СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим з урахуванням пояснень представника заявника в судовому засіданні, що відповідач належним чином не був повідомленим про розгляд справи відповідно до положень ст.74 ЦПК України та з незрозумілих причин в рішенні суду відображено, що позивач нібито відправляв до звернення до суду із цим позовом вимогу відповідачам про дострокове погашення заборгованості, в той час як в матеріалах справи відсутні відповідні підтверджуючі документи. Крім того, зауважила, що насправді, відповідач ОСОБА_3 є поручителем, а ОСОБА_4 основним боржником за кредитним договором. Заявила, що ці дві особи вже давно не підтримують відносини, відтак є незрозумілим претензії банку до ОСОБА_3, при цьому, визнала, що відповідний договір поруки він укладав, припустила, що строк дії останнього вже закінчився, проте з відповідним позовом до суду ОСОБА_3 не звертався.

Щодо неповідомлення про дати судових засідань у справі, то заявила, що дійсно влітку 2015 року відповідач особисто отримав повідомлення про виклик до суду, проте стверджувала, що це не було повідомлення, а в конверті знаходився чистий аркуш паперу. На питання суду, чим він це може підтвердити, і чому тоді розписався в отриманні виклику до суду, відповіді не надала. Також залишилося незрозумілим, чому за таких обставин відповідач протягом наступних 1,5 років не звертався до суду для з'ясування питання свого виклику до суду.

Другий відповідач та представник банку в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Їх неявка не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Заслухавши представника заявника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 232 ЦПК України передбачено імперативне правило, згідно якому заочне рішення може бути скасовано судом за заявою відповідача, при чому закон вимагає наявності двох складових одночасно: відповідач не з`явився в судове засідання з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.74 ЦПК України шляхом направлення кореспонденції на адресу свого зареєстрованого місця проживання (а.с.54, 74), отримав виклик до суду, що підтверджує його власноручний підпис, що також не оспорювало ся представником, при чому таке повідомлення він отримав завчасно, відтак доводи про те, що відповідач не знав про наявність в суді зазначеної справи матеріалами справи не підтверджені. Посилання на отримання чистого аркушу паперу замість судового повідомлення суд вважає неспроможним.

Щодо доводів про те, що відповідач не отримав лист банку із вимогою про дострокове повернення кредитних коштів, то це спростовано положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України, згідно яким право банку вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних до сплати відповідно до ст.1048 ЦК України, і звернення за для цього до суду, не може бути поставлено у залежність від отримання відповідачем такової вимоги.

Суд приходить до висновку, що заявником/відповідачем не надано суду і доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а зазначені заявником обставини вже були предметом розгляду суду першої інстанції під час ухвалення рішення по цій справі і їм була надана відповідна оцінка.

А тому, суд вважає, що докази і обставини, на які посилається представник заявника у своїй заяві, не мають істотного значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим і відсутні підстави для перегляду заочного рішення.

Відтак підстав для перегляду заочного рішення не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк