УХВАЛА

іменем україни

10 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Івано-Франківська міська рада, комунальне підприємство «Дирекція замовників», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за касаційною скаргою Івано-Франківської міської ради на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що він зареєстрований та проживає у кімнаті АДРЕСА_1. За даною адресою також зареєстрований і його батько - ОСОБА_4 Зазначав, що останній фактично не проживає за вказаною адресою останні 14-15 років, комунальні послуги не оплачує, особистих речей відповідача у кімнаті немає.

З урахуванням зазначеного ОСОБА_3 просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі Івано-Франківська міська рада, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач не проживає в кімнаті гуртожитку більше 6 місяців, тому наявні правові підстави передбачені ст. 71 ЖК Української РСР для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Зазначені висновки судів відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що згідно з ордером на житлове приміщення від 21 грудня 2007 року ОСОБА_4 є основним наймачем кімнати АДРЕСА_1 та зареєстрований за вказаною адресою.

Згідно з довідкою КП «Дирекція замовника» від 25 квітня 2016 року у кімнаті АДРЕСА_1 зареєстровані: відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, його син - позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та онука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

11 березня 2015 року КП «Дирекція замовника» на звернення позивача провела дослідження кімнати АДРЕСА_1 на предмет фактичного проживання осіб. В акті зазначено, що зі слів ОСОБА_3 його батько, як основний квартиронаймач, не проживає вже близько 14 років, ключі від вхідних дверей у ОСОБА_4 відсутні і він проживає у АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Козинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_1 без реєстрації.

Виходячи зі змісту ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суди повинні встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності.

Суди наведене врахували та вірно виходили з відсутності обставин, передбачених ст. 71 ЖК УРСР щодо збереження за відповідачем жилого приміщення, в разі його відсутності понад 6 місяців. Крім того, ОСОБА_4 підтвердив, що не проживає у спірному жилому приміщенні понад п'ять років.

Колегія суддів зазначає й те, що відповідач судові рішення не оскаржив, погодився з тим, що він без поважних причин не проживав у житловому приміщенні, а згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

При цьому колегія суддів не знаходить підстав, які вказують на порушення прав Івано-Франківської міської ради.

Під час розгляду справи судами не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків судів не спростовують, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Івано-Франківської міської ради відхилити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта