Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2017 Справа №607/13346/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого-судді Стельмащука П.Я.

- за участю секретаря Гудими Н.І.

- за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 25 тис. доларів США та 26 067,00грн 3% річних, посилаючись на те, що 20.07.2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачу грошову позику в сумі 25 тис. доларів США, з терміном повернення до 20.07.2015 року. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, борг не повернув.

Позивач в судове засідання не зявився, подано суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлена належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не подавав.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно розписки від 20.07.2014 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошову позику в сумі 25 тис. доларів США Вказану суму позичальник зобовязувався повернути до 20.07.2015 року.

У відповідності до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до вимог ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частина 1 статті 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановленні договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За нормами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положенням ст.1048 Цивільного кодексу України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за порушення грошового зобов»язання в розмірі 26067,00 грн, які також підлягають до задоволення, так як відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача становить 25 тис. доларів США та 26 067,00 грн - 3% річних.

Згідно офіційного курсу валют, станом на 25.04.2016р. курс долара США в еквіваленті до української гривні становить : 1 долар США = 25, 89 грн.

Таким чином, загальна сума боргу в розмірі 25 тис. доларів США в еквіваленті до української гривні становить 647250,00 грн.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що факт повернення відповідачем позики не підтверджений матеріалами справи, оскільки, аналізуючи норми цивільного законодавства момент повернення позики може підтверджуватися розпискою, прибутковим касовим ордером юридичної особи чи іншим документом, що підтверджує факт її повернення. Згідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність борговового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів в підтвердження сплати позики, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Проаналізувавши докази в їх сукупності суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 25 тис. доларів США, що в еквіваленті до української гривні становить 647250,00 грн. та 26 067,00 грн. 3% річних.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 6733,18 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 60, 88, 212, 215, 224-226, 228, 233, 294 Цивільного процесуального кодексу України та ст.ст. 525, 526, 527, 530, 545, 610, 625, 1046-1050 Цивільного кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики- задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (м.Тернопіль, вул.Валова, 9/5, ІН- НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (м. Тернопіль, вул. Руська, 20/28, ІН-) заборгованість за договором позики від 20.07.2014 року в сумі 25 тис. доларів США, що еквівалентно 647 250,00грн., та 26 067,00 грн. в якості 3% річних від простроченої суми.

Стягнути із ОСОБА_2 (м.Тернопіль, вул.Валова, 9/5, ІН- НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (м. Тернопіль, вул. Руська, 20/28, ІН-) 6733,18 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Головуючий суддяОСОБА_3