Справа №: 398/2748/17
провадження №: 2-о/398/184/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" грудня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бугайченко Т.А., за участі секретаря Величко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Приютівська селищна рада Олександрійського району, Кіровоградської області та Войнівська сільська рада Олександрійського району, Кіровоградської області про встановлення факту батьківства,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про встановлення факту батьківства. Мотивує заяву тим, що він являється сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3. В його свідоцтві про народження запис про батька здійснено на підставі ч.2 ст.55 КпШС , так як на момент його народження його батьки не перебували в шлюбі. В свідоцтві про його народження, було указано ім»я та по батькові батька, але вказано прізвище батька по матері - «Пащенко Валентини Костянтинівни». Батьки проживали разом, вели спільне господарство, виховували його разом. Батько за життя завжди визнавав його своїм сином . Після смерті батька залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку по вул. Верхня (Дзержинського), 25 в с.Войнівка, Олександрійського району Кіровоградської області та земельної ділянки, яка належала його батькові на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, яка знаходиться на території Войнівської сільської ради Олександрійського району. За життя ОСОБА_2 заповіту не складав та він, заявник , являється єдиним спадкоємцем за законом після його смерті. Але він не може оформити спадщину після смерті батька, так як відсутні докази їх родинних відносин.

В судовому засіданні 25.10.2017 року представник заявника та заявник підтримали вимоги за заявою та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві. У судове засідання 14.12.2017 року заявник та його представник не з»явились, надіслали заяви з проханням розглядати справи без їхньої участі.

Представник Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не з»явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник Войнівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не з»явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази , заслухавши пояснення заявника, представника ОСОБА_1, показання свідків, вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 13 жовтня 1983 року народився заявник ОСОБА_1. В свідоцтві про народження ОСОБА_1 від 18.11.1983 року серії П-ОЛ № 318414 його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 9 від 05.10.2017 року батьком ОСОБА_1 зазначений ОСОБА_4, відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с. 45).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали , що батьками ОСОБА_1 являлися ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які до народження заявника та після його народження проживали однією сім»єю, вели спільне господарство. Шлюб між собою не реєстрували. ОСОБА_2 інших дітей крім заявника не мав , за життя ставився до ОСОБА_1 як до свого сина, з самого народження і до дня своєї смерті піклувався про нього та виховував його, а коли ОСОБА_2 почав хворіти ОСОБА_1 його доглядав та проживав разом з ним однією сум»єю.

26 січня 2017 року ОСОБА_2 помер , про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 11). Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно , яке складається із житлового будинку по вул. Верхня (Дзержинського), 25 в с.Войнівка, Олександрійського району Кіровоградської області та земельної ділянки, яка належала його батькові на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, яка знаходиться на території Войнівської сільської ради Олександрійського району.

Відповідно довідки виданої Приютівською селищною радою Олександрійського району від 24.05.2017 року, ОСОБА_2, який помер 26.01.2017 року проживав без реєстрації в АДРЕСА_1. Разом з ним проживав та був зареєстрований ОСОБА_1 з липня 2005 року (а.с. 13).

Після відкриття спадщини ОСОБА_1 звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено і видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем (а.с.12). Жодні інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не звертались, що вбачається із копії спадкової справи .

Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Розглянувши в порядку ст.353-355 ЦПК України справу з подібних правовідносин, Верховний Суд України у постанові від 25 лютого 2015 року по справі № 620цс15 дійшов до правового висновку, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КпШС України 1969 року, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР.

Як зазначено в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», яка була діючою на час дії КпШС України, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

З урахуванням положень ст. 212 ЦПК, жоден доказ не має для суду наперед установленого значення для суду, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

На підставі пояснень заявника , його представника та показань свідків встановлено, що при житті ОСОБА_2 здійснював обов'язки батька відносно ОСОБА_1 , які відповідно до ст. 61 КпШС полягають у зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці.

За встановлених обставин, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що ОСОБА_2 визнавав своє батьківство по відношенню до ОСОБА_1 при житті, чого вимагає ст. 53 КпШС України, яка підлягає застосуванню до даних правовідносин, а тому вимоги заяви підлягають задоволенню.

Керуючись ст.53 КпШС , ст.ст.256-259 ЦПК України,-

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється рідним сином ОСОБА_2, який помер 26 січня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, у той же строк, починаючи з дати його отримання.

Суддя Т.А.Бугайченко