2/225/996/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вмотивоване)

11 травня 2017 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Андреєва В.В.

за участю:

секретаря судового засідання Євсеєнко Л.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної міської лікарні, зацікавлена особа Донецьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про визнання бездіяльності протиправною та забовязання вчинити певні дії», -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Центральної міської лікарні, в якому просив визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати останнього видати листки непрацездатності на ім'я ОСОБА_3 з зазначенням фактичних обставин травми 23 березня 2013 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його дружина ОСОБА_3 знаходилась у трудових відносинах з Центральною міською лікарнею м.Дзержинська (м.Торецьк). Під час роботи вона отримала травму, у звязку з чим в період часу з 23 березня 2013 року по 08.01.2014 року знаходилась на стаціонарному лікуванні, При оформленні листків непрацездатності ОСОБА_3 від 13.05.2013 року; від 21.06.2013 року; від 28.08.2013 року; від 24.10.2013 року; від 27.12.2013 року; від 04.01.2014 року лікарями Центральної міської лікарні м.Торецька (м.Дзержинська) внесені відомості про вказану травму, як отриману на виробництві. За зазначеними листками непрацездатності за рахунок коштів зацікавленої особи зараховано до сплати 20415,36 грн. За життя ОСОБА_3 допомоги з тимчасової втрати працездатності не отримала. Згідно з рішенням суду першої інстанції, яке ухвалою апеляційної інстанції залишено без змін, встановлено, що травма, отримана ОСОБА_3 не повязана з виробництвом. 18.11.2015 року відповідачем нарахована та направлена до сплати довідка-розрахунок допомоги з тимчасової непрацездатності ОСОБА_3 Зацікавлена особа повернула відповідачу документи разом з довідкою розрахунком. Як зазначено у рішенні апеляційного суду Донецької області від 26.04.2016 року зацікавлена особа не має правових підстав для виплати ОСОБА_3 допомоги, оскільки в листах тимчасової непрацездатності вказано, що отримана травма на виробництві, тоді як зацікавлена особа забезпечує виплату страхових випадків, не повязаних з виробництвом. 17.05.2016 року позивач звернувся до Центральної міської лікарні з заявою про видачу нових листків непрацездатності ОСОБА_3 або внесення до них змін. 16.06.2016 року ОСОБА_1 отримав листа, яким відповідач відмовив у задоволенні заяви. Вважає дії відповідача протиправними.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. При цьому, суду зазначив, що при заповненні листків непрацездатності ОСОБА_3 відповідачем були допущені порушення які унеможливлюють здійснити страхові виплати. Отриману відмову відповідача у частині внесення зміни до лікарняних листків ОСОБА_3 просить визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати останнього видати листки непрацездатності на ім'я ОСОБА_3 з зазначенням фактичних обставин травми 23 березня 2013 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення.

Представник зацікавленої особи - Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до судового засідання не зявився, просив справу розглянути його відсутності та надав письмові пояснення на позовну заяву.

Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються спеціальним законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-ІІІ від 18 січня 2001 року в редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Судом встановлено, що дружина позивача по справі ОСОБА_3 знаходилась у трудових відносинах з Центральною міською лікарнею м.Торецька (м.Дзержинська), де працювала в якості молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення. 23 березня 2013 року під час виконання своїх посадових обовязків, в неї погіршився стан здоровя, у звязку з чим вона впала та отримала травму. В період часу з 23 березня 2013 року по 08 січня 2014 року ОСОБА_3 знаходилась на лікарняному. При оформленні лікарняного листка її травму було оформлено як таку, що повязана з виробництвом. Однак, на підприємстві було складено акт за формою Н-5, а саме травма не повязана з виробництвом. Дружина позивача по справі, не погодившись з цим актом звернулася за захистом своїх прав в суд.

Всі ці обставини зазначені в рішенні Дзержинського міського суду Донецької області від 30 січня 2014 року , що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК є обставинами, які не підлягають доказуванню. Цим рішенням ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні її позовних вимог про визнання нещасного випадку виробничою травмою. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 16 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Виходячи з цього, травма, отримана ОСОБА_3 під час робочого часу є не виробничою.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року було відмовлено у позові ОСОБА_1 до Центральної міської лікарні, Донецькому обласному відділенню Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності «Про нарахування та виплату допомоги з тимчасової непрацездатності» оскільки аналізуючи надані позивачем лікарняні листки на імя ОСОБА_3 за період з 23 березня 2013 року по 18 січня 2014 року дають підстави зробити висновки,що остання лікувалась у звязку із травмою, що отримана на виробництві та за його наслідками. Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-ІІІ від 18 січня 2001 року допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення у тому числі внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві. Оскільки в листах непрацездатності ОСОБА_3 зазначається, що вона отримала травму на виробництві, то відповідач по справі Донецьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не мало правових підстав для проведення виплат допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-ІІІ від 18 січня 2001 року, в редакції який діяв на момент настання страхового випадку матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині 1

статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи.

Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією із соціального страхування, що створюється на підприємстві. Комісія із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Згідно ст. 21 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-ІІІ від 18 січня 2001 року, в редакції який діяв на момент настання страхового випадку, фінансування страхувальників роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок.

З цих підстав, підприємством, де працювала дружина позивача по справі неодноразово за адресою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Торецьку (м.Дзержинську) Донецької області та Дзержинської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності направлявся пакет документів з заявами розрахунками на виплату ОСОБА_3 матеріального забезпечення застрахованим особам.

Але, пакети документів разом з довідкою розрахунком поверталися підприємству (роботодавцю) без виконання із за розбіжностей в визначенні виду отриманої ОСОБА_3 травми та відсутністю законних підстав для здійснення виплат за лікарняними листами.

Отже, внаслідок виниклого непорозуміння з визначенням виду травми ОСОБА_3, не встановлено, на який із Фондів покладено обовязок виплатити їй матеріальне забезпечення по тимчасовій непрацездатності, у звязку з чим вона так і не отримала зазначену допомогу з тимчасової втрати працездатності.

При чому суд звертає увагу, що саме ОСОБА_3 наполягала на зазначені в лікарняному листі коду «4», як травма, повязана з виробництвом, оскаржуючи при цьому акт по формі Н-5, складений комісією, створеною наказом по ЦМЛ м.Торецька (м.Дзержинська). У подальшому за заявою ОСОБА_1 згідно протоколу № 5 засідання комісії із соціального страхування Центральної міської лікарні від 23 травня 2016 року та на виконання рішення Дзержинського міського суду від 30 січня 2014 року причина непрацездатності ОСОБА_3І за період з 23 березня 2013 року по 08 січня 2014 року визнана не повязаною із виробництвом з зазначенням у лікарняних листах коду «5». 16 червня 2016 року була надіслана до Фонду відповідна заява-розрахунок.

Згідно довідки МСЕК серії 10ААВ № 438469 дружині позивача по справі ОСОБА_3 з 08 січня 2014 року встановлено третю групу інвалідності з повторною датою переогляду 04 лютого 2015 року Довідкою МСЕК серії 10 ААБ № 400865 ОСОБА_3 підтверджено третю групу інвалідності, з датою чергового переогляду 04лютого 2017 року

Згідно свідоцтва про смерть дружина позивача по справі ОСОБА_3 померла 23 лютого 2015 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Будучи єдиним спадкоємцем померлої за законом першої черги, позивач по справі в установлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого і посвідченого 26 серпня 2015 року державним нотаріусом Дзержинської нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_4, позивач по справі спадкував від своєї померлої дружини грошові вклади з належними відсотками та компенсаціями, які зберігаються в банківських установах.

Оскільки дружина позивача по справі за життя не отримала матеріальне забезпечення по тимчасовій непрацездатності, він звернувся до підприємства з вимогою виплатити йому цю допомогу, як спадкоємцю померлого.

З огляду на це, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент смерті.

Як зазначив у своїх письмових поясненнях представник зацікавленої особи- Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності станом на 23.02.2015 року на момент відкриття спадщини ОСОБА_3, матеріальне забезпечення за листками непрацездатності призначено не було, спадкодавцю не належало і не може входити до складу спадщини.

Враховуючи те, що на момент смерті ОСОБА_3 матеріальна допомога по тимчасової страти працездатності за спірними листками непрацездатності не була нарахована, вона не включається до складу спадщини.

Суд також зазначає,що згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У ст. 1219 ЦК України визначено, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч.4 ст.32 Закону У країни «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» в редакції, яка діяла на момент смерті ОСОБА_3, призначене, але не одержане у звязку зі смертю застрахованої особи матеріальне забезпечення виплачується членам сімї, які проживали разом з нею, або спадкоємцям.

Отже, належними працівникові суми заробітної плати слід вважати ті, право на які випливає з документів обліку та відповідних нормативних актів, у тому числі і локальних.

Як вбачається із матеріалів справи позивач по справі ОСОБА_1 є чоловіком померлої ОСОБА_3 , який проживав разом із нею однією сім'єю до моменту смерті.

Стаття 1227 ЦК України регулює питання спадкування сум допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване.

За своєю правовою природою право на одержання або перерахунок заробітної плати, пенсій, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та інших подібних виплат має особистий характер, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті забезпечити наявність засобів існування конкретних осіб. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати припиняються.

Оскільки до складу спадщини входять тільки цивільні права та обов'язки, то не переходять у спадщину права і обов'язки спадкодавця в адміністративних, трудових, інших правовідносинах, якщо вони не набули цивільно-правового майнового змісту. Не переходять у спадщину також цивільні права і обов'язки, нерозривно пов'язані з особистістю спадкодавця, котрі він не міг би нікому передати і за життя. Право на отримання або перерахунок допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю має особистий характер, оскільки покликане забезпечити наявність засобів існування для конкретних осіб.

З метою виконання зазначених положень закону були надані на підтвердження факту нарахування ОСОБА_3 допомоги з тимчасової непрацездатності згідно рішення Комісії із соціального страхування Центральної міської лікарні (протокол №5 від 23 травня 2016 року), де зазначено що травма останньої у відповідності до рішення суду, котра отримана була 23 березня 2013 року не повязана з виробництвом, а у довідці-розрахунку причина непрацездатності слід зазначити як нещасний випадок, не повязаний з виробництвом з зазначенням у лікарняних листах коду «5»

Суд вважає, що наявність заяв розрахунків, які Центральна міська лікарня м.Дзержинська надсилало на сплату до відділень Фондів соціального страхування з тимчасової непрацездатності та від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Дзержинську не доводить факт нарахування цього виду матеріального забезпечення, оскільки вони поверталися без оплати через відсутність законних підстав для оплати. Тому відповідач в своїх звітах до Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності не зазначала про наявність непогашеної суми заборгованості з виплати допомоги з тимчасової непрацездатності.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 за життя не оскаржувала дії Фондів по поверненню її лікарняних листів без оплати та не предявляла вимоги про стягнення суми допомоги з тимчасової непрацездатності на свою користь.

Після того, як Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ підтвердив законність рішень місцевого суду та апеляційного суду, які встановили, що травма, отримана ОСОБА_3, не повязана з виробництвом, за вимогою за життя ОСОБА_3 заяву розрахунок повторно не подавалась та вимог про сплату допомоги з тимчасової непрацездатності не предявлялась.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума матеріального забезпечення за лікарняними листками в період часу з 23березня 2013 року по 08січня 2014 року за життя дружини позивача по справі нарахована не була, отже в розумінні ст.1227 ЦК України спадкодавцю не належала, а тому не може передаватися членам його сім'ї чи входити до складу спадщини. А тому в задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності Центральної міської лікарні м.Торецька протиправною та зобовязання видати листки непрацездатності ОСОБА_3 з зазначенням фактичних обставин травми 23.03.2013 року необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Центральної міської лікарні, зацікавлена особа Донецьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про визнання бездіяльності Центральної міської лікарні м.Торецька протиправною та забовязання видати листки непрацездатності ОСОБА_3 з зазначенням фактичних обставин травми 23.03.2013 року, відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом 10 днів із дня виготовлення вмотивованого рішення.

Суддя: