Справа № 133/467/17 Провадження № 22-ц/772/2989/2017Головуючий в суді першої інстанції Воронюк В. А.
Категорія 53Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», Державного спеціалізованого підприємства «Екоцентр» про стягнення грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки, середнього заробітку за весь час затримки проведення повного розрахунку та компенсації з урахуванням індексу споживчих цін,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2017 року,

встановила:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» (далі - ДСП «Чорнобильський спецкомбінат») про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки в сумі 10522 грн, середній заробіток за затримку повного розрахунку з 29 лютого 2016 року по день фактичного розрахунку, а також компенсації з урахуванням індексу споживчих цін у розмірі 1627 грн 75 коп.

Посилається на те, що з 1 травня 2011 року по 29 лютого 2016 року вона працювала у відповідача ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» на посаді начальника економічної групи планово-економічного відділу.

29 лютого 2016 року була звільнена за п. 5 ст. 36 КЗпП у зв'язку з переведенням до Державного спеціалізованого підприємства «Екоцентр» ( далі - ДСП «Екоцентр»).

На час її звільнення з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», у неї за роботу у ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», залишилася заборгованість з виплати компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 10522 грн. Вона неодноразово зверталася до ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» із заявами виплатити їй належні компенсації, але відповідач у добровільному порядку відмовляється, чим вважає порушив їх права та законодавство про працю. Так як їй не виплатили кошти за невикористану відпустку при звільнені, тому відповідач порушив вимоги ст.ст 116,117 КЗпП України, тобто не провів з нею повний розрахунок при звільненні, а тому вона просить стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені по червень 2017 року. Крім того, за період невиплати їй коштів за невикористану відпустку їй підлягає компенсація з урахуванням індексу споживчих цін, що становить згідно розрахунку 1627грн 75коп.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року задоволено клопотання представника позивача, залучено до участі у справі як співвідповідача Державне спеціалізоване підприємство «Екоцентр».

07 серпня 2017 року позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог. Просила стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» на її користь додатково грошові кошти в сумі 1627 грн. 75 коп. як втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати ( а.с. 150).

12 жовтня 2010 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про відмову від своїх позовних вимог в частині стягнення грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки, у зв'язку перерахуванням їй відповідачем даних грошових коштів в сумі 10755 грн. 60 коп. та соціальний внесок в сумі 2366 грн. 23 коп. (а.с. 162).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 доДержавного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», Державного спеціалізованого підприємства «Екоцентр» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки проведення повного розрахунку та компенсації з урахуванням індексу споживчих цін у розмірі 1627 грн 75 коп. та витрат на правову допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Загоруйко В.І. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Представники відповідача Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» - Калачик В.М. та Шевчук В.І. апеляційну скаргу не визнали та заперечили проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просили рішення залишити без змін.

Представник відповідача Державного спеціалізованого підприємства «Екоцентр» до суду не з'явився, тому відповідно до вимог ст. ст. 74, 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у його відсутність.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів переконана, що рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам Закону повністю відповідає.

Судом установлено, що наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження (далі ДАЗВ ) від 24.11.2015 року № 128 утворене ДСП «Екоцентр» шляхом виділу з Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» (далі - ДСП «Чорнобильський спецкомбінат») та створено Державне спеціалізоване підприємство «Екоцентр « (далі - ДСП «Екоцентр ) ( а.с.28 ).

29.02.2016 року на ім'я в.о.генерального директора ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» ОСОБА_2 подала заяву про звільнення її з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» по переводу на ДСП «Екоцентр» згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України 29.02.2016 р. Невикористані дні відпустки перевести в ДСП «Екоцентр» ( а.с.30 ).

Як вбачається з копії наказу № 104-ос від 29 лютого 2016 року, ОСОБА_2 звільнена з ДСП»Чорнобильський спецкомбінат» за п.5 ст. 36 КЗпПУкраїни, у зв'язку з переведенням до Державного спеціалізованого підприємства «Екоцентр». Перевести невикористаних 40 календарних днів щорічної основної відпустки до державного спеціалізованого підприємства «Екоцентр» в порядку визначеному рішенням керівників ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», ДСП «Екоцентр» та ДСП «Північна Пуща» від 08.02.2016 р. (а.с. 8).

З копії наказу №24-ос від 29 лютого 2016 року Державного спеціалізованого підприємства «Екоцентр» слідує, що ОСОБА_2 з 01 березня 2016 року у зв'язку з переведенням прийнята на роботу на посаду провідного інженера з організації керування виробництвом в ДСП «Екоцентр» ( а.с. 14).

Також, судом встановлено, що керівники підприємств ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» та ДСП «Екоцентр» узгодили питання щодо отримання переведеними працівниками усіх днів невикористаної відпустки саме в ДСП «Екоцентр», що відображено в рішенні від 08.02.2016 року та в акті днів компенсації невикористаної відпустки звільненого персоналу за переведенням, у якому є дані про наявність у ОСОБА_2 40 календарних днів невикористаної відпустки на суму 10522 грн. ( а.с.9, 31-32 ).

Відповідно до вимог ст. 74 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати

Згідно ст. 81 КЗпП України, за бажанням працівників, переведених на роботу з одного підприємства, установи, організації на інше підприємство, в установу, організацію, які не використали за попереднім місцем роботи повністю або частково щорічну основну відпустку і не одержали за неї грошової компенсації, щорічна відпустка повної тривалості надається до настання шестимісячного терміну безперервної роботи після переведення.

Якщо працівник, переведений на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, повністю або частково не використав щорічні основну та додаткові відпустки і не одержав за них грошову компенсацію, то до стажу роботи, що дає право на щорічні основну та додаткові відпустки, зараховується час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи.

Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника його виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено, підтверджується доказами у справі та сторонами не заперечується, що при переведені позивача ОСОБА_2 на новостворене підприємство ДСП «Екоцентр« ДСП«Чорнобильський спецкомбінат» провів з нею повністю розрахунок та їй були виплачені всі необхідні виплати в день звільнення, крім коштів за невикористані дні відпустки, а тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, тому дана обставина вважається доведеною.

Невикористані дні відпустки за її заявою ОСОБА_2 за її бажанням були переведені на новостворене підприємство ДСП «Екоцентр» про що підприємствами були узгоджені питання про передачу коштів для оплати відпусток та компенсацій за відпустки звільненому персоналу за переведенням до ДСП «Екоцентр», повна інформація про кількість днів невикористаної відпустки та розмір грошової компенсації працівникам, звільненим з ДПС «Чорнобильський спецкомбінат» за переведенням до ДСП «Екоцентр» наявна у останнього, куди надано примірник акту компенсації невикористаної відпустки.

Таким чином судом встановлено, що ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» при переведені ОСОБА_2 на новостворене підприємство провів їй всі необхідні виплати, спору про розмір виплачених позивачу коштів не було, а отже вимоги позивача про виплату їй середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені є безпідставними .

Як вбачається з платіжного доручення № 909 від 17.05.2017 року, ДСП «Чорнобильський спец комбінат» перерахувало до ДСП «Екоцентр» для виплати компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_2 13121 грн. 83 коп. (а.с.87,88). Проте, зазначені кошти 18.05.2017 року було повернуто в ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» як невірно розрахованих ( а.с. 91).

З Платіжного доручення №1048 від 06.06.2017 року вбачається, що ДСП «Чорнобильський спец комбінат» повторно перерахувало кошти до ДСП«Екоцентр»для виплати компенсації за невикористану відпустку звільненим працівникам по переводу, у тому числі і ОСОБА_2 13121 грн. 83 коп. ( а.с.96, 97 ).

