АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3578/17 Справа № 185/1462/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Гулієва М.І. о

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ТОВ «Єврокар Україна» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Єврокар Україна» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів.

В апеляційній скарзі ТОВ «Єврокар Україна» просить ухвалу суду скасувати та повернути матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Статтею 109 ЦПК України встановлено загальне правило про підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, однак статтею 110 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлена альтернативна підсудність.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Право вибору між судами, яким згідно зі статтею 110 ЦПК України підсудна справа, за винятком виключної підсудності, належить виключно позивачеві (частина 14 статті 110 ЦПК України).

В п.2, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» розяснено, Закон України «Про захист прав споживачів» поширюється на зазначені в ньому відносини, оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму, з договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян.

Споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

В пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК). Якщо позивач при предявленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Таким чином, правовідносини, які виникають із договорів фінансового лізингу підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

З матеріалів справи вбачається позивач ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, що територіально відноситься до Павлоградського районну Дніпропетровської області (а.с.27).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що умови договору фінансового лізингу №345 від 31 січня 2017 року порушують його права як споживача, тому позивач скориставшись правом, наданим йому ч. 5 ст.110 ЦПК України, предявив позов за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Суд, відкриваючи провадження у даній справі, дійшов вірного висновку про підсудність даної справи Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області, посилаючись на те, що на вищевказані правовідносини поширюються положення ст.110 ЦПК України щодо підсудності справ за вибором позивача.

Доводи апеляційної скарги про помилкове застосування судом ч.5 ст.110 ЦПК України та про те, що спір не підлягає розгляду в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області є безпідставними та не відповідають вимогам процесуального закону.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року про відкриття провадження у справі залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» - відхилити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року про відкриття провадження у справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді