Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року Волноваський районний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Мохова Є.І.

при секретарі Брідні О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волноваха справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

01.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з ? частини всіх видів заробітку (доходу) до ? частки, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до дня повноліття дитини.

Позов обґрунтовано наступним.

Сторони з 03 грудня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №235. У теперішній час в провадженні Волноваського районного суду знаходиться справа про розірвання шлюбу.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає разом з позивачкою. Батьком дитини у свідоцтві про народження записаний відповідач ОСОБА_2.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 26.06.2015 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 16.06.2015 року та до повноліття дитини.

Також вказує, що відповідач більше аліменти нікому не сплачує, а також те, що вона з відповідачем мешкають окремо та розірвали шлюб, її матеріальне становище погіршилося, оскільки відповідач при сумісному проживанні частково матеріально допомагав їй з дитиною

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, про причини неявки суд не інформувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовом не згодний і подав письмові заперечення в яких вказує, що вважає необґрунтованими підстави для збільшення розміру аліментів зазначені в позові позивачкою, оскільки шлюб між ними не розірвано. З 25.05.2015 року позивачка вийшла на роботу з відпустки по догляду за дитиною на посаду інженера 1 категорії Виробничо-технічного відділу Волноваської дистанції електропостачання ДП «Донецька залізниця». Вони дійсно з 2016 року мешкають окремо, але не у звязку з припиненням шлюбно-сімейних відносин, а у звязку з тим, що він працює у м. Волноваха, а дружина у м. Словянськ. Переїзд жінки до м. Словянськ пов'язаний з можливістю отримати більш високооплачувану роботу. На теперішній час позивачка працює інженером технічного відділу служби капітального ремонту служби капітального ремонту Ліманської філії ПАТ «Укрзалізниця» та отримує заробітну плату більше ніж у нього. Крім того він постійно матеріально допомагає їй та сину.

Також ОСОБА_2 вказує, що твердження позивачки ОСОБА_1 є необґрунтованими та виходячи зі змісту ст.. 60 ЦПК України не доведені належними і допустимими доказами, які б прямо свідчили про невиконання ним обовязків з утримання неповнолітньої дитини та не надання їй матеріальної допомоги. Увесь час, починаючи з дня народження сина і по теперішній час він не припиняв його утримувати та матеріально забезпечувати, намагається надати йому повноцінне батьківське піклування та турботу. Щодня прикладає зусилля у вирішенні повсякденних питань та проблем не зважаючи на те, що спільно з ним не проживає з вищевказаних причин.

Позивачка ОСОБА_1 обґрунтовуючи у такий спосіб свої вимоги, намагається безпідставно у своїх корисливих цілях вирішити за рахунок дитини свої особисті майнові інтереси та надає суду недостовірні відомості щодо невиконання ним своїх обовязків з утримання неповнолітнього сина. Подібні недостовірні відомості нею вже надавались до суду під час розгляду справи про стягнення аліментів, тому просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що 04 листопада 2013 року в м. Волноваха Волноваського району, Донецької області народився ОСОБА_3. У свідоцтві серії І-НО №547887 про його народження батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 червня 2015 року вирішено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.06.2015 року та до повноліття дитини. Також стягнуто з нього ж на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16.06.2015 року та до досягнення дитиною віку 3 років, т.т. до 04.11.2016 року.

З довідки №244 від 06.06.2015 року виданої ОСОБА_2 в тому, що він постійно працює з 6 липня 2010 року на посаді 35електромонтер контактної мережі 5 розряду в Волноваській дистанції електропостачання ДП Донецька залізниця і його дохід за останні шість місяців становив: 35194,16 гривень.

Із наявного у матеріалах справи акту про сумісне проживання дитини з матірю вбачається, що під час обстеження жилої квартири №27 за адресою: м. Словянськ вул. Вокзальна, буд. №62 встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає разом зі своїм сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 за вищевказаною адресою з 26.04.2016 року. Одяг та речі особистої гігієни ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в квартирі присутні.

З доданого відповідачем ОСОБА_2 до заперечень копії наказу №33-ос від 25.05.2015 року «Про вихід на роботу з відпустки по догляду за дитиною», що наявною у матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 інженера 1 категорії Виробничо-технічного відділу дистанції, вважати такою, що стала до роботи з 25.05.2015 року по виходу з відпустки по догляду за дитиною сином ОСОБА_4, який народився 04.11.2013 року. Підстава: особиста заява ОСОБА_1 від 18.05.2015 року.

Крім того позивачкою додано до позову чеки про купівлю лікарських засобів, та в позові зазначено, що дитина хворіє, однак відповідних довідок медичних установ про стан здоровя дитини не надано, а чеки самі по собі не можуть свідчити про погіршення стану здоровя.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як встановлено, на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 червня 2015 року із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.06.2015 року та до повноліття дитини. Та стягуються з нього ж на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16.06.2015 року та до досягнення дитиною віку 3 років, т.т. до 04.11.2016 року. На момент винесення рішення відповідач ОСОБА_2 був працевлаштований, а позивачка ОСОБА_1 з 25.05.2015 року вийшла на роботу з відпустки по догляду за дитиною, тобто також має регулярний дохід.

З огляду на вищевказане вбачається, що матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 не покращилося, позивачкою ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що у відповідача значно покращилося матеріальне становище.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обовязку обох батьків утримувати дітей, враховуючи те, що матеріальне становище ОСОБА_2, не покращилося, реальні матеріальні можливості останнього не збільшилися, враховуючи не доведеність вимог позивачки, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, як заявленому необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 180-182, 191, 198-200 СК України, статями 10, 15, 57-62, 64, 88, 212-215, 367 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: