АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 611/815/17 Головуючий суддя І інстанції Коптєв Ю. А.
Провадження № 22-ц/790/6620/17 Суддя доповідач Овсяннікова А. І.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що 22 серпня 2017 року в с. Василівка Друга Барвінківського району Харківської області ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, нецензурно висловлювався на його адресу.

Постановою Барвінківського районного суду від 30 серпня 2017 року відповідач визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП за вчинення дрібного хуліганства.

Образливі висловлювання правопорушника щодо його професійної діяльності в присутності інших осіб завдали йому принижень честі, гідності, моральних переживань та душевних страждань, призвели до погіршення здоровя, а тому просив стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду заподіяну протиправною поведінкою останнього у розмірі 57600 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що 22 серпня 2017 року він дійсно висловлювався на адресу позивача образливо та нецензурно, але після того як останній безпідставно звинуватив його у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з тим, вказав, що його висловлювання не стосувались будь яким чином колишньої професійної діяльності ОСОБА_1

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 1000грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 27,77грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення його позову в повному обсязі.

Зазначає, що судом не взято до уваги його статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інваліда війни другої групи та стан здоровя.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд зясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 22 серпня 2017 року о 14.00год. ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного спяніння поблизу будинку №9 по вул. Весняна в с. Василівка Друга Барвінківського району Харківської області, висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1, чим порушив громадський порядок.

Постановою Барвінківського районного суду від 30 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 51грн.

Постанова набрала законної сили і на теперішній час є чинною.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Відповідно до статті 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України.

Пунктом 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих завязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору

Таким чином, умовами виникнення зобовязання з відшкодування шкоди є: шкода; протиправність поведінки завдавача шкоди; наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та її результатом - шкодою; вина завдавача шкоди. При відсутності хоча б однієї із вказаних умов, зобовязання з відшкодування шкоди не виникає.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що образливі висловлювання з боку відповідача щодо його професійної діяльності в присутності інших осіб завдали йому принижень честі, гідності, моральних переживань та душевних страждань, що призвели до погіршення стану його здоровя.

Моральну шкоду позивач оцінив в розмірі 57600грн.

Судом встановлено, що неправомірними діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях останнього. Вина та протиправність відповідача встановлена постановою суду та не заперечувалася відповідачем.

Між тим, сума моральної шкоди в розмірі заявленому позивачем не доведена.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду позивачем не надані докази, що обєктивно свідчили б про істотність заподіяної йому моральної шкоди і настання внаслідок протиправних дій відповідача суттєвих негативних наслідків для психологічного та фізичного стану.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди, який є необхідним і достатнім, доведеним і таким, що підлягає стягненню з відповідача, враховуючи принцип розумності і справедливості, що повністю відповідає вимогам ст. 1167 ЦК України, а також роз'ясненням, даним в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: