Справа № 347/1834/15
Провадження № 22-ц/779/1699/2017
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б. В.
Суддя-доповідач Максюта
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

з участю відповідача ОСОБА_1

та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення спричиненої моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Національного природного парку "Гуцульщина" в особі ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Косівського районного суду від 06 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що протягом тривалого часу відповідач в різний спосіб намагається принизити його, як людину та як керівника НПП «Гуцульщина», використовуючи брутальну нецензурну лайку, а також з використанням електронних засобів масової інформації та частково свого службового становища, поширює завідомо неправдиву інформацію про мету, діяльність та роботу Національного природного парку НПП «Гуцульщина», намагається піддати сумніву акт його створення, діяльність та досягнення у виробництві, а ті порушення природоохоронного законодавства, які вчиняють жителі району - як корупцію в лавах працівників парку. Просив визнати неправдивою інформацію, поширену ОСОБА_1 на зібранні депутатів та громадськості Пістинської сільської ради з правоохоронними органами Косівського району Івано-Франківської області 20 січня 2015 року та розповсюджену в електронних засобах масової інформації (ютубі), а саме: його наміру віддати 116 га земель, які є користуванні та оперативному управлінні НПП «Гуцульщина»; щодо відчуження 4,2 га землі, яка перебуває у користуванні чи оперативному управлінні НПП «Гуцульщина» в користь Шешорівської сільської ради; щодо зникнення 25 га землі з оперативного управління НПП Гуцульщина»; щодо незаконного будівництва на території НПП «Гуцульщина» з вилученням у Пістинської сільської ради земель для цих цілей; щодо виготовлення проекту Генерального плану забудови с.Пістинь Косівського району з передачі лісових масивів до території с.Пістинь; щодо незаконно витрачених коштів НПП «Гуцульщина» у сумі 160 000 грн. на його поїздку до Японії; принести публічне вибачення за висловлення щодо нього брутальною лайкою. Спростувати таку недостовірну інформацію у спосіб, який вона була поширена. Стягнути з ОСОБА_1 на його користь моральну шкоду в розмірі 500 000 грн, а також судові витрати.

У травні 2017 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСОБА_3, Національного природного парку "Гуцульщина" в особі ОСОБА_3 мотивуючи вимоги тим, що викладені ОСОБА_3 в позовній заяві обставини свідчать про те, що останній поширює про нього недостовірну інформацію, яка негативно впливає на його особисті немайнові права як керівника органу місцевого самоврядування, принижуючи честь, гідність та ділову репутацію, а також створює перешкоди у реалізації його конституційних прав, передбачених ст.34 Конституції України. Посилаючись на викладені в зустрічному позові обставини справи просив задовольнити позовні вимоги зустрічного позову, в первісному позові відмовити. Визнати незаконною діяльність НПП «Гуцульщина», яка призвела до нищення довкілля, а саме природних ресурсів (лісових насаджень), які передані на зберігання НПП «Гуцульщина» станом на 20.01.2015 року; визнати незаконними дії директора НПП «Гуцульщина»-ОСОБА_3, які полягають у витрачанні грошових коштів із фонду охорони навколишнього природного середовища на поїздку у Японію; визнати недостовірною інформацію, а саме про те, що ОСОБА_1 «використовуючи можливість електронних засобів масової інформації та частково своє службове становище, поширює завідомо неправдиву інформацію про мету, діяльність та роботу НПП «Гуцульщина»»; про те, що «Всупереч Указу Президента України про створення національно-природного парку «Гуцульщина», метою якого є примноження і збереження природних ресурсів ОСОБА_4, їхньої фауни і флори, ОСОБА_1, також будучи сільським головою с.Пістинь, намагається будь-якими методами і способами перешкодити узгодженню меж землекористування між сільською радою та НПП»; про те, що «Він (посилання на особу ОСОБА_1В.) все одно буде нехтувати загально прийнятими нормами поведінки і моралі». Стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди грошові кошти у розмірі 100 000 гривень. Витрати, повязані із розглядом справи, покласти на відповідачів за зустрічним позовом (а.с.128-135).

Рішенням Косівського районного суду від 06 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Національного природного парку "Гуцульщина" в особі ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що всі вислови на його адресу в поширеній публічній інформації зі сторони ОСОБА_1 є критичні зауваження на його діяльність та оціночні його судження та зазначає, що розповсюджувана ОСОБА_1 інформація є наклепом на нього та не відповідає дійсності, містить фактичні дані, які не можуть тлумачитись як оціночні поняття або критика його роботи, інформація, яка не відповідає дійсності, є надуманою або такою, що принижує людську честь, гідність та ділову репутацію.

Крім того, суд порушивши норми процесуального права, вирішив зустрічний позов ОСОБА_1 не залучивши до справи НПП «Гуцульщина», не постановив ухвали щодо зустрічного позову, прийнявши його до провадження перед судовими дебатами, порушивши вимоги ст.123 ЦПК України.

Просив рішення суду скасувати. Постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити, зустрічну позовну заяву направити до Косівського районного суду для вирішення питання відповідно до ст.ст.119,120,123,124 ЦПК України.

