Справа № 185/6427/17
Провадження № 6/185/276/17
У Х В А Л А

29 листопада 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Зінченко А.С.

за участю секретаря Пожидаєвої Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Павлоград заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить замінити стягувача ПАТ «КБ «Правекс-Банк» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 2-6838-11 від 11 квітня 2011 року.

Зі змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що 11 квітня 2011 року Київським районним судом м. Донецьк ухвалено рішення № 2-6838-11, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2259-054/07Р від 11.08.2007 року у розмірі 85613,59 грн.

31.05.2017 року між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2259-054/07Р від 11.08.2007 року укладеним між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

У судове засідання сторони, будучи повідомленими, не зявилися, а тому суд у відповідності до ч.2 ст.378 ЦПК України вирішив розглянути справу за відсутності не з?явившихся осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження ВССУ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 "Про визначення підсудності справ" визначено, що Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області підсудні справи, які були підсудні Київському районному суду м. Донецька.

11 квітня 2011 року Київським районним судом м. Донецьк ухвалено рішення № 2-6838-11, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2259-054/07Р від 11.08.2007 року у розмірі 85613,59 грн. Зазначене судове провадження відновленно в частині рішення від 11.04.2011 року рішенням Павлоградськогом міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.11.2017 року.

31.05.2017 року між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2259-054/07Р від 11.08.2007 року укладеним між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва. Кредитор не може бути змінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов?язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов?язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов?язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються Іменем України і є обов?язковими до виконання на всій території України. Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є обов?язковість рішень суду.

Оскільки ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" допускає правонаступництво у виконавчому провадженні, тому у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Частиною 1 статті 378 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони, суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Отже, після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що заява є такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.210,368, 378ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача його правонаступником - задовольнити.

Замінити стягувача ПАТ «КБ «Правекс Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі № 2-6838-11 за позовом ПАТ «КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

Ухвала суду може бути оскаржена в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції до апеляційного суду Дніпропетровської області, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п?яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3