Справа № 630/142/17
Провадження № 2/630/166/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Малихіна О.О.,

за участі секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, в особі свого представника ОСОБА_2, звернулася з вказаним позовом до суду, в якому просить:

встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_6, яка померла 02 травня 1994 року, є рідною тіткою ОСОБА_7, який помер 22 січня 2016 року;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/25 частин домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами, яке розташоване за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гастело, 1/40 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 22 січня 2016 року;

визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 90, яка розташована в будинку № 18 по вул. Добролюбова в м. Харків, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 22 січня 2016 року;

визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль ВАЗ 21051, 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 22 січня 2016 року.

В обґрунтування позову представник позивача вказувала, що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, до складу якої входять частина домоволодіння в м. Люботин, квартира в м. Харкові та легковий автомобіль. Але спадкоємців першої чи другою черги після смерті ОСОБА_7 немає, оскільки спадкодавець за життя не має дружини та дітей. До числа спадкоємців третьої черги можна віднести ОСОБА_8 рідну тітку померлого. Але остання померла ще у 1994 році, а тому позивач ОСОБА_1, як її рідна донька, має право успадкувати ту частку спадщини, яка належала б за законом її матері, ОСОБА_8 З цією метою позивач ОСОБА_1, як стверджує в позовній заяві її представник, своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата, ОСОБА_7 Але отримати свідоцтво про право на спадщину вона не змогла через відсутність документального підтвердження родинних відносин з померлим ОСОБА_7, оскільки не збереглося свідоцтво про народження матері, ОСОБА_8 (до шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_6.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В своїх поясненнях представник позивача посилалася на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, але направив до суду листа з проханням проводити судовий розгляду за його відсутності, в якому вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, а також підтвердив ту обставину, що спадщину після смерті двоюрідного брат ОСОБА_7 він не приймав.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти обставин, викладених у позовній заяві, не заперечувала, погодилася з тим, аби спадкове майно отримала ОСОБА_1, та позовні вимоги визнала в повному обсязі.

В судовому засіданні, вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

Згідно з національним паспортом громадянина України ММ № 525974, виданим Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 01 вересня 2000 року, ОСОБА_7 народився 08 жовтня 1958 року в м. Люботин Харківської області та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьками ОСОБА_7, як про це зазначено у свідоцтві про народження ІІ-ЯР № 844987, виданим 12 листопада 1958 року Люботинським міським бюро ЗАГС, являються ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 1955 року. Як вбачається з свідоцтва про одруження ЯФ № 706636, виданого 16 січня 1955 року, на час одруження ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, мала дошлюбне прізвище «Ольшевська».

Відповідно до посвідки про народження УИ № 528509 від 03 травня 1946 року, ОСОБА_5 народилася 15 жовтня 1923 року в с. Миропілля Сумської області та її батьками були ОСОБА_11 і ОСОБА_12.

Позивач ОСОБА_1 до одруження 28 серпня 1959 року зі своїм чоловіком ОСОБА_13 мала дошлюбне прізвище «Барчан», що підтверджується свідоцтвом про одруження І-УР № 443754 від 28 серпня 1959 року, виданим Манченківським селищним ЗАГС Харківського району Харківської області.

Як вбачається з посвідки про народження УГ № 674794 від 08 лютого 1945 року, позивач ОСОБА_1 народилася 22 грудня 1937 року та її батьками є ОСОБА_14 і ОСОБА_8, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 1935 року. Згідно з посвідкою про шлюб № 1 при вступі в шлюб мати позивача ОСОБА_8 мала дівоче прізвище «Ольшевська».

Таким чином, у матері позивача ОСОБА_8 (до шлюбу ОСОБА_12) ОСОБА_6 і мати померлого ОСОБА_7 ОСОБА_7 (до шлюбу ОСОБА_12) ОСОБА_15 співпадають по батькові.

За ініціативою представника позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що вона є рідною донькою відповідача ОСОБА_3, який, в свою чергу, є рідним братом ОСОБА_1, позивача в даній справі. Свідок підтвердила, що за адресою: м. Люботин, вул. Гастело, 1/40 вона проживала до 1989 року разом з батьками та своїми дідом, ОСОБА_14, і бабусею, ОСОБА_8, в одному житловому будинку. На території подвір'я був розташований ще один житловий будинок, в якому проживали їх родичі сім'я ОСОБА_7: чоловік ОСОБА_9, дружина ОСОБА_10 та їх син, ОСОБА_7 Свідок ОСОБА_16 також підтвердила суду, що її бабуся ОСОБА_8 була рідною сестрою ОСОБА_10, та вони мали одне дошлюбне прізвище ОСОБА_12. Обидві сім'ї постійно проживали в своїх будинках разом з дітьми до самої смерті.

Інший свідок ОСОБА_17 пояснила, що мешкає за адресою: м. Люботин, вул. Гастело, 3, з 1961 року. Вже тоді її сусідами були сім'я ОСОБА_10: чоловік ОСОБА_9, дружина ОСОБА_10 та їх син, ОСОБА_7, і сім'я ОСОБА_8: чоловік ОСОБА_14, дружина ОСОБА_8, та їх діти ОСОБА_3 і ОСОБА_18. Серед них були дві рідні сестри ОСОБА_10 і ОСОБА_8. З усіма ними вона, ОСОБА_17, була особисто знайома, бо мешкали вони в своїх будинках до моменту смерті.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до однозначного висновку про те, що ОСОБА_8 (до шлюбу ОСОБА_12) ОСОБА_6, яка є матір'ю позивача ОСОБА_19, являється рідною сестрою ОСОБА_10, а відтак і рідною тіткою ОСОБА_7.

