Справа № 415/2941/16-ц
Провадження №2/415/47/17
УХВАЛА

щодо обєднання справ в одне провадження

12.12.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділення у натурі земельної ділянки та встановлення меж земельної ділянки, та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення межі та виділення в натурі земельних ділянок в рамках існуючих меж, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся первісний позивач, ОСОБА_3, із позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділення у натурі земельної ділянки та встановлення меж земельної ділянки.

Ухвалою Лисичанського міського суду прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та обєднано з ним в одне провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення межі та виділення в натурі земельних ділянок в рамках існуючих меж.

Через канцелярію суду 12.12.2017 року від представника позивача ОСОБА_7 надійшло клопотання про обєднання справ № 415/3812/14-ц та № 415/2941/16-ц в одне провадження. Просив розглянути клопотання за його відсутності та відсутності позивача.

В обґрунтування клопотання зазначено, що вищезазначені справи мають однорідні позовні вимоги одного й того ж самого позивача до одних і тих самих відповідачів, оскільки ОСОБА_3 - позивач по справі № 415/3812/14-ц, звертався до суду з позовними вимогами про припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: м. Лисичанськ, Луганська обл., вул. Комсомольська, земельна ділянка № 46 та визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/З частину земельної ділянки, право сумісної власності якої припинено. Рішенням Лисичанського міського суду від 18.01,2016 року по справі № 415/3812/14-ц позов ОСОБА_3 було задоволено, а саме: припинено право спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину земельної ділянки, право спільної сумісної власності якої припинено. Вказане рішення місцевого суду залишено без змін після його перегляду в апеляційному порядку та набрало законної сили. Після цього, ОСОБА_3 звернувся до Лисичанського міського суду із іще однією позовної заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про виділення земельної ділянки в натурі та встановлення меж земельної ділянки. За вказаним позовом було порушено провадження по справі № 415/2941/16-ц. В свою чергу ОСОБА_5 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Лисичанського міського суду від 18.01.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 26.04.2016 року по справі № 415/3812/14. Доки справа № 415/3812/14 перебувала на касаційному розгляді, ОСОБА_3 було заявлено клопотання по справі № 415/2941/16-ц про призначення земельно-технічної експертизи. Станом на сьогодні вказана експертиза виготовлена. В свою чергу, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017 року по справі № 415/3812/14-ц рішення Лисичанського міського суду від 18.01.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 26.04.2016 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином вбачається, що рішення суду за яким ОСОБА_3 набув право власності на 1/3-частину земельної ділянки скасоване, тобто позовні вимоги в цій частині є не вирішеними по суті. Як вбачається з цивільної справи № 415/3812/14-ц (про припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності) позивачем виступає ОСОБА_3, а відповідачами - ОСОБА_5, ОСОБА_4, предметом спору є земельна ділянка (право власності на неї). За цивільної справою № 415/2941/16-ц (виділ земельної ділянки в натурі) позивачем виступає ОСОБА_3, а відповідачами - ОСОБА_5, ОСОБА_4, предметом спору є земельна ділянка (право виділу її в натурі). Виділити земельну ділянку в натурі можливо тільки коли вона перебуває у власності ОСОБА_3, проте, на даний момент такого юридичного факту не має, оскільки судове рішення скасовано на підставі якого ОСОБА_3 не набув право власності, але й не має рішення, суду де йому було відмолено в цих вимогах. Таким чином вбачається, що обидві вищевказані цивільні справи мають однорідні позовні вимоги за позовом одного й того самого позивача - ОСОБА_3 до одних й тих самих відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_4 На підставі викладеного, просив обєднати зазначені цивільні справи в одне провадження.

В ході розгляду справи судом поставлено на обговорення вказане клопотання.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання. В обґрунтування зазначив, що згідно п.1. ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними обєктами нерухомого майна, тобто житловий будинок 46 по вул.. Комсомольській м. Лисичанська є багатоквартирним. П.6 ч.1 ст.1 цього ж закону передбачено що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до ч. 2 ст. 5 вищезазначеного закону спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Враховуючи викладене вважає обєднання цивільних справ №415/2941/16-ц та №415/3812/14-ц не доцільним.

Вислухавши думку представника відповідачів, вивчивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України, суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного того самого відповідача.

Згідно п. 15 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших.

Зважаючи на те, що обидві вищевказані цивільні справи мають однорідні позовні вимоги за позовом одного й того самого позивача - ОСОБА_3 до одних й тих самих відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_4Г, суд вважає за можливе об'єднати зазначені справи в одне провадження, оскільки, таке об'єднання забезпечить правильне вирішення спору та унеможливить постановлення рішень, що суперечили б одне одному, в зв'язку з чим їх сумісний розгляд є доцільним.

На підставі викладеного та керуючись ст. 126, 208- 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_8 про обєднання справ в одне провадження задовольнити.

Об'єднати в одне провадження справу № 415/2941/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділення у натурі земельної ділянки та встановлення меж земельної ділянки, та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення межі та виділення в натурі земельних ділянок в рамках існуючих меж зі справою № 415/3812/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_9 про виділення в натурі частки земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності.

Присвоїти об'єднаним справам загальний номер 415/3812/14-ц (провадження №2/415/1843/17)

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текс ухвали виготовлений 14 грудня 2017 року.

Суддя Н.В. Коваленко