн. з яких:

- 77595,00 доларів США, що еквівалентно 928290,71 грн. - заборгованість за кредитом;

- 35070,16 доларів США, що еквівалентно 419554,14 грн. заборгованість за відсотками;

21615,84 доларів США, що еквівалентно 258596,35 грн. пеня за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Кредитні Ініціативи», суд першої інстанції керувався положеннями Цивільного кодексу України та виходив із того, що факт наявності у відповідачів заборгованості за кредитним договором №0304/0708/98-005 від 10 липня 2008 року є доведеним та підтвердженим наявними в матеріалах справи доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Основними доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 є посилання на те, що матеріали справи не містять доказів щодо підтверджень переуступки прав нового кредитора та підтверджень отримання відповідачами повідомлення про усунення порушень.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки в матеріалах справи наявна як копія договору факторингу від 28 листопада 2012 року (том №1, а.с. 142-160), так і копія листа за вих. № ШВД/ від 22 серпня 2014 року на адреси ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (том №1, а.с. 67, 68-69), згідно якого відповідачі були повідомлені щодо усунення порушень і наявність заборгованості в розмірі 1306441,20 грн., а також, про факт набуття ТОВ «Кредитні Ініціативи» права вимоги за кредитним договором №0304/0708/98-005 від 10 липня 2008 року.

Тож, виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_4