Встановлення факту родинних відноси має значення для вирішення по суті вимог позивача ОСОБА_1 щодо спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

ОСОБА_7 помер 22 січня 2016 року в м. Люботин, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВЛ №524915, виданим 22 січня 2016 року відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківській області. Внаслідок цього відкрилася спадщина, до складу якої входить наступне майно: 7/25 частин домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами, яке розташоване за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гастело, 1/40; квартира № 90, яка розташована в будинку № 18 по вул. Добролюбова в м. Харків; автомобіль ВАЗ 21051, 1990 року випуску, № кузова ХТА210510L1099468, державний номер НОМЕР_1.

Так, право власності на 7/25 частин домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами, яке розташоване за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гастело, 1/40, належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 13 квітня 2007 року державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3-751. Вказане свідоцтво було зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно 17 квітня 2007 року за № 6931, книга 51.

Автомобіль ВАЗ 21051, 1990 року випуску, № кузова ХТА210510L1099468, державний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_7 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АХС № 094471, виданому 22 січня 2008 року.

Спірна квартира АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 вересня 1994 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, зареєстрована на праві спільної власності на ім'я ОСОБА_7 та його батьків, ОСОБА_9 і ОСОБА_10

ОСОБА_9 помер 04 червня 2000 року в м. Люботин, про що Харківський міським відділом РАГС 12 червня 2000 року було видано свідоцтво про смерть І-ВЛ № 247480.

ОСОБА_10 померла 05 квітня 2005 року в м. Люботин, про що відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області 07 квітня 2005 року було видано свідоцтво про смерть І-ВЛ № 009440.

За повідомленням Пятої Харківської державної нотаріальної контори від 04 квітня 2017 року, після смерті ОСОБА_9, померлого 04 червня 2000 року, була заведена спадкова справа за № 838/2005 на підставі заяви сина померлого - ОСОБА_7, який спадщину прийняв фактично, та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину. За цією заявою ОСОБА_7 було видане лише одне свідоцтво про право на спадщину на грошовий внесок.

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Отже, ОСОБА_7 прийняв у свою власність в порядку спадкування після смерті батька частину квартири АДРЕСА_1, але свідоцтво про право власності на спадщину не отримав та не зареєстрував його у встановленому порядку.

За повідомленням Пятої Харківської державної нотаріальної контори від 04 квітня 2017 року, після смерті ОСОБА_10, померлої 05 квітня 2000 року до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину , якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено з показань свідків, допитаних в судовому засіданні, ОСОБА_7 та його батьки до моменту смерті фактично постійно мешкали разом за адресою: м. Люботин, вул. Гастело, 1/40. Таким чином, після смерті матері, ОСОБА_10, її син, ОСОБА_7 прийняв спадщину у виді частини квартири АДРЕСА_1, але свої спадкові права не оформив та право власності на квартиру в цілому на своє ім'я не зареєстрував.

Таким чином спірна квартира в цілому належить ОСОБА_7 та входить до складу спадщини, яка відрилася після його смерті.

За повідомленням Пятої Харківської державної нотаріальної контори від 04 квітня 2017 року, після смерті ОСОБА_7, померлого 22 січня 2016 року, з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_4, яка виступає відповідачем в даній справі, та двоюрідна сестра ОСОБА_1, яка є позивачем в даній справі.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як вбачається з вищевикладених обставин, судом зясовано, що рідною тіткою померлого ОСОБА_7 є ОСОБА_8 мати позивача ОСОБА_1 Але ОСОБА_8 померла 02 травня 1994 року в м. Люботин, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть І-ВЛ № 582961, виданим 04 березня 2017 року Люботинським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Згідно зі ст. 1266 ЦК України, двоюрідні сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини.

Приналежність відповідача ОСОБА_4 до числі спадкоємців четвертої черги після померлого спадкодавця ОСОБА_7 підтверджується рішенням Люботинського міського суду Харківської області, ухваленим 08 лютого 2017 року в справі № 630/643/16-ц, та яким встановлений факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_4 і ОСОБА_7 в період з жовтня 2008 року по 22 січня 2016 року.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмову від її прийняття.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, як спадкоємець третьої черги, яка у встановленому порядку прийняла спадщину, має пріоритетне право по відношенню до відповідача ОСОБА_4 на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, а тому суд задовольняє її позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1220, 1258, 1261, 1263, 1264, 1266, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_8 (до шлюбу ОСОБА_12) ОСОБА_6, яка померла 02 травня 1994 року, є рідною тіткою ОСОБА_7, який помер 22 січня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/25 частин домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами, яке розташоване за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гастело, 1/40 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 22 січня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 90, яка розташована в будинку № 18 по вул. Добролюбова в м. Харків, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 22 січня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль ВАЗ 21051, 1990 року випуску, № кузова ХТА210510L1099468, державний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 22 січня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Малихін