Справа №: 343/1979/16-ц
Провадження №: 2-п/0343/9/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретаря Шикор Г. В.,

з участю: заявниці - ОСОБА_1,

представника заявниці - адвоката ОСОБА_2,

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Долинського районного суду від 26 грудня 2016 року у справі № 343/1979/16-ц ,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця просить скасувати заочне рішення Долинського районного суду від 26 грудня 2016 року у справі № 343/1979/16-ц та прийняти вказану справу до розгляду в загальному порядку.

Свої вимоги мотивує тим, що про судовий спір вона дізналася з телефонного дзвінка по мобільному телефону секретаря судді Монташевич С.М., яка повідомила її про час та місце розгляду справи. Вона прибула в суд та отримала ухвалу про відкриття провадження, однак по стану здоровя не змогла прибути в суд. Після цього вона ніяких судових повісток та інших повідомлень не отримувала. Про рішення суду вона нічого не знала, в квартирі по місцю її реєстрації по вул. Оболонська, 20/2 в м. Долина ніхто не живе. Не будучи повідомленою про чаc та місце розгляду справи вона фактично була позбавлена можливості захищати свої права. Крім того, судом не були досліджені суттєві факти, які прямо впливають на прийняття рішення по визначенню часу та місцю перебування дитини з батьком. Зокрема, суд не врахував, що син важко хворів, йому приписана строга дієта, ліжковий режим, регулярне приймання відповідних медичних препаратів та систематичне відвідування лікаря. За таких обставин не може бути й мови про надання можливості в даний час для тривалих побачень батька з дитиною, оскільки позивач не має належних навиків для догляду за маленьким сином. Також слід врахувати, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи. Ці обставини суд не дослідив, що вплинуло на прийняття рішення, яке є неможливим для виконання, тому його слід переглянути.

В судовому засіданні заявниця та її адвокат подану заяву підтримали, просили її задовольнити з підстав, викладених у ній. Також зазначили, що з моменту ухвалення рішення ОСОБА_3 ні разу не відвідав сина, хоча знає, що в даний час вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина не може залишатися на тривалий час з батьком, оскільки останній не знає, як він реагує на ті чи інші медичні препарати, при цьому не могла вказати, які саме ліки приймає дитина. Вона не повідомляла суд про зміну свого місця проживання та номеру телефону, оскільки не знала, що це можна зробити. Чекала викликів в судові засідання за зареєстрованим місцем проживання, хоча фактично там не проживала. Про прийняте рішення дізналася з офіційного сайту суду. Просила закінчувати розгляд поданої нею заяви за долученими до неї доказами.

ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні просили залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, оскільки відповідачці було відомо про розгляд справи, однак в судові засідання вона не з'являлася та не повідомляла про причини неявки, до заяви не долучила доказів, які б свідчили про поважність її неявки в суд, як і не надала докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та не були відомі суду. Вона неодноразово змінювала місце проживання, номер телефону, щоб не було зв'язку з нею та дитиною. Жодного іншого доказу про стан здоров'я дитини, про її лікування, обстеження вона, окрім того, який долучив він до позовної заяви, не надала. ОСОБА_3, як батьку дитини, не тільки відомо про стан здоров'я дитини, необхідність постійних обстежень, він ще й хвилюється, чи здійснюються такі, що було предметом дослідження під час розгляду справи. По сьогоднішній день у нього знаходиться розписана лікарем дієта, яка необхідна його сину, яку він представив для огляду суду та якої готовий і має можливість дотримуватися. Матір'ю ж не надано жодних інших доказів, які мають значення для вирішення справи та які б свідчили, що вона, більше як батько, знає про стан здоров'я дитини, а надана нею виписка ще з 2014 року - та сама, яку долучив позивач, яка враховувалася як органом опіки та піклування, так і судом. Щодо неможливості тривалого перебування дитини з батьком, то батько залишався з сином, коли він був значно менший, крім того, ні за рішенням суду, ні ним не наполягається, щоб дитина перебувала 45 днів підряд з ним, йдеться про загальну кількість днів протягом літа, а періоди, час повинні визначатися обома батьками з врахуванням інтересів дитини. В даний час стан ОСОБА_3 після отриманого ним поранення покращився, про що свідчать представлені ними документи, а тому твердження заявниці, що за станом здоров'я він не може залишатися з дитиною безпідставні. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа № 343/1979/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною.

Рішенням (заочним) Долинського районного суду від 26 грудня 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною: зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; визначено участь ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши наступний порядок побачень з дитиною:

- перший та третій тиждень місяця у суботу та неділю: з 09.00 години суботи до 20.00 години неділі син перебуває у батька вдома. У разі, якщо святкові дні припадають на день, що передує дню побачення з сином, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком;

- спільний відпочинок та оздоровлення: 45 днів влітку та 10 днів взимку під час Різдвяних свят дитина проводить з батьком за попереднім повідомленням матері дитини про період, час перебування сина з батьком та з урахуванням інтересів дитини;

- необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного чи іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього спілкування між батьком та сином;

- в день побачення батька з сином ОСОБА_3 має право особисто забирати дитину з дому чи іншого місця перебування; зобов'язано ОСОБА_1 за два дні до дня зустрічі ОСОБА_3 з сином надати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 551,20 гривню судового збору (а.с. 82-84).

18 квітня 2017 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просила скасувати вищевказане рішення суду.

Згідно вимог ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, заочне рішення підлягає скасуванню за наявності двох умов разом:

1) якщо судом буде встановлено, що відповідач, тобто заявник, не з'явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин;

2) докази, на які посилається відповідач (заявник у цьому провадженні) мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи першу умову для скасування заочного рішення встановлено, що суд належним чином повідомляв відповідачку про час та місце розгляду справи, що підтверджується наступним.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки із викликом в судові засідання надсилались відповідачці судом завчасно, на адресу, вказану позивачем в позовній заяві, а саме: вул. Оболонська, 20/2 в м. Долина Івано-Франківської області (а.с. 31-32, 41-42, 46-48, 53-55), відповідно до вимог ст. 74, 76 ЦПК України. Вказана адреса є зареєстрованим місцем проживання відповідачки, на що вказують довідки Долинської міської ради № 12/1023 від 02.11.2016 р. та № 12/1031 від 07.11.2016 р. (а.с. 24, 26).

Крім того, у заяві про перегляд заочного рішення відповідачка підтвердила те, що вона була повідомлена секретарем суду по телефону про розгляд справи, однак за станом здоровя не змогла зявитися в судове засідання, хоча підтверджень цьому не надала. На подальші дзвінки відповідачка не відповідала (а.с. 51).

Також слід зазначити, що 11 листопада 2016 року відповідачка ОСОБА_1 отримала особисто в приміщенні Долинського районного суду копію ухвали попереднього судового засідання Долинського районного суду від 10 листопада 2016 року та копію позовної заяви з долученими до неї копіями документів, про що свідчить її розписка на супровідному листі (а.с. 36). Того ж дня відповідачку було повідомлено про розгляд даної справи на 24 листопада 2016 року, на що вказує її розписка (а.с. 39). При цьому, при отриманні документів позивачка не повідомила іншої адреси, за якою її можна було повідомити про розгляд справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, однак не з'явився у судове засідання та не повідомила про причини неявки з поважних причин. Не надала доказів поважності причин своєї неявки в суд вона і до заяви про перегляд заочного рішення.

Розглядаючи другу умову для скасування заочного рішення суд виходить з того, що відповідно до ст. 232 ЦПК України відповідачка у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення повинна була зазначити такі обставини та докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку та ухвалив би принципово інше рішення.

Твердження ОСОБА_1 про те, що судом не взяті до уваги докази, які на її думку мають істотне значення для правильного вирішення справи, не заслуговують на увагу, оскільки суд при винесенні рішення брав до уваги дані про стан здоровя дитини та інвалідність позивача. Так, витяг з історії хвороби № 4543/14, який долучила відповідачка, аналогічний витягу, який долучив під час розгляду справи позивач, і який був взятий судом до уваги при винесенні рішення. Інших конкретних доказів, які б слугували підставою для винесення принципово іншого рішення відповідачка суду не надала.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 не повідомила суд про поважність причин неявки в судове засідання та не долучила до заяви доказів, які мають вирішальне значення для перегляду заочного рішення, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 224, 228, 231, 232, 293 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Долинського районного суду від 26 грудня 2016 року у справі № 343/1979/16-ц залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановляння ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя: