Справа № 226/533/17
Провадження № 2/226/266/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

18.05.2017 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

при секретарі Пікало К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

В обґрунтування вимог зазначає, що 10.12.2001 вона придбала у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу ? частину жилого будинку загальною площею 36,3 кв.м, в тому числі жилою площею 16,7 кв.м, розташованого за адресою: м. Димитров (нині м. Мирноград) Донецької області, вул. Бабушкіна (нині вул.Коржова)АДРЕСА_1. Будинок належав продавцям на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, що зареєстровані у реєстрі за №№3417, 2153. Договір купівлі-продажу за № 947 був оформлений та зареєстрований Регіональною торговою біржею «Юго-Восток» у м. Димитрові Донецької області 10.12.2001. Вона вважала, що договір є дійсним і не потребує нотаріального посвідчення, однак нещодавно дізналася, що це не так, оскільки такий договір не є правовстановлюючим документом та, відповідно, вона не може розпорядитись своїм майном, в той час з моменту придбання будинку вона по цей день користується ним. Позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу будинку, укладений між нею та ОСОБА_2, ОСОБА_3 дійсним, та визнати за нею право власності на придбану за цим договором ? частину жилого будинку.

Позивач ОСОБА_1 до суду не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у передбачений цивільним процесуальним законодавством спосіб, жодних заяв або клопотань суду не надали.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10.12.2001 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_2, ОСОБА_3 продали, а позивач ОСОБА_1 придбала ? частину жилого будинку загальною площею 36,3 кв.м, в тому числі жилою 16,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. Продаж був вчинений за одну тисячу пятсот гривень.

Вказаний договір був оформлений і зареєстрований на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» 10.12.2001 за реєстраційним № 947, що підтверджується копіями договору, технічного паспорту на жилий будинок (а.с. 6, 7).

20.12.2001 право власності на ? частину вказаного будинку зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 у Димитровському бюро технічної інвентаризації та вписане у реєстрову книгу № 39 за реєстровим № 5694 стор. 209, про що свідчить відповідне реєстраційне посвідчення (а.с. 5).

З договору купівлі-продажу вбачається, що до його підписання сторони дійшли згоди з усіх суттєвих питань купівлі-продажу ? частини жилого будинку, про що свідчать їх підписи у договорі (а.с. 6).

Правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.

Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

За положеннями статті 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Однак, разом з тим, згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу » № 1957 XII від 10.12.1991 в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 2001 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Враховуючи зазначене, те, що договір купівлі-продажу вищевказаного житла не був нотаріально посвідчений через реєстрацію його на товарній біржі, що є порушенням зазначеної норми закону, та те, що ця угода була фактично здійснена, сторонами угоди були виконані вимоги ст.ст. 153, 224 ЦК УРСР 1963 року, досягнута згода за всіма істотними умовами договору, нотаріальному посвідченню правочину перешкоджає обставина, яка не залежить від волі позивача, оскільки продавці добровільно не бажають переукласти договір купівлі-продажу, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 47, 71, 153, 203, 224, 227 ЦК УРСР 1963 року, керуючись ст.ст. 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу ? частини жилого будинку загальною площею 36,3 кв.м, в тому числі жилою 16,7 кв.м, розташованого за адресою: м. Димитров (нині м. Мирноград) Донецької області, вулиця Бабушкіна (нині вулиця Коржова)АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2, ОСОБА_3 з іншого боку, зареєстрований регіональною товарною біржею «Юго-Восток» в місті Димитрові Донецької області 10.12.2001 року за реєстраційним номером 947, дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину жилого будинку загальною площею 36,3 кв.м, в тому числі жилою 16,7 кв.м, розташованого за адресою: м. Димитров (нині м. Мирноград) Донецької області, вулиця Бабушкіна (нині вулиця Коржова)АДРЕСА_4.

Заява про скасування заочного рішення може бути подана відповідачем до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Салькова