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції встановив та виходив з того, щоданий позов є необґрунтований, з моменту переведення до ДСП «Екоцентр» днів невикористаних відпусток ОСОБА_2, саме це підприємство має здійснювати реалізацію трудових прав ОСОБА_2 з питань отримання відпустки чи компенсації за невикористані дні відпустки, а також здійснювати нарахування компенсації внаслідок збільшення індексу споживчих цін, оскільки з боку ДСП « Чорнобильський спецкомбінат» вже не можуть бути застосовані положення ч.1 ст. 24 ЗУ «Про відпустки«. ОСОБА_2 на час ухвалення даного рішення не писала до ДСП «Екоцентр» заяви про надання їй днів невикористаної відпустки чи компенсації за ці дні, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення компенсації внаслідок збільшення індексу споживчих цін є передчасними .

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги та критично оцінює посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що, не дивлячись на перерахування ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» грошової компенсації за невикористані відпустки в розмірі 13121,83 грн. на рахунок ДСП «Екоцентр», ОСОБА_2 даних коштів на сьогоднішній день не отримала, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду справи позивач ОСОБА_2 особисто подала до суду заяву про відмову від позову в частині стягнення з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» коштів за невикористані дні відпустки в розмірі 10 755 грн. 60 коп., оскільки зазначені кошти були перераховані ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», а тому ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 12.10.2017 року прийнято відмову позивача від позову в частині стягнення коштів з ДСП«Чорнобильський спецкомбінат» в розмірі 10 522 грн. 60 коп. за невикористані дні відпустки та провадження по справі у цій частині закрито.

Не може погодитись колегія суддів з посиланням позивача в апеляційній скарзі на те, що вона будь-якої письмової заяви про перерахування суми компенсації на нове місце роботи не писала, оскільки зазначене повністю спростовується наявною у матеріалах справи її письмовою заявою від 29.02.2016 року на ім'я в.о. генерального директора ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» про звільнення її з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» по переводу на ДСП «Екоцентр» згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України 29.02.2016 р. Невикористані дні відпустки просить перевести в ДСП «Екоцентр» (а.с.30). Таким чином судом встановлено, що перед звільненням з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» за п.5 ст. 36 Кодексу законів про працю України ОСОБА_2 у своїй письмовій заяві чітко вказала про свій намір отримати усі дні невикористаної відпустки на новому підприємстві.

Зазначеними підприємствами були узгоджені питання про передачу коштів для оплати відпусток та компенсацій за відпустки звільненому персоналу за переведенням до ДСП «Екоцентр», про що відображено у відповідному рішенні та Акті. Повна інформація про кількість днів невикористаної відпустки та розмір грошової компенсації працівникам, звільненим з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» за переведенням до ДСП «Екоцентр», є в ДСП «Екоцентр», куди надано примірник акту компенсації невикористаної відпустки.

З листів ДСП «Чорнобильський спец комбінат», щодо виплатити компенсацію за невикористані відпустки позивачам вбачається, що при звільненні у зв'язку з переведенням позивачів на інше місце роботи, всі позивачі своє бажання перевести дні невикористаних відпусток виявили при написанні заяв.

Позивач не надала суду належних доказів її звернення за виплатою компенсації за не використану відпустку до ДСП «Екоцентр».

На підтвердження своїх посилань апелянт також не надала належних та допустимих доказів того, що вона не надавала письмової згоди на перерахування грошової компенсації за невикористані відпустки на рахунок ДСП «Екоцентр».

Таким чином, посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідач ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» взагалі не виконував будь-яких зобов'язань по виплаті їй та колишнім працівникам цього підприємства даної компенсації є безпідставними та необґрунтованими, повністю спростовуються запереченнями представників відповідачів у справі.

Надані в суді апеляційної інстанції додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Загоруйка В.І. колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки їх зміст свідчить про фактичне доповнення до поданої позивачем апеляційної скарги, яке згідно вимог ч. 1 ст. 300 ЦПК України може бути подано особою, яка подала апеляційну скаргу протягом строку на апеляційне оскарження.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Колегія суддів переконана, що такі висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального закону, а також встановленим обставинам справи. Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права, тому, висновків суду вони не спростовують.

За таких обставин колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та переконана, що дане рішення є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги, що наведені на їх обґрунтування, висновків суду належними та допустимими доказами не спростовують і не дають підстав для висновку про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду у даній справі підлягає залишенню без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом: