Справа № 461/1817/17
Провадження № 2/461/805/17
УХВАЛА

іменем України

12.05.2017 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна інформаційна корпорація» про визнання недостовірною інформацію, стягнення матеріальної та моральної шкоди

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна інформаційна корпорація» про визнання недостовірною інформацію, стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що відповідачем розповсюджено неправдиву інформацію, яка оприлюднена 01.02.2017 року на телеканалі «ЗІК» в програмі «Брат за Брата» у випуску «Фінансова піраміда Хелікс», внаслідок чого позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду. Зазначив, що ОСОБА_4, як фізичній особі-підприємцю завдано матеріальну шкоду в розмірі 54763,00 грн. Окрім того, стверджує, що позивачу завдано моральну шкоду в розмірі 110000,00 грн. На підставі вищевикладеного просить позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні заявив усне клопотання про закриття провадження у справі у звязку із тим, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач є фізичною особою-підприємцем, про що свідчать матеріали цивільної справи. Відтак, вважає, що даний спір підлягає розгляду в господарському судочинстві.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечила. Зокрема зазначила, що позовна заява подана фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем. Просила у задоволенні вказаного клопотання відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктивний склад такого спору (однією зі сторін у справі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до п.п.1, 2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємством, а субєкт підприємства підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Вирішуючи питання про те, чи є правовідносини господарським, а спір господарським, необхідно виходити з визначень, наведених у статті 3 ГК України, відповідно до якої, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі субєкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Так, позивач ОСОБА_4 є зареєстрованим у встановленому порядку фізичною особою, яка здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набув статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

За приписами частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. За своєю правовою природою право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам, оскільки це право може бути використано господарюючим суб'єктом (підприємцем) як спосіб судового захисту щодо поширення інформації, яка шкодить його діловій репутації.

Так, у своїй позовній заяві позивач зазначає, що інформація, яка містилась у відео, не відповідала дійсності, що завдало матеріальну та моральну шкоду репутації позивача, як фінансового експерта (а.с.1, абз.2 мотивувальної частини позовної заяви).

У матеріалах справи наявний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець та надає фінансові послуги. Зокрема, його видами діяльності є інші види освіти, допоміжна діяльність у сфері освіти, посередництво за договорами по цінних паперах або товарах, діяльність страхових агентів і брокерів, тощо (а.с.61-64).

Окрім того, у матеріалах справи наявна виписка про рух коштів по рахунку від 01.03.2017 року, згідно якої рахунок відкрито на ФОП ОСОБА_4 (а.с.17).

Інформація, яку просить ОСОБА_4 визнати недостовірною, знаходиться виключно в прямому причиновому зв'язку з його підприємницькою діяльністю та має намір захистити його інтереси як фізичної особи-підприємця, який являється послугами фінансовим експертом, що і було предметом опублікованої інформації.

Таким чином, спір з приводу поширення недостовірної інформації про діяльність ФОП ОСОБА_4 виник між фізичною особою-підприємцем та юридичною особою, а тому даний спір підсудний господарському суду.

Відповідно до статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до частини першої статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

У постанові від 30.11.2004 зі справи N 18/62 Верховним Судом України з посиланням на приписи статті 124 Конституції України,статті 22 Закону України "Про судоустрій", статей 24, 236 та 254 ЦК України, статей 1 та 21 ГПК України викладено правову позицію, відповідно до якої сторонами у господарському судочинстві можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 ГПК України, а отже усі спори між юридичними особами підвідомчі господарським судам, крім винятків, прямо визначених законом.

За таких обставин, виходячи зі змісту відносин, що склалися між сторонами, та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що даний спір є господарсько-правовим та підлягає розгляду у відповідному суді господарської юрисдикції.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна інформаційна корпорація» про визнання недостовірною інформацію, стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідно закрити.

Керуючись ст.ст.205, 208, 210 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна інформаційна корпорація» про визнання недостовірною інформацію, стягнення матеріальної та моральної шкоди закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом пяти днів з моменту її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.