Вислухавши представника апелянта, який надавав пояснення у суді апеляційної інстанції, відповідача та його представника, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 рішення суду не оскаржено, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.277, 297 ЦК України, розяснень п.п.19,21,26 постанови Пленуму ВСУ «1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», враховуючи суспільне значення Національного природного парку «Гуцульщина», а також статус позивача за первісним позовом як публічної посадової особи, критика якого, в тому числі і гостра, з приводу виконання ним службових функцій не є поширенням про нього недостовірної інформації, а є оціночним судженням, яке спростуванню не підлягає, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Встановлено, що 20 січня 2015 відбулась зустріч депутатів Пістинської сільської ради з правоохоронними органами Косівського району.

Указом Президента України від 14.02.2002 №456/2002 року на території Косівського району Івано-Франківської області створено національний природний парк «Гуцульщина», в додатках якого зазначено перелік землекористувачів, землі яких мають буди надані у постійне користування національному природному парку «Гуцульщина» та землекористувачів, землі яких мають бути включені до складу національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення (а.с.7,8-зворот).

Відповідно до наказу Міністерства екології та природних ресурсів №153-0 від 11.07.2002 року ОСОБА_3 призначено директором Національного природного парку «Гуцульщина» (а.с.9).

На виконання спільного наказу Державного комітету лісового господарства і Міністерства екології та природних ресурсів України від 02.07.2003 року №138-ДС/118 комісією проведено приймання-передачу нерухомого майна з балансу Кутського держлісгоспу на баланс Національного природного парку «Гуцульщина» (а.с.10)

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_3 надано копію технічного паспорту на нежитлове приміщення відділення НПП «Гуцульщина» (а.с.12-16), копію довідки Шешорської сільської ради Косівського району №60 від 23.01.2015 року про те, що Національний природний парк «Гуцульщина» з 2007 року по даний час земельну ділянку площею 4,2 га Шешорівській сільській раді не передавав (а.с.18), копію довідки директора НПП «Гуцульщина» ОСОБА_3 №464/9 від 25.08.2015 року про те, що жодних погоджень на вилучення чи передачу третім особам земель, які передані НПП «Гуцульщина» у власність, не надавав (а.с.17), копію розпорядження Косівської районної державної адміністрації №1.14 від 24.04.2014 року про створення комісії по прийняттю в експлуатацію закінчених встановленням малих архітектурних форм в туристично-мистецькому комплексі «Маєток ОСОБА_5» (а.с.21), копію розпорядження Косівської районної державної адміністрації №147 від 21.05.2014 року на виконання листа НПП «Гуцульщина» від 24.04.2014 року №185/2 про затвердження акту комісії по прийняттю в експлуатацію закінчених встановленням малих архітектурних форм в туристично-мистецькому комплексі «Маєток ОСОБА_5» (а.с.22), копію рішення Пістинської сільської ради від 16.07.2013 рок, яким затверджено генеральний план забудови с.Пістинь, включивши в межі населеного пункту площу 2402,8 га (а.с.23), копію акту технічної комісії про прийняття стаціонарної малої архітектурної форми в експлуатацію від 21.05.2014 року (Малі архітектурні форми в с. Пістинь, Косівського району Івано-Франківської області Туристично-мистецький комплекс «Маєток ОСОБА_5»), у якому зазначено, що рішенням технічної комісії вирішено збірно-розбірні споруди туристичного призначення прийняти в експлуатацію (а.с.19-20), копію постанови Львівського апеляційного суду від 03.11.2014 року, копію довідки №499/9 від 08.09.2015 року про те, що відшкодування витрат на відрядження директора ОСОБА_3 в Японію з 15.08.2014 року по 25.08.2014 року за рахунок коштів НПП «Гуцульщина» не здійснювалося (а.с.30).

Згідно з ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. В силу ч. 1 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі.

У п. 15, 18 та 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" судам роз'яснено, що при розгляді зазначеної категорії спорів суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав до суду відеозапис зібрання на двох CD-R носіях (а.с.36), з якого встановлено, що відеозапис містить елементи монтажу кадрів із застосуванням художньої обробки, тому колегія суддів дійшла висновку про недопустимість такого доказу.

Позивач на підтвердження обставин, зазначених у позові, щодо висловлювань відповідача на його адресу брутальною лайкою, повинен був надати інші докази, які могли бути судом враховані як допустимі. Такими доказами могли бути, зокрема показання свідків тощо.

Вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від встановлення факту поширення недостовірної інформації, тому не підлягає задоволенню.

Інших належних та допустимих доказів, передбачених ст.57,58,59 ЦПК України, які б свідчили про факт поширення недостовірної інформації про позивача, як такої, що порушує його особисті немайнові права, суду не представлено, тому підстави для відшкодування шкоди відсутні.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.309 ЦПК України, процесуальні порушення, на які посилається апелянт, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, так як вони не призвели до неправильного вирішення справи. При цьому не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За наведених обставин в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про .

Інших належних та допустимих доказів передбачених ст.57,58,59 ЦПК України на спростування висновків суду першої інстанції, апелянтом не представлено.

Виходячи із змісту ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Косівського районного суду від 06 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Максюта І.О. Василишин Л.В.,

ОСОБА_6