Справа № 471/569/17-ц
Провадження №2/471/332/17
Номер рядка звіту 22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2017 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Скарницької І.Б.,

за участю секретаря Данілової Л.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до селянської спілки приватних паїв "Сергіївка", треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати, пені та інфляції,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ССПП Сергіївка, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати, пені та інфляції.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є співвласником двох земельних ділянок. Між нею та відповідачем було укладено договори оренди земельних ділянок, які зареєстрований в Держкомземі Братського району 29 грудня 2012 року. Відповідно до п. 11 Договорів орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Проте, відповідачем орендна плата не вноситься, в звязку з чим мається заборгованість за період з 2012 по 2016 року у сумі 26402,29 грн., а з урахуванням 3% річних та інфляції, загальна сума заборгованості становить 56681,91 грн. В зв'язку з чим, просить суд розірвати договори оренди землі та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі.

Під час судового засідання позивач підтримала позовні вимоги, зазначила, що нею до підписанні договорів оренди були отримані кошти від відповідача, проте вона не пам'ятає в якій саме сумі отримувала кошти, можливо вона їх отримувала в борг. Орендну плату вона не отримувала.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав того, що протягом 2012-2013 років за проханням позивача, вона отримала орендну плату наперед у сумі 24395,90 грн. Їй було відомо, що вона отримує кошти за оренду земельної ділянки за період 2012-2017 роки. Протягом цього періоду вона не зверталася до відповідача з пропозицією внести зміни до договору оренди щодо розміру орендної плати.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є співласниками земельних ділянок площею 0,34 га та 9,7673 га, які розташовані на території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області.

29 грудня 2012 року Держкомземом Братського району Миколаївської області було зареєстровано договори оренди землі між ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ССПП Сергіївка терміном на 10 років.

Відповідно до п. 11, 13 даних Договорів, орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 149,01 грн. За земельну ділянку площею 0,34 га та 3234,67 грн. За земельну ділянку площею 9,7673 га. За домовленістю сторін орендна плата може сплачуватися в грошовій та натуральній формі. Орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року.

Пунктом 38 передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадку знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі -ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання по ньому має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями частини другої статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом частини першої статті 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до статей 24 та 25 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення останнім орендної плати, а орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Аналогічні положення викладено у ст. 32 Закону.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Тобто, розірвання договору оренди вимагає систематичність невиконання користувачем обов'язку щодо сплати орендної плати.

Позивачем у позовній заяві наведений розрахунок орендної плати, яку вона повинна була отримати від відповідача за оренду двох земельних ділянок за період з 2012 по 2016 роки. За розрахунками, позивач повинен був отримати орендну плату за цей період у сумі 26402,29 грн.

Натомість позивачем не враховано, що її частка у спільному сумісному майні становить 1/3, отже виходячи з розрахунку позивача, її орендна плата повинна була становити 8800,76 грн. (26402,29 грн./3).

Твердження ж позивача, що нею взагалі не отримувалася орендна плата спростовуються матеріалами справи, а саме накладними та видатковими касовими ордерами на ім'я ОСОБА_1

Так, ОСОБА_1 отримувала: згідно накладної від 22.02.2012 року кукурудзу на суму 129,50 грн.; згідно видаткового касового ордеру 19.03.2012 року- 1429,50 грн.; згідно видаткового касового ордеру 10.12.2012 року- 6000,00 грн.; згідно видаткового касового ордеру 22.01.2013 року- 3000,00грн.; згідно видаткового касового ордеру 22.05.2013 року- 450,00 грн.; згідно видаткового касового ордеру 16.05.2013 року- 5500,00 грн.; згідно видаткового касового ордеру 03.06.2013 року- 5000,00 грн.; згідно видаткового касового ордеру 04.07.2013 року- 3000,00 грн.

Загальна сума отриманої орендної плати становить 24395,90 грн.

Позивач під час судового засідання підтвердила факт отримання коштів від відповідача, проте, зазначила, що вона не пам'ятає в якій саме сумі отримувала та не може підтвердити що саме це була орендна плата.

Проте, у накладній та видаткових касових ордерах зазначено, що кошти сплачені позивачу саме за земельний пай.

Тобто, твердження позивача що відповідачем не виконувався обов'язок щодо сплати орендної плати спростовується матеріалами справи.

Статтею 21 Закону України Про оренду землі визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма та строки сплати визначаються за домовленістю сторін договору.

Заборони щодо сплати орендної плати за весь період дії договору, або за декілька років ні Законом ні договором не передбачено.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем зазначений обов'язок не виконано, не доведено наявність заборгованості щодо сплати орендної плати за договором оренди землі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості та як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до селянської спілки приватних паїв "Сергіївка", треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати, пені та інфляції відмовити.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_5