Справа № 127/8913/17
Провадження 2/127/3412/17
УХВАЛА

27 квітня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бойко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства водних ресурсів про визнання незаконними та скасування наказів суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява позивача про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства водних ресурсів про визнання незаконними та скасування наказів.

У вищевказаній заяві заявник просить суд вжити заходів для забезпечення позову шляхом заборони Державному агентству водних ресурсів України, його посадовим особам, комісіям, в т.ч. комісії з контролю за виконанням умов контрактів керівниками водогосподарських організацій, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України, приймати рішення, накази стосовно ОСОБА_1, в тому числі про звільнення, які ґрунтуються на наказі Державного агентства водних ресурсів України № 79-ос від 31.03.2017 р. "Про оголошення догани ОСОБА_1" та наказі Державного агентства водних ресурсів України № 102-ос від 10.04.2017р. «Про оголошення догани ОСОБА_1.

Заяву мотивує тим, що відповідач вчиняє дії спрямовані на звільнення позивача, на даний час позивачем оскаржуються накази про оголошення доган позивачу, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення прав позивача.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

П. 2 ч. 2 ст. 151 ЦПК України встановлено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Розглядаючи дану заяву суд враховує ч.3 ст. 152 ЦПК України якою визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню оскільки, заява необґрунтована не надано жодного доказу, що підтверджували б доводи зазначені в заяві про забезпечення позову, зокрема докази про загрозу невиконання чи утруднення рішення суду, крім того суд вважає, що вид забезпечення позову, який просить вжити заявник не є співмірним із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги інтереси позивача, відповідача та інших осіб, права яких можуть бути порушенні у звязку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову, а також враховуючи те, що відповідно до а.2. п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, суд вважає в задоволенні заяви позивача про забезпечення позовуза позовом ОСОБА_1 до Державного агентства водних ресурсів про визнання незаконними та скасування наказів - відмовити.

Керуючись ст. 8, 209, 210, 151, 152, 153, ЦПК України, п.4,5, постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства водних ресурсів про визнання незаконними та скасування наказів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали

СУДДЯ :