№ 201/7026/17
провадження 2/201/1967/2017
УХВАЛА

18 травня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позову ОСОБА_1 до державного нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконною постанови нотаріуса, усунення від спадкування, визнання спадкоємцем частини земельної ділянки та стягнення витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17 травня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідачів державного нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконною постанови нотаріуса, усунення від спадкування, визнання спадкоємцем частини земельної ділянки та стягнення витрат.

З позовної заяви та викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги витікає, що спірні правовідносини виникли між сторонами щодо отримання спадщини (земельна ділянка) за заповітом, оскільки постановою державного нотаріуса було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, а тому просить суд визнати вказану постанову незаконною, усунути від права на спадкування та визнати спадкоємцем, з урахуванням зазначеного вбачається, що спір виник між сторонами стосується нерухомого майна (земельна ділянка), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, Новогіденська сільська рада, тобто у Синельниківському районі Дніпропетровської області, а не у Соборному районі м. Дніпро, однак ст. 114 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 42 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно абз. 4 та абз. 5 п. 4 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду (частина пята статті 121 ЦПК).

Крім того слід зазначити, що позивач у позовній заяві не вказує та не обґрунтовує підстави звернення з вказаною позовною заявою саме до цього суду.

З урахуванням зазначеного і вище викладеного та враховуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що відсутні передбачені законом підстави для розгляду зазначеної справи цим судом.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, вважаю за необхідне позов повернути позивачу та рекомендувати звернутися до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 114, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконною постанови нотаріуса, усунення від спадкування, визнання спадкоємцем частини земельної ділянки та стягнення витрат повернути позивачу та рекомендувати звернутися до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя