АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3219/17 Головуючий ІІ інстанції - Костенко Т.М. Категорія: сімейні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Довгаль А.П., Коваленко І.П.

за участю секретаря Кравченко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, третя особа: ОСОБА_3,-

встановила:

23.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просив змінити розмір аліментів, стягнутих з нього рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2012 року у справі №2018/10484/12/18 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно; стягувати з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно аліменти в новому розмірі, який замість 1/4 частини складає 1/6 частину всіх видів його заробітку, але не менше 30% відсотків від прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначив,що від спільного проживання у нього з відповідачем народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від 18 вересня 2012 року з нього на користь відповідача присуджено стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. 03.03.2012 року відповідач уклала новий шлюб з іншим чоловіком, змінивши прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2». 21.07.2012 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 (третьою особою у справі). ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_5. Отже, після народження другої дитини змінився його сімейний стан, що свідчить про погіршення його матеріального стану, оскільки він тепер повинен утримувати двох дітей. Він працює викладачем та отримує щомісячну заробітну плату у розмірі 2400 грн. У зв'язку зі зміною сімейного стану після народження ІНФОРМАЦІЯ_2 дочки ОСОБА_5, яка потребує також утримання, то розмір аліментів має бути зменшеним з 1/4 частки на 1/6.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитинивідмовлено.

На зазначене судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає рішення незаконним.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, та не сприяв повному, об'єктивному і неупередженому розгляду справи.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що оскільки на двох дітей припадає 50% його доходу, факт утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, не повинен автоматично призводити до зменшення розміру аліментів на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 на 1/6 частки доходу.

Суд не узяв до уваги те, що окрім двох неповнолітніх дітей, позивач має на утриманні тимчасово непрацездатну дружину, яка у зв'язку з доглядом за новонародженою дитиною не має доходу.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції усупереч вимогам ст. 27 ЦПК України, не надав йому та третій особі у справі часу для надання доказів, чим порушив їх права.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2017 року та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення осіб, що явились в засідання, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1, суд першої інстанції зокрема виходив із того, що син позивача за рішенням суду отримує ? від його доходу, тому факт утримання дочки ОСОБА_5, з травня 2016 року не повинен автоматично призводити до зменшення розміру аліментів на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ? частки доходу позивача на 1/6 частку.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, яка змінила прізвище на «ОСОБА_2» у зв'язку з реєстрацією шлюбу 03.03.2012 року з ОСОБА_6

21.07.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2012 року присуджено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.07.2012 року до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 від сумісного проживання позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася дочка ОСОБА_5.

Як вбачається з довідки про доходи за 2016 рік, позивач працює викладачем в ХНЕУ ім. С. Кузнеця, отримує середньомісячну заробітну плату приблизно у розмірі 2400 грн.

Відповідач є здоровою, працездатною людиною, з травня 2016 року має на утриманні дочку від нового шлюбу, працює офіційно, отже утримання аліментів здійснюється з офіційного джерела отримання доходу.

Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 183 СК України, аліменти, які стягуються з відповідача на дитину, повинні бути визначені у частковому відношенні від заробітку (доходу).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 192 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання визначення розміру аліментів, суд врахував положення ст. ст. 182, 184 СК України та письмові заперечення відповідача і правильно вирішив, що стягнення із позивача аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, саме в розмірі ? частини доходу ОСОБА_1 щомісячно є достатнім для забезпечення дитині умов для її фізичного, духовного та культурного розвитку та не нашкодить інтересам самої дитини.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

При цьому відповідно до п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням встановлених обставин та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним у справі доказам, зокрема враховуючи величину прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не було враховано факт знаходження на утриманні ОСОБА_1 ще й тимчасово непрацездатної дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи доказів на підтвердження цього надано не було, а додані до апеляційної скарги довідка про доходи ОСОБА_3 та Наказ з місця роботи, не можуть слугувати підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Крім того, судова колегія враховує, що дана справа знаходилася в провадженні суду з червня 2016 року, тобто судом не було обмежено у часі право апелянта для надання доказів.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Т.М. Костенко

Судді: А.П. Довгаль

І.П. Коваленко