Номер провадження: 22-ц/785/1710/17
Головуючий у першій інстанції Гудіна Н. І.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства "Одеський домобудівельний комбінат", Управління капітального будівництва при Одеській міській раді, Дочірне підприємство «Будівельне управління № 2» Відкритого акціонерного товариства Транспортного будівництва «Одестрансбуд» про визнання договору підряду , акту прийому-передачі та протоколу розподілу квартири недійсними , визнання права приватної власності на квартиру, вселення, за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Будівельне управління №2" Відкритого акціонерного товариства Транспортного будівництва "Одестрансбуд" на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 20 квітня 2015 року ,-

встановила:

У вересні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору про співпрацю по інвестуванню будівництва дійсним та визнання права приватної власності на квартиру.

У лютому 2015 року позивач уточнив позовні вимоги і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 11 липня 2005 року між ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат", Дочірнім підприємством "Жилбуд" ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" та ним укладено договір про співпрацю по інвестуванню будівництва жилих будинків, відповідно до якого він зобов'язався здійснити інвестування будівництва квартири АДРЕСА_2. Свої зобов'язання по сплаті вартості квартири позивач виконав належним чином та у повному обсязі. Проте , 16.08.2010 року за договором підряду в капітальному будівництві № 16-10/П , укладеного між Управлінням капітального будівництва Одеської міської Ради та ДП «Будівельне управління № 2» ВАТ Транспортного будівництва "Одестрансбуд" та протоколу розподілу загальної площі квартири за 2010 рік ,майнові права на квартиру АДРЕСА_2 були передані Управлінню капітального будівництва при Одеській міській Раді .

Позивач остаточно просив суд :

-визнати недійсним протокол розподілення загальної житлової площі квартир за 2010 рік, що був укладений між Управлінням капітального будівництва та ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» в частині розподілення квартири в житловому будинку за адресою : АДРЕСА_2» Управлінню капітального будівництва при Одеській міській Раді ;

-визнати недійсним договір підряду в капітальному будівництві № 16-10/П від 16.08.2010 року , що був укладений між Управлінням капітального будівництва Одеської міської Ради та ДП «Будівельне управління № 2» ВАТ «Одестрасбуд» в частині передачі майнових прав на квартиру АДРЕСА_2

-визнати недійсним акт прийому-передачі ,укладеного між Управлінням капітального будівництва Одеської міської Ради та ДП «Будівельне управління № 2» ВАТ «Одестрасбуд» в частині розподілу квартири АДРЕСА_2

-визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2

-вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_2 (т.2 а.с.46).

Рішення ухвалено у відсутність сторін.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.04.2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним протокол розподілення загальної площі квартири за 2010 рік, що був укладений між Управлінням капітального будівництва та Відкритим акціонерним товариством «Одеський домобудівельний комбінат» в частині розподілення квартири АДРЕСА_2

Визнано недійсним Договір підряду в капітальному будівництві №16-10/П від 16.08.2010 року, що був укладений Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ДП «Будівельне управління №2» Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд» в частині передачі майнових прав на квартиру АДРЕСА_2

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі Дочірнє підприємство "Будівельне управління №2" Відкритого акціонерного товариства Транспортного будівництва "Одестрансбуд", посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Проте, повністю погодитися з висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що 05.05.2003 року між Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" був укладений інвестиційно-підрядний договір , відповідно до якого сторони домовилися про співробітництво по будівництву та інвестуванню десятиповерхового ,двохсекційного 80-ти квартирного житлового будинку будівельний АДРЕСА_2, який був підписаний начальником управління капітального будівництва Одеської міської ради ОСОБА_3 та головою правління ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" ОСОБА_4 ( т.3 а.с.56-64).

Відповідно до п.5.2.2 зазначеного договору , ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" зобов'язався забезпечити залучення інвестицій в об'ємі 80 % від вартості та загальної площі квартир об'єкту, відповідно до протоколу розподілення загальної площі квартир об'єкту та направляє їх на виконання будівельно-монтажних робіт, але не пізніше строку закінчення будівництва об'єкту.

Матеріали справи не містять докази визнання зазначеного договору підряду не дійсним або його оскарження.

Відповідно до додатку № 1 до зазначеного договору від 05.05.2003 року ,протоколу розподілу загальної площі житлового будинку від 07.04.2005 року, протоколу розподілу загальної площі квартир та нежитлових приміщень від 14.05.2012 року , додаткової угоди №1/2 від 01.10.2012 року , квартира № 3 , загальною площею 78,81 кв.м. мала бути передана ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» (т.3 а.с.65-66, 78-79,85).

