АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №645/771/16-ц Головуючий суддя І інстанції Іващенко С.О.
Провадження № 22-ц/790/4971/17 Суддя доповідач Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Бровченка І.О.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 липня 2017 року по справі за скаргою представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про скасування дозволу на тимчасове обмеження у праві на виїзд за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

В обґрунтування скарги посилався на те, що 14 січня 2016 року він звернувся до Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до закінчення виконавчого провадження, яке було накладено ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 липня 2011 року за поданням державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ від 11 липня 2011 року у зведеному виконавчому провадженні з виконання виконавчих листів про стягнення з кредитної спілки «Регіон» на користь фізичних осіб заборгованості на загальну суму 1 035 430 грн. 44 коп.

04 лютого 2016 року він отримав письмову відповідь за підписом заступника начальника Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_4, у якій зазначено, що скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України неможливо, оскільки відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» вжиті заходи примусового виконання рішення скасовуються тільки у разі закінчення виконавчого провадження.

ОСОБА_1 зазначав, що Фрунзенський районний суд м. Харкова в ухвалі від 19 липня 2011 року помилково ухвалив надати дозвіл на тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки 14 січня 2016 року він разом із заявою про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України надав до Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ копію заяви про звільнення за власним бажанням із посади голови правління КС «Регіон» від 01 червня 2011 року та копію протоколу наглядової ради КС «Регіон» № 15 від 07 липня 2011 року про звільнення його з посади голови правління КС «Регіон». Вказував, що винною особою у виникненні боргових зобов'язань перед вкладниками КС «Регіон» є голова правління спілки ОСОБА_5, який був притягнутий до кримінальної відповідальності.

У звязку з цим, з урахуванням уточнених вимог, просив суд скасувати дозвіл на тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечував, вказував, що факти, викладені в скарзі не відповідають дійсності та не є підставами для скасування обмеження ОСОБА_1 в праві на виїзд за межі України.

Представники Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки невідомі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 липня 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1

В обґрунтування доводів апеляційних скарг апелянти посилаються на незаконність, необґрунтованість ухвали, постановленої з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року залучено до участі у справі в якості правонаступника Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що у Фрунзенському ВДВС Харківського МУЮ перебувало зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з КС «Регіон» заборгованості на користь фізичних осіб на загальну суму 1 035 430 грн. 44 коп.

У вказаному виконавчому провадженні встановлено, що голова правління КС «Регіон» ОСОБА_5, який був винний у боргових зобов'язаннях кредитної спілки у 2008 році, вироком Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2012 року був притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 191 КК України.

Згідно з актом державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ від 07 жовтня 2010 року наказом КС «Регіон» від 11 червня 2010 року № 8 головою правління КС «Регіон» призначено ОСОБА_1

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 липня 2011 року, яка не оскаржувалася та набрала законної сили, за поданням старшого державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_6 надано дозвіл на тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника КС «Регіон» громадянина ОСОБА_1 без вилучення паспорта до закінчення вищевказаного виконавчого провадження.

14 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування дозволу на тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, наданого ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 липня 2011 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року у відкритті провадження за цією заявою ОСОБА_1 відмовлено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦП України, оскільки заява не підлягає розгляду у суді в порядку цивільного судочинства.

14 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ із заявою про скасування дозволу на тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, наданого ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 липня 2011 року. Разом із заявою ОСОБА_1 надав державному виконавцю копію заяви про звільнення за власним бажанням із посади голови правління КС «Регіон» від 01 червня 2011 року та копію протоколу наглядової ради КС «Регіон» від 07 липня 2011 року № 15 про звільнення його з посади голови правління КС «Регіон».

Відповідно до повідомлення заступника начальника Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_4 від 04 липня 2016 року скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1 є неможливим, оскільки відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» вжиті заходи щодо примусового виконання рішення скасовуються тільки у разі закінчення виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволені скарги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними і зробленими у відповідності із зібраними по справі доказами.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законник підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересуванню вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без шишку чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених дим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення - виконавчого документа, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Отже, порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України передбачено ст.377-1 ЦПК України.

Діючим ЦПК України не передбачено порядок та вирішення питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

У разі врегулювання боргових зобовязань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Отже, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Із матеріалів справи вбачається, що спочатку ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції і просив зобовязати заступника начальника Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_4В скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. (а.с.1-4 т.1).

В подальшому представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала доповнену скаргу і просила лише скасувати дозвіл на тимчасове обмеження у праві на виїзд за межі України. (а.с.77 т.1).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 неодноразово та категорично заявила, що межі скарги стосуються лише скасування дозволу на тимчасове обмеження у праві на виїзд за межі України. При цьому вимоги скарги про зобовязання заступника начальника Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_4В скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вона не підтримувала і в звязку з цим змінила вимоги скарги під час розгляду справи у суді першої інстанції.

За таких обставин колегія судів вважає, що ухвала суду законна і обґрунтована, постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції не дослідив в повній мірі надані ним докази та пояснення щодо призначення та звільнення з посади ОСОБА_1, не витребував певні документи щодо його звільнення з посади, не дослідив та не дав оцінки діям заступника начальника Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_4 та іншим доказам, колегією суддів не приймаються, оскільки, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції було відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_1 з підстав, що скасування обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця, а таких вимог, як оскарження дій, заявником, з урахуванням змін, не заявлялось, отже, будь-які докази з цього приводу судом першої інстанції і не досліджувались.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.2 ст.307, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді