_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/9934/17
УХВАЛА

06.12.2017 року суддя Київського районного суду м. Одеси Літвінова І.А., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «про усунення перешкод в користуванні майном»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали до Київського районного суду м. Одеси зазначену позовну заяву та просять:

- «визнати незаконними дії відповідачів, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, щодо реконструкції літньої кухні під літерою «В» в місті Одесі по провулку Політкаторжан № 1 (один) в двоповерхову споруду;

-усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_5, перешкоди в користуванні квартирою під № 2 (два) будинку під № 1 (один) по провулку Політкаторжан в місті Одесі шляхом зобовязання відповідачів, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, знести за власні кошти самовільно споруджену двоповерхову споруду, розташовану в місті Одесі по провулку Політкаторжан № 1 та привести літню кухню під літ. «В» за вищезазначеною адресою в первісний стан;

-стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відшкодування понесених ними судових витрат».

За правилами с. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник з приводу усунення перешкод у користуванні нерухомим майном квартирою № 2, розташованою в будинку № 1 по вулиці Політкаторжан в м. Одесі, що територіально відноситься до Київського району міста Одеси.

Справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок подання та оформлення позовних заяв, встановлений статтями 119, 120 ЦПК України, якими визначенні вимоги до форми, змісту позовної заяви та порядку подання копій позовної заяви та доданих до неї документів

При ознайомлені з позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2О та додатками до заяви встановлені підстави для залишення позову без руху, у зв'язку з недодержанням вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України при його оформлені.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України. позовна заява повинна містити зміст позовних вимог. В позовній заяві ОСОБА_1, ОСОБА_2О першим пунктом позовних вимог позивачі просять визнати незаконними дії відповідачів.

Звертається увага позивачів на некоректність змісту даної позовної вимоги.

По-перше, в разі визнання дій відповідачів законними, другий пункт позовних вимог фактично не може бути задоволений. Тобто встановлення факту незаконності дій відповідачів є передумовою на зобовязання їх вчинити певні дії за рішенням суду.

По-друге, відповідачами в даній справі виступають фізичні особи.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать:

1)визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обовязку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто ч. 2 ст. 16 ЦК України не містить такого способу захисту права, як визнання незаконними дій фізичної особи.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У тих випадках, коли спеціальна норма закону встановила інший, ніж визначений ст. 16 ЦК України, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою. Одночасно можуть застосовуватися положення ст. 16 ЦК і положення спеціальної норми щодо способу захисту у випадках, коли ці способи тотожні й на них поширюється дія ЦК.

До сфери дії п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК належать також суміжні способи захисту прав, що не вносять змін до існуючих правовідносин. Зокрема, у справах за позовом власника, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, про заборону вчинення нею дій, що можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК), про захист особистих немайнових прав.

Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Покладення обовязку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні субєктивного права. Зокрема, застосовується у справах за позовами про усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном (ст. 391 ЦК).

Відновлення становища, яке існувало до порушення, як спосіб захисту цивільного права та інтересу, застосовується у тому разі, якщо покладення обовязку на особу, яка його порушила, припинити дії не відновлює повністю субєктивне право, а цього можна досягти вчиненням інших, передбачених законом, заходів.

Враховуючи наведене позивачу пропонується уточнити зміст позовних вимог, вибравши відповідний спосіб захисту права.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

За своєю суттю адреса це умовна кодифікація місця знаходження обєкту, яка застосовується з метою поштового звязку. Правила написання адреси, встановлені Міністерством зв'язку, для забезпечення якнайшвидшого пересилання, зберігання і доставляння поштових відправлень. На всіх адресах пишеться: назва вулиці, номер будинку і квартири; назва населеного пункту, міста; назва району; назва області, індекс.

В позовній заяві номер квартири в адресі відповідачів не співпадає з відомостями, які самі ж позивачі зазначають в тексті описової частини позовної заяви, де зазначено, що відповідачі мешкають в квартирі № 6, а не № 2 в будинку № 1 по вулиці Політкаторжан в м. Одесі (в додатках також вказана квартира № 4).

Отже позивачу необхідно виконати вимоги п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України належним чином, вказавши місце проживання (перебування) або місцезнаходження відповідачів у відповідності до встановлених правил, чи довести належним доказами, що позивач дійсно мешкає за адресою, зазначеною у вступній частині позову.

Дані обставини мають істотне значення для здійснення в наступному судових викликів за правилами ст. 74 ЦПК України.

Крім того, п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивач зобовязується зазначити в позовній заяві докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач дані зобовязання не виконав, в позовній заяві не зазначив докази в підтвердження обставин, на які особисто посилається та до яких відносяться:

-здійснення самочинного будівництва саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

-створення вказаним будівництвом перешкод у користуванні майном, порушення прав позивачів та негативний вплив на умови проживання.

Позивач не зазначає наявність підстав для звільнення від доказування.

Як розяснено в п. 7 Постанови № 2 від 12 червня 2009 року Пленуму Верховного суду України, позовна заява за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

До відома позивача - поняття доказів наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з якою доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору. У заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити. До заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу.

У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Статтею 157 ЦПК України встановлені строгі обмеження строків розгляду справи, які не можуть перевищувати двох місяців від дня відкриття провадження у справі, із можливістю подовження вказаних строків не більше як на п'ятнадцять днів у виняткових випадках за клопотанням сторони.

Повторне подовження строку розгляду справи законом не передбачено.

Враховуючі істотні обмеження строків розгляду цивільних справ, належна підготовка суду та сторін до судового розгляду впливає на швидкість та якість судового провадження й забезпечує недопущення безладного рухання справи.

В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» наголошено, що строки розгляду справи не можуть вважатися розумними, якщо їх порушено через відкладення справи через її неналежну підготовку до судового розгляду, невжиття заходів щодо недопущення недобросовісної поведінки учасників справи тощо, оскільки наведені причини свідчать про низький рівень організації судочинства та безвідповідальне ставлення до виконання своїх обов'язків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Крім іншого позивачу пропонується залучити до участі у справі власника земельної ділянки, на якій, як вказує позивач, здійснюється самовільне будівництво та виконавчі органи, яким підконтрольні данні питання.

Первісною метою залучення даних осіб до участі у справі (процесі) в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору є забезпечення їх права на захист не субєктивного права, а свого юридичного інтересу. Їх заінтересованість полягає не в предметі спору, а в результатах справи, так як рішення у справі може вплинути на їх взаємовідносини з однією зі сторін. Тому за змістом їх інтерес є процесуальним.

Враховуючи наведене, позивачу пропонується уточнити позовну заяву в частині кола третіх осіб та надати для направлення третім особам копій позовної заяви та додатків до неї, як того вимагає ч. 1 ст. 120 ЦПК України.

За вимогами ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

До позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_5 додана квитанція про сплату судового збору лише позивачем ОСОБА_5 й лише за одну вимогу немайнового характеру. При цьому, позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 заявляють дві вимоги немайнового характеру: 1) про визнання дій незаконними; 2) про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення.

Правилами ч.ч. 3 та 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Враховуючі наведене, позивачі повинні додати до позову документ про сплату судового збору за ставками, встановленими ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у порядку, встановленому ч.ч. 3, 6 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 122 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном.

Надати позивачам строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Розяснити, якщо позивачі відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконають вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу позовна заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом у встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачу для виконання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Літвінова І. А.