У х в а л а

іменем україни

29 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Мостової Г.І., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державної акціонерної компанії «Укрресурси» про стягнення середнього заробітку та компенсації за невикористані відпустки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Державної акціонерної компанії «Укрресурси» (далі - ДАК «Укрресурси») на його користь середньомісячний заробіток при звільненні за період з 08 травня 2012 року по 01 грудня 2015 року у розмірі 573 750 грн та компенсацію за дні щорічних невикористаних відпусток за період з 08 травня 2012 року по 01 грудня 2015 року, тобто за 3 роки 6 місяців 22 дні на суму 49 950 грн, а всього разом на суму 623 700 грн.

На обґрунтування позову ОСОБА_3 посилався на те, що наказом ДАК «Укрресурси» від 01 грудня 2015 року № 1 змінена дата його звільнення з посади заступника директора заводу «Модуль» з 08 травня 2012 року на нову - 01 грудня 2015 року та видана трудова книжка.

Позивач вказував, що його місячний заробіток на зазначеній основній посаді був встановлений у розмірі 9 000 грн, а за сумісництвом посади головного бухгалтера - ще 4 500 грн (50 % від 9 000 грн).

Посилаючись на те, що відповідачем при звільненні не проведено з ним повного розрахунку, чим порушено його законні права, ОСОБА_3 просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року прийнято відмову ОСОБА_3 від позовної вимоги в частині стягнення з ДАК «Укрресурси» середньомісячного заробітку при звільненні з роботи, а саме в частині оплати 4 500 грн за сумісництво посади головного бухгалтера заводу «Модуль».

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року в цій частині скасовано, а провадження у справі в цій частині закрито.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 06 травня 2016 року про виправлення описки, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за невикористані відпустки скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_3 25 446 грн 57 коп. грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки за період з 09 травня 2015 року до 01 грудня 2015 року.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку, а справу направити на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції для вирішення питання достягнення компенсацій за дні невикористаних відпусток і відшкодування середнього місячного заробітку за затримку повного розрахунку при звільненні на день вирішення справи, а також допущення до негайного виконання стягнення заробітної плати за один місяць.

Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 не оскаржується, а тому не є предметом касаційного перегляду відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову, виходив із недоведеності позивачем позовних вимог.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача середньомісячного заробітку при звільненні за період з 08 травня 2012 року по 01 грудня 2015 року, виходив з того, що передбачене ст. ст. 94, 115, 116 КЗпП України право позивача на відшкодування заробітної плати, зокрема у цій справі за періоди роботи з 09 травня 2012 року (попередній день 08 травня 2015 року є останнім днем роботи звільненого працівника і відповідно оплачується за попередній період включно) по 01 грудня 2015 року, вже було захищене стягненням відповідних сум, відтак повторне їх стягнення не може бути здійснене, у зв'язку із чим дійшов висновку, що після набрання законної сили судовими рішеннями спір перейшов у сферу виконавчого провадження.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині не відповідає з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що з 11 листопада 1992 року ОСОБА_3 працював заступником директора по будівництву Вінницького заводу «Модуль», правонаступником якого є відповідач.

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16 листопада 2010 року, ухваленого у справі № 2-6489/10, змінено дату звільнення ОСОБА_3 з 17 квітня 2007 року на 16 листопада 2009 року.

Наказом ДАК «Укрресурси» від 08 травня 2012 року змінено дату звільнення ОСОБА_3 з 16 листопада 2010 року на 08 травня 2012 року.

Наказом ДАК «Укрресурси» від 01 грудня 2015 року № 1 змінено дату звільнення ОСОБА_3 з 08 травня 2012 року на 01 грудня 2015 року на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25 січня 2001 року, про що внесено відповідний запис в трудову книжку, яку він надіслав цінним листом з описом вкладення (а. с. 3).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 04 грудня 2015 року ДАК «Укрресурси» з 05 червня 2012 року знаходиться в стані припинення у справі за судовим рішенням про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури 06 квітня 2012 року (а. с. 104-105).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2013 року № 127/5303/13-ц стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за затримку видачі трудової книжки за період з 08 травня 2012 року по 23 травня 2012 року в сумі 4 500 грн, середньомісячний заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 08 травня 2012 року по 08 червня 2013 року в сумі 126 тис. грн та на відшкодування моральної шкоди 1 000 грн, а всього 131 500 грн (а. с. 62-63).

Рішенням Вінницького міського суду від 14 квітня 2014 року № 127/4797/14-ц стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 09 червня 2013 року по 09 квітня 2014 року в сумі 90 000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду від 23 червня 2014 року № 127/9864/14-ц стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 10 квітня 2014 року по 09 червня 2014 року в сумі 18 000 грн та 23 323 грн компенсації втраченої частини коштів внаслідок інфляції і порушення термінів виплати, а всього 251 231 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2015 року у справі № 127/9712/15-ц позов ОСОБА_3 до ДАК «Укрресурси» про стягнення коштів задоволено частково. Стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 лютого 2015 року до 24 червня 2015 року в сумі 36 000 грн. Допущено до негайного виконання стягнення середньомісячного заробітку в межах суми платежу за один місяць у розмірі 9 000 грн (а. с. 66-68).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2015 року стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 23 жовтня 2014 року до 23 лютого 2015 року в сумі 36 000 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2015 року стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 червня 2015 року до 04 грудня 2015 року в сумі 48 000 грн. Допущено до негайного виконання стягнення середньомісячного заробітку в межах суми платежу за один місяць в розмірі 9 000 грн (а. с. 69-72).

Постановою Верховного Суду України від 14 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Верховного Суду України від 24 червня 2008 року на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року « 215663/02 у справі «Яворовенко та інші проти України» (а. с. 42-44).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2016 року стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 767 322 грн, з яких доплату за сумісництво посад в сумі 4 500 грн щомісячно за період з 01 березня 2002 року по 01 грудня 2015 року (4500 грн х 165 місяців) = 742 500 грн, середньомісячний заробіток за затримку видачі трудової книжки за період з 01 грудня 2015 року по 26 грудня 2015 року на суму 11 322 грн і відшкодування за проведення повного розрахунку за період з 01 грудня 2015 року по 01 січня 2016 року середньомісячний заробіток на суму 13 500 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць в розмірі 11 322 грн (а. с. 45-47).

Судами установлено, що вищевказані судові рішення про стягнення коштів на користь ОСОБА_3 перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби.

Крім того, у зв'язку з невиконанням рішення суду про стягнення розрахунку при звільненні ОСОБА_3 звертався до Європейського Суду з прав людини, і 17 липня 2014 року Суд встановив порушення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Першого протоколу до Конвенції у зв'язку з тривалим невиконанням рішень судів.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 просив стягнути з ДАК «Укрресурси» на його користь середньомісячний заробіток при звільненні за період з 08 травня 2012 року по 01 грудня 2015 року у розмірі 573 750 грн та компенсацію за дні щорічних невикористаних відпусток за період з 08 травня 2012 року по 01 грудня 2015 року, тобто за 3 роки 6 місяців 22 дні на суму 49 950 грн, а всього разом на суму 623 700 грн.

За змістом частини першої ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року № 6-41цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК Українимає враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, крім іншого, ОСОБА_3 зазначає про те, що судом невірно застосовано вимоги ст. 117 КЗпП України, в результаті чого не стягнуто середній заробіток за період з 01 січня 2016 року по 01 квітня 2016 року. Крім того, вважає, що поза увагою судів залишилися рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2014 року та від 02 лютого 2016 року.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, перевірити всі обставини, на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень, та надати мотивування всім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК Українипринципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності; у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, та встановивши, що позивачу не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку, не з'ясував період стягнення середнього заробітку за час затримки такого розрахунку при звільненні, обмежившись лише вказівкою на подвійне стягнення такого заробітку, не з'ясувавши при цьому періоди, за які було стягнуто кошти, та правову природу вказаних грошових коштів.

Отже, суд не з'ясував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з'ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи не встановлені, судове рішення апеляційного суду в оскаржуваній частині не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку та компенсації за невикористані відпустки скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Г.І. Мостова

О.В. Попович