АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/2478/15-ц Головуючий суддя І інстанції Остропілець Є. Р.
Провадження № 22-ц/790/1546/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів страхування
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С

за участю секретаря - Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ТОВ «Фрегат К» про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті дорожньо транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що належний йому автомобіль отримав ушкодження у ДТП, яке сталося з вини працівника ТОВ «Фрегат-К» ОСОБА_1 З урахуванням уточнень, просив стягнути на його користь з ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10 000 грн.; з ТОВ «Фрегат-К» суму відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 84 863,40 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Фрегат К» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 83 863 грн. 40 коп., 1000 безумовної франшизи. В решті у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Фрегат К» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1620 грн. 55 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати. В обґрунтування скарги посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані всі обставини справи, не досліджені всі доводи та не надано їм належної оцінки. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової авто-технічної експертизи, посилаючись на те, що в матеріалах справи міститься постанова суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП. Звертає увагу, що суд не перевірив законність підстав проведення експертного дослідження та отримання позивачем цього висновку після закриття кримінального провадження. Наполягає, що в порушення норм цивільно-процесуального законодавства судом не була розглянута заява представника ТОВ „Фрегат від 12.12.2016 року про передачу автомобіля Фольксваген після відшкодування шкоди заподіювачу шкоди - ТОВ „Фрегат-К.

ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала заперечення на апеляційну скаргу, просить про її відхилення та залишення рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія АХС №121336, власником транспортного засобу WOLKSWAGEN LT 28 державний номер НОМЕР_1 зазначено: ОСОБА_4, позов подано ОСОБА_2. Разом з тим у матеріалах справи знаходиться довіреність, зареєстрована в реєстрі за №1762 від 21.09.2011 року (дійсна по 21.09.2021року), якою ОСОБА_4 уповноважує ОСОБА_2 управляти та розпоряджатися автомобілем НОМЕР_2.

ПАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» здійснила виплату страхового відшкодування за завдану матеріальну шкоду та наданими ОСОБА_2 копії актів виконаних робіт та видаткових накладних в якості підтвердження своїх витрат на оплату ремонту автомобіля НОМЕР_2.

Судом встановлено, що 16.08.2014 р. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом VOLVO B10 державний номер НОМЕР_3, в районі перехрестя вул. Клочківська вул. Олексіївська у м. Харкові відповідно до дорожньої обстановки не вірно обрав безпечну швидкість руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_2, з послідуючим зіткненням автомобіля НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_5, чим заподіяв останнім значної матеріальної шкоди.

Постановою старшого слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_6 від 02.09.2014 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004214 від 17.08.2014 р., за наслідком розгляду обставин вказаної дорожньо-транспортною пригоди, закрито у звязку відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2014 р. у справі № 638/20105/14-п, з урахуванням постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.02.2015 р. у справі № 638/22821/14-п, за наслідками розгляду адміністративного матеріалу за вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2014 р. у справі № 638/20105/14-п та від 02.02.2015 р. у справі № 638/22821/14-п набрали законної сили.

16.08.2014 р. під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Фрегат-К» та керував транспортним засобом VOLVO B10 державний номер АХ9320В, орендарем якого є ТОВ «Фрегат-К». Зазначене підтверджено наказом про прийом на роботу, копією трудової книжки, дорожнім листом та договором оренди транспортного засобу.

На момент пригоди цивільно-правова відповідальність водія VOLVO B10 державний номер НОМЕР_3 була застрахована у ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН», на підтвердження чого наданий поліс № АІ/2708989 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 про часткову відмову від позовних вимог у відношенні ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» та заперечень ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН», наданих в процесі судового розгляду, ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» здійснила виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в межах встановленого полісом ліміту.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що розмір стягнення підтверджений належними та допустимими доказами.

Колегія суддів в повній мірі із зазначеним твердженнями погодитися не може.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди визначений висновком судової автотоварознавчої експертизи № 9735 від 03.10.2014 р., проведеної Харківським НДІ судових експертиз імені заслуженого професора ОСОБА_7, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004214 від 17.08.2014 р.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 9735 від 03.10..2014 р. розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_2 в результаті ДТП 16.08.2014 р., складає 133863,40грн. При цьому, судом відхиляються доводи представників ТОВ «ФРЕГАТ-К» та ОСОБА_1 про сумнівність вказаного висновку, оскільки його не спростовано належними та допустимими доказами по справі.

Зазначений висновок не спростований відповідачами та правильно прийнятий судом.

Так, із зазначеного висновку вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 перевищує ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження, тому величина матеріального збитку прийнята в розмірі ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження та становить 133863 грн. 40 коп.

Між тим, матеріали справи містять заяву представника ТОВ «ФРЕГАТ-К» про передачу залишків автомобіля НОМЕР_2 відповідачу після відшкодування шкоди.

Суд першої інстанції зазначену заяву не вирішив.

Водночас, згідно роз'яснень, викладених у п. п. 14, 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Із пояснень представника позивача встановлено, що автомобіль НОМЕР_2 відремонтовано та використовується за призначенням, передати автомобіль НОМЕР_2 відповідачу після відшкодування шкоди позивач бажання не виявив.

Між тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо того, що відшкодування повної вартості автомобіля до дорожньо транспортної пригоди та залишення у його власності рештків автомобіля НОМЕР_2, що мають певну вартість, призведе до неправомірного збагачення позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження розміру остаточної вартості автомобіля після дорожньо транспортної пригоди.

Судом першої інстанції представнику позивача розяснювалися наслідки ненадання таких доказів.

Між тим, клопотання про призначення відповідної експертизи суду не надійшло.

За таких обставин, розмір стягнення визначений судом першої інстанції не можна вважати обгрунтованим.

З рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди позивач погодився.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого є, згідно п.3, п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Таким чином, необхідно ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

У Х ВА Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ТОВ «Фрегат К» про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_8