АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2706/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, треті особи Печерський РВ ГУ ДМС України у м. Києві, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація про усунення перешкод у користуванні власності шляхом зняття з реєстраційного обліку та позбавлення права користування жилим приміщенням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору дарування від 16.01.1998 ОСОБА_6 подарував своїй рідній сестрі ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, проте, залишився зареєстрованим за вказаною адресою з 09.12.1980.

Також установлено, що судами неодноразово вирішувалися спори між сторонами з приводу користування спірною квартирою.

Виходячи з того, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 19.10.2010 у зв'язку з тим, що позивач позбавила його такої можливості, відібравши ключі та змінивши замки на вхідних дверях, що встановлено судовими рішеннями, суд уважав відсутніми підстави для задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні під час апеляційного розгляду позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги і просив залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції у даній справі.

Перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року у даній справі - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є захист права власності позивача на спірну квартиру шляхом усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а саме шляхом позбавлення права користування цим майном відповідача як колишнього власника, який залишився зареєстрованим у квартирі.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Правове значення для захисту права власності у такому разі має встановлення факту наявності у власника перешкод здійснювати своє право власності.

Встановлено, підтверджено належними доказами і не заперечується відповідачем, що позивач є власником спірної квартири, і її право власності ним не оспорюється і не заперечується. Також установлено, підтверджено належними доказами і не заперечується позивачем, що відповідач як колишній власник спірної квартири залишився у ній зареєстрованим.

Крім того, установлено, що після укладення договору дарування від 16.01.1998 ОСОБА_6 залишився проживати у спірній квартирі, у зв'язку з чим між сторонами виникли і протягом тривалого часу існують неприязні стосунки і спори, за вирішенням яких як ОСОБА_3, так і ОСОБА_6 неодноразово зверталися до суду і які вирішувалися судами у залежності від змісту пред'явлених сторонами вимог і підстав.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 01.03.2010 ОСОБА_6 був вселений у спірну квартиру у зв'язку з тим, що у 2008 році ОСОБА_3 створила йому перешкоди у доступі до квартири. Указане рішення суду виконано - постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 19.10.2010 закінчено виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду у зв'язку із його фактичним виконанням - ОСОБА_6 був вселений у спірну квартиру (ас34), проте, у спірній квартирі не проживає, продовжує наполягати на створенні йому власником квартири перешкод у цьому, з приводу чого у відповідному суді першої інстанції розглядається черговий позов ОСОБА_6

Оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності права користування спірним майном після його відчуження відповідач не надав і на такі обставини в обгрунтування своїх заперечень проти позову не посилався, відсутні підстави вважати, що після дарування квартири ОСОБА_6 має право користування чужим майном. Посилання відповідача на створювані позивачем з 2008 року перешкоди у користуванні спірним майном лише підтверджують відсутність будь-яких домовленостей і угод сторін щодо користування спірним майном після його відчуження ОСОБА_6 та свідчать про невизнання позивачем ОСОБА_3 права користування ОСОБА_6 її власністю.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна (п.1 ч.1 цієї статті). Оскільки право користування майном є складовою частиною права власності на це майно (ч.1 ст.317 ЦК України), припинення права власності ОСОБА_6 на спірну квартиру внаслідок її відчуження ним на користь позивача свідчить і про припинення у тому числі і його права користування цією квартирою. Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що після відчуження квартири ОСОБА_6 у передбаченому законом порядку набув право користування чужим майном, суду не надано і на такі обставини відповідач і його представник не посилаються в обгрунтування своїх заперечень проти позову.

Сам по собі факт реєстрації особи у жилому приміщенні не є підставою для визнання її права користування цим жилим приміщенням.

За таких обставин позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_6 права користування спірною квартирою грунтуються на нормах матеріального закону і підлягають задоволенню на підставі ст.391 ЦК України.

Оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» позбавлення права користування квартирою є підставою для зняття особи з реєстрації місця її проживання і здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення її права користування жилим приміщенням, - підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у цій частині немає.

Враховуючи, що суд першої інстанції вважав установленими недоведені обставини, що мають значення для справи, а також що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,309,313,316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково. Позбавити ОСОБА_6 права користування квартирою АДРЕСА_1

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О.Антоненко

Судді А.М.Стрижеус

О.І.Шкоріна