АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Яценко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» про припинення порушення права власності та покладення зобов»язання,-

В С Т А Н О В И Л А

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про припинення порушення права власності та покладення зобов»язання.

У мотивування вимог посилався на те, що йому на праві власності належить машиномісце НОМЕР_1 площею 18,6 кв.м. в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_1.

01.11.2012 року він уклав з ТОВ «Управ-дом» договір №88 на технічне обслуговування свого машиномісця, за що щомісячно вносить відповідну плату.

Бажаючи облаштувати стаціонарну шафу у машиномісці шляхом встановлення алюмінієвої захисної ролети, необхідного класу пожежостійкості, що не є реконструкцією його приватної власності і не потребує жодних дозволів чи погоджень, він замовив установку ролети у ФОП ОСОБА_4 Ролета має розміри - 2510мм.*2640мм., саме такі яким є проміжок між пілонами, і вони не можуть пошкодити пілони, як і весь паркінг, є цільнолитими з бетону.

25.06.2015 року працівники ФОП ОСОБА_4 привезли ролети для установки їх у машиномісці, проте охорона паркінгу за особистою вказівкою директора ТОВ «Управ-Дом» їх до паркінгу не пустила.

28.07.2015 року його представник звернувся з заявою до відповідача з вимогою негайно припинити порушення права власності ОСОБА_2, припинити перешкоджати та навпаки, сприяти йому у встановлені ролетів, віддати вказівку охороні пропустити робітників для встановлення цих ролетів.

ТОВ «Управ-Дом» відмовилось виконати законні вимоги та в своїй відповіді на вказану заяву зазначило, що намір ОСОБА_2 встановити ролети по периметру належного машиномісця НОМЕР_1, не відповідають нормам чинного законодавства України, яке регулює питання будівництво та експлуатації підземних паркінгів.

Вважає такі дії порушенням зі сторони керівництва ТОВ «Управ-Дом» його права приватної власності, а саме - права користування ним своїм машиномісцем НОМЕР_1, оскільки встановити ролети він бажає в машиномісці, яке належить йому на праві власності, і це є не місце загального користування співвласників, якими є в'їзди, виїзди, проїзди всередині паркінгу і тому не може зачіпати прав інших власників.

Враховуючи наведене та з урахуванням уточнень просив суд: - зобов'язати ТОВ «Управ-Дом» припинити порушення права приватної власності ОСОБА_2 на його машиномісце НОМЕР_1 в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_1 та надати йому безперешкодний доступ для облаштування в своєму машиномісці НОМЕР_1 стаціонарної шафи; - зобов'язати ТОВ «Управ-Дом» не вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до порушення права приватної власності ОСОБА_2 на його машиномісце НОМЕР_1 в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_1 в подальшому.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» про припинення порушення права власності та покладення зобов»язання відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що суд при ухваленні рішення керувався Державними будівельними нормами, які не підлягали застосуванню, оскільки встановлення ролети (стаціонарної шафи) не є будівництвом.

Судом порушено принцип дозволено робити все, що не заборонено законом.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позову, суд не застосував жодну норму закону.

Представник ТОВ "Управ-Дом" в судове засідання не з"явився, направив суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що представник Варакута Г.Г. перебуває у відпустці з 11.12.2017 року по 14.17.2017 року.

Обговоривши заявлене клопотання колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи з огляду на те, що відповідач був належним чином 27.11.2017 року повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач є юридичною особою, тому перебування у відпустці ВаракутиГ.Г. не свідчить про те, що відповідач не зміг забезпечити явку іншого представника в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить машиномісце НОМЕР_1 площею 18,6 кв.м. в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва на право власності від 07.07.2012 р. (а.с.14)

01.11.2012 року між ТОВ «Управ-Дом» та ОСОБА_2 укладено договір НОМЕР_1 на технічне обслуговування підземної автостоянки (паркінгу). (а.с.19-22)

28 липня 2015 року представник ОСОБА_2 звернувся з заявою до директора ТОВ «Управ-Дом» в якій зазначив, що ОСОБА_2, бажаючи встановити ролети, замовив їх у ФОП ОСОБА_4 25.06.2015 року працівники ФОП ОСОБА_4 привезла ці ролети для установки їх у машиномісці НОМЕР_1, проте охорона паркінгу їх не пропустила. Зазначені дії порушують його право власності, тому вимагав негайно припинити порушення права власності ОСОБА_2, припинити перешкоджати, а, навпаки, сприяти йому у встановлені ролетів, віддати вказівку охороні пропустити робітників для встановлення цих ролетів. (а.с.13)

У відповіді від 10 серпня 2015 року за вих.№ 532 ТОВ «Управ-Дом» зазначено, що у підземному паркінгу здійснюється пропускний режим, доступ на територію паркінгу стороннім особам обмежено. Пункт 6.46. ДБН містить примітку про те, що у підземних гаражах поділ машиномісць перегородками не допускається. Тобто намір ОСОБА_2 встановити ролети по периметру належного йому машиномісця НОМЕР_1, не відповідають нормам чинного законодавства України, яке регулює питання будівництва та експлуатації підземних паркінгів. (а.с.12)

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_2 посилався на бажання встановити на належному йому машиномісці стаціонарну шафу шляхом встановлення алюмінієвої захисної ролети, проти встановлення якої заперечує відповідач та не надає доступу саме для її встановлення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції підставно виходив з їх необґрунтованості з огляду на таке.

Частинами 1,2 ст. 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Згідно частин 1,2,4 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує.

До позовної заяви ОСОБА_2 було додано Висновок №05/10/2015 експертного будівельно-технічного дослідження від 05.10.2015 року у якому зазначено, що технічна можливість влаштування стаціонарної шафи в приміщенні підземного паркінгу за адресою АДРЕСА_1 в просторі існуючої в тильній частині паркомісця НОМЕР_1 ніші, шляхом її виділення ролетом чи дверцятами іншої конструкції від основного простору паркомісця НОМЕР_1 існує. В разі влаштування стаціонарної шафи, конструкція влаштованої перегородки, яка буде відділяти простір ніші від основної частини вказаного паркомісця, повинна відповідати вимогам до протипожежних перегородок 1-го типу та мати, відповідно до п. 2.14 ДБН [1] мінімальну межу вогнестійкості не нижчу за ЕІ 45, а прорізи у вказаній перегородці повинні бути заповненими протипожежними дверима, воротами чи ролетами 2-го типу (із мінімальною межею вогнестійкості не нижчою за ЕІ 30). Крім цього, повинен бути забезпечений контроль стану внутрішнього простору у даному приміщенні шляхом його оснащення системами автоматичної пожежної сигналізації та автоматичними системами пожежогасіння (у т.ч. автономними модулями), елементи яких є сертифікованими. (а.с.24-32)

Таким чином, облаштування стаціонарної шафи на території підземного паркінгу в паркомісці можливе лише за дотримання наступних умов: 1) встановлення протипожежних перегородок класу вогнестійкості ЕІ 45; 2) облаштування складського приміщення системою протидимної вентиляції; 3) облаштування складського приміщення системою автоматичного пожежогасіння; 4) облаштування складського приміщення системою пожежної сигналізації.

Як вбачається з матеріалів справи, договором № 01-06-15 від 25.06.2015 року про виготовлення та монтаж продукції, передбачено лише монтаж захисних ролет. Роботи з облаштування складського приміщення системами проти димної вентиляції, автоматичного пожежогасіння та пожежної сигналізації, вказаним договором не передбачені. Крім того, не надано письмових доказів (договору купівлі продажу, сертифікату якості), що підтверджують відповідність запланованого до встановлення ролету класу вогнестійкості ЕІ 45.

Також судом вірно зауважено, що паркінг має призначення для задоволення потреб його власника в зберіганні його майна, а саме автотранспорту. Паркомісце призначене лише для того, щоб там зберігався автомобіль, а не будь-які речі, як того бажає позивач.

Доводи позивача про те, що суд не послався на норми матеріального права не відповідають дійсності, оскільки в рішенні суду зазначено, всі нормативно правові акти, які регулюють порядок облаштування такого складського приміщення.

Суд послався також на ст. 319 ЦК України, яка регулює здійснення права власності і частиною другою якої визначено, що власник має вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною сьомою також передбачено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А.Шебуєва