11 липня 2005 р. між ОСОБА_5 - директором Відкритого акціонерного товариства «Одеський домобудівельний комбінат», який діяв на підставі статуту, - з одного боку, ОСОБА_6 - заступником директора Дочірнього підприємства «Жилбуд» Відкритого акціонерного товариства «Одеський домобудівельний комбінат», який діяв на підставі статуту, - з іншого боку, ОСОБА_2, - з третьої сторони, був укладений договір № 3/14 про співпрацю по інвестуванню будівництва житлових будинків. Предметом вищезгаданого договору є інвестування і здійснення будівництва житлового будинку будівельний номер АДРЕСА_2

Відповідно до п.2.1.1 -2.1.2. зазначеного договору, ОСОБА_2 зобов'язався сплатити повну суму вартості двокімнатної квартири АДРЕСА_2 ,загальною площею 78,81 кв.м. , а ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» зобов'язався передати ОСОБА_2 квартиру № 3 ,що буде розташована на першому поверсі у першій парадній зазначеного будинку після вводу будинку в експлуатацію.

На виконання умов договору від 11.07.2005 року позивачем було сплачено протягом 2005 -2006 років загальну суму 161077 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру ДП «Жилбуд» ( т.1 а.с.29).

Відповідно до відповіді Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-8/786 від 04.09.2017 року та наданого переліку інвесторів будівництва будинку АДРЕСА_2, затвердженого ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» , ОСОБА_2, зазначений у списку під № 3 та заборгованості по сплаті за договором про інвестування будівництва не має (т.3 а.с.69-76).

Матеріали справи не містять докази визнання договору про співпрацю з інвестування будівництва житлових будинків від 11.07.2005 року незаконним або його скасування.

Таким чином , позивачем ОСОБА_2 свої зобов'язання по внесенню коштів було виконано в повному обсязі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб'єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України.

Розміщення інвестицій у будь-яких об'єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід'ємним правом інвестора і охороняється законом.

Інвестор самостійно визначає цілі, напрями, види й обсяги інвестицій, залучає для їх реалізації на договірній основі будь-яких учасників інвестиційної діяльності, у тому числі шляхом організації конкурсів і торгів.

За рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладання договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.

Інвестування та фінансування однієї квартири в об'єкті будівництва кількома інвесторами можливе виключно за умови укладення між ними договору в письмовій формі, в якому визначаються частка кожного інвестора та порядок внесення ним відповідної інвестиції.

Втручання державних органів та посадових осіб у реалізацію договірних відносин між суб'єктами інвестиційної діяльності зверх своєї компетенції не допускається.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів.

Умови договорів, укладених між суб'єктами інвестиційної діяльності, зберігають свою чинність на весь строк дії цих договорів і у випадках, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності)встановлено умови, що погіршують становище суб'єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору.

У зв'язку з відсутністю грошових коштів ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" і невиконанням ним договірних зобов'язань по будівництву житлового будинку, а також відсутністю механізму реалізації квартир управлінням капітального будівництва Одеської міської ради, з метою завершення будівництва даного об'єкта , управлінням капітального будівництва притягнутий новий підрядник дочірнє Підприємство "Будівельне управління № 2 "ВАТ " Одестрансбуд ", з яким укладено договір підряду в капітальному будівництві № 16-10 / П від 16.08.2010 р. (т.2 а.с.117-122).

Відповідно до статті 13 зазначеного договору в рахунок проведених робіт Управління капітального будівництва ОМР зобов'язалася передати Дочірному підприємству «Будівельне управління № 2» Відкритого акціонерного товариства Транспортного будівництва «Одестрансбуд» майнові права на 3067,78 кв.м. квартир , в житловому будинку будівельний АДРЕСА_2 .

Матеріали справи не містять докази визнання зазначеного договору недійсним.

Додатково 01.08.2011 року між управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та Дочірним підприємством «Будівельне управління №2» ВАТ Транспортного будівництва «Одестрансбуд» був укладений договір підряду в капітальному будівництві № 11-11/п.(т.3 а.с.97-104).

Відповідно до п.1.6 зазначеного договору об'єктом будівництва є незавершене будівництво 10-ти поверхового 2-х секційного ,80-ти квартирного житлового будинку, будівельний № 14 «А»,загальною площею 6611,49 кв.м., з інженерними мережами в АДРЕСА_2

Відповідно до п.13.1 зазначеного договору , Підрядчик мав отримати , три однокімнатні квартири, п'ять двокімнатних квартир, тринадцять трикімнатних квартир,чотири чотирьохкімнатних квартир, художні майстерні - сім шт.

У зазначеному договорі , спірна квартира не перелічена та сторонами не було домовленості щодо передачі двокімнатної квартири № 3 ,загальною площею 78,81 кв.м.(т.3 а.с.97-104).

Відповідно до декларації про готовність об'єкту до експлуатації зареєстрованої Інспекцією ДАБК 11.10.2012 року за № ОД 0 житловий 10-ти поверховий ,2-х секційний будинок був введений в експлуатацію (а.с.229-230,231).

Відповідно до листа ДП «Будівельне управління №2» ВАТ Транспортного будівництва « Одестрансбуд » від 12.02.2013 року за № 38 та акту прийому передачі квартир та нежитлових експлуатаційних приміщень в житловому будинку № АДРЕСА_2 від 14.01.2013 року , спірна квартира не зазначена та в списках відсутня.

В той же час , відповідно до акту прийому - передачі квартир в житловому будинку № АДРЕСА_2 від 15.10.2012 року квартира № 3 ,передана Комунальним підприємством «Капітальне будівництво міста Одеси» Відкритому акціонерному підприємству «Одеський домобудівельний комбінат» (т.2 а.с.231).

Таким чином , після введення житлового будинку будівельний АДРЕСА_2 в експлуатацію, квартира № 3 була отримана ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» з яким ОСОБА_2 уклав 11 липня 2005 р. договір № 3/14 про співпрацю по інвестуванню будівництва житлових будинків та сплатив повну вартість зазначеної квартири.

Матеріали справи не місять докази у наданні ОСОБА_2 згоди на передачу ДП «Будівельне управління № 2» ВАТ Транспортного будівництва «Одестрансбуд» майнових прав на спірну квартиру.

Матеріали справи не містять, а відповідачем ДП «Будівельне управління №2» ВАТ Транспортного будівництва «Одестрансбуд» всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази отримання спірної квартири або набуття права на квартиру АДРЕСА_2 на законних підставах.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог,які встановлені частиною першою-третьою,п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

З врахуванням вищенаведеного, у ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» при укладенні договору підряду в капітальному будівництві № 16-10 / П від 16.08.2010 р., зокрема передавати Дочірному підприємству «Будівельне управління №2» ВАТ Транспортного будівництва «Одестрансбуд» майнові права на квартиру № 3 ,загальною площею 78,81 кв.м.,за умови того,що договір № 3/14 від 11 липня 2005 р. про співпрацю по інвестуванню будівництва житлових будинків ,укладеного ОСОБА_2 був чинним ,а ОСОБА_2 своєї згоди на передачу ДП «Будівельне управління № 2» ВАТ Транспортного будівництва «Одестрансбуд» майнових прав на спірну квартиру не надавав , не було правових підстав, тому договір підряду в капітальному будівництві № 16-10 / П від 16.08.2010 р., в частині передачі майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 є недійсним .

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що ДП «Жилбуд» не мало права укладати з ОСОБА_2 договір про співпрацю по інвестуванню будівництва житлових будинків, з наступного .

Відповідно до п.2.1 статуту ДП «Жилбуд» ,затвердженого правлінням ВАТ «"Одеський домобудівельний комбінат", протокол зборів № 31 від 28.06.2003 року ,зареєстрованого в реєстрі Овідіопольської РДА Одеської області за № 57209юсо20942 24.07.2003 року , засновником ДП «Жилбуд» є ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» , який створений з метою здійснення господарської діяльності .(т.1 а.с.46-53).

9 листопада 2004 року Головою правління ВАТ «ОДБК» ОСОБА_4 було видана довіреність строком на три роки, згідно якої директору дочірнього підприємства «Жилбуд» надавалося право укладати договори інвестування на квартири, у тому числі на квартиру АДРЕСА_2 (т.2 а.с.7).

Відповідно до зазначеної довіреності ДП «Жилбуд» набув право укладати та підписувати договори від імені ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" отримувати кошти від третіх осіб готівкою та вносити їх в касу ДП «Жилбуд».

За таких підстав ДП «Жилбуд» діяв в інтересах та від імені ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" при укладенні договорів про співпрацю по інвестуванню будівництва житлових будинків.

Матеріали справи не містять докази скасування зазначеної довіреності .

Спір щодо правомірності дій ДП «Жилбуд» щодо укладення договорів про співпрацю по інвестуванню будівництва житлових будинків, був предметом спору господарського суду різних інстанцій та відповідно до постанови Одеського апеляційного господарського суду від 10.04.2014 року , залишеною без змін Вищим господарським судом України від 30.07.2014 року , неправомірність дій ДП «Жилбуд» не становлена (т.2 а.с.35-36).

З приводу доводів апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції правового висновку Верховного суду України (постанова № 6-244/14 від 18.02.2015 року) слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за позивачем права власності на спірну квартиру , суд першої інстанції посилався на положення ст. 331 ЦК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст. 3 Конституції України).

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання .

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права.

На час укладення сторонами договору про співпрацю по інвестуванню будівництва житлових будинків, порядок управління цими коштами регулювалися Законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року № 978-IV та «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року № 1560-XII.

Зазначеним Законом передбачений порядок оформлення права власності на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкту до експлуатації .

Проте, постановою господарського суду Одеської області від 17.10.2006 року ДП «Жилбуд» визнано банкрутом та з грудня 2006 року діяльність підприємства припинена (т.1 а.с.54,205-206).

ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» перебуває у стані припинення (т.3 а.с.114-119).

Відповідно до ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом , іншими актами цивільного законодавства або договором , вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства ,що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно) ,яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороні законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Хоча ні зазначеними нормами, ні нормою статті 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення та порядок оформлення права власності на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкту до експлуатації визначено зазначеними нормами , проте позивач позбавлений можливості захистити свої порушені права іншим шляхом ніж в судовому порядку .

На час розгляду спору, будинок в якому знаходиться спірна квартира зданий в експлуатацію,що підтверджується декларацією про готовність об'єкту до експлуатації № ОД 0 від 11.01.2012 року (т.2 а.с.229-230), ДП «Жилбуд» не існує та є ліквідованим, що підтверджується постановою господарського суду Одеської області від 28.11.2006 року , довідкою Державного Комітету статистики України № 01.02-116-3566 від 04.12.2009 року , звітом ліквідатора ( т.1 а.с.205), ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» ,перебуває на стадії припинення , що унеможливлює ОСОБА_2 отримати акт прийому передачі спірної квартири та на підставі якого здійснити у подальшому реєстрацію права власності спірної квартири в позасудовому порядку.

Позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити порушені права та отримати спірну квартиру у власність ніж за судовим рішенням.

Суд першої інстанції вірно захистив права позивача та визнав за позивачем право власності на спірну квартиру ,проте не вірно визначився з адресою зазначеної квартири .

Після введення в експлуатацію будинку будівельний АДРЕСА_2, була визначена нова адреса: АДРЕСА_2 що підтверджується розпорядженням Одеської міської ради № 485 від 02.06.2006 року (т.3 а.с.113).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна , у Реєстрі прав власності на квартиру АДРЕСА_2.,станом на 21.11.2017 року відомості відсутні (а.с.127,128).

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним протоколу розподілення загальної житлової площі квартир за 2010 рік та акту прийому-передачі , укладеного між Управлінням капітального будівництва Одеської міської Ради та ДП «Будівельне управління № 2» ВАТ «Одестрасбуд» в частині розподілу квартири АДРЕСА_2 ,будівельний номер 14 -«А» слід зазначити, що такі позовні вимоги не підлягають задоволенню ,оскільки зазначені документи не є правочином .

Позовні вимоги ОСОБА_2 про вселення не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять ,а позивачем ОСОБА_2 всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази наявності перешкод у його вселенні у спірну квартиру та наявності з цього приводу спору між сторонами.

Суд першої інстанції, в цій частині позовних вимог вірно відмовив у їх задоволенні.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково задовольнив позов у повному обсязі .

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, апеляційна скарга Дочірнього підприємства "Будівельне управління №2" Відкритого акціонерного товариства Транспортного будівництва "Одестрансбуд" підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303, п.4 ч.1 ст.309,313,314,316,319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Будівельне управління №2" Відкритого акціонерного товариства Транспортного будівництва "Одестрансбуд" задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 20 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства "Одеський домобудівельний комбінат", Управління капітального будівництва при Одеській міській раді,Дочірне підприємство «Будівельне управління № 2» Відкритого акціонерного товариства Транспортного будівництва «Одестрансбуд» про визнання договору підряду та акту прийому-передачі та розподілу квартири недійсними , визнання права приватної власності на квартиру, вселення задовольнити частково.

Визнати недійсним Договір підряду в капітальному будівництві №16-10/П від 16.08.2010 року, що був укладений Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ДП «Будівельне управління №2» Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд» в частині передачі майнових прав на квартиру АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на квартиру №3 , що складається з двох кімнат, загальною площею 78,81 кв.м., в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О.Погорєлова