Справа № 639/16/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного Товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки недійсним, суд -

В С Т А Н О В И В:

12.01.2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2 за договором надання споживчого кредиту , процентів, нарахованих за користування кредитом та пені у солідарному порядку.

02.03.2015 року та 05.03.2015 року позивачем подано до суду заяви про уточнення позовних вимог.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 19.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (надалі- Банк) та ОСОБА_1 (надалі Відповідач-1) укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (надалі-Кредитний договір). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями ЦК України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до умов кредитного договору, Позивач надав Відповідачу-1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 45 000,00 шв. франків 00 сантимів, а Відповідач-1 зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19.06.2028 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 8,99 % річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань Відповідача-1 за Кредитним договором, між Позивачем та ОСОБА_2 (надалі-Відповідач-2) було укладено Договір поруки № 0-П від 19.06.2007 року (надалі-Договір поруки). Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі за виконання Позичальником усіх зобовязань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність Позичальника та Поручителя є солідарною. Відповідно до п. 2.2. Договору поруки, у випадку невиконання Позичальником його зобовязань за Кредитним договором, Позивач має право предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Згідно п. 8.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, Відповідач сплачує Позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обміннім курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Таким чином, станом на 02.12.2014 року заборгованість Відповідача-1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування в розмірі 38,335 шв. франків, 45 сантимів, з яких:

-38 042,56 шв. франків заборгованість за кредитом;

-292,89 шв. франків - заборгованість за процентами;

-1 437,70 шв. франків пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

-1 582,20 шв. франків пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак, станом Відповідачі свої зобовязання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконують.

26.02.2015 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 у позовній заяві посилався на те, що 06.02.2015 року ним було отримано позовну заяву з додатками до неї, відповідно до якої ПАТ «УкрСиббанк» намагається стягнути солідарно з нього та ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 38 335,45 шв. франків, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. Отримання вищезазначеної позовної заяви стало для нього повною несподіванкою, оскільки він жодним чином не причетний до отримання ОСОБА_1 споживчого кредиту та не підписував договір поруки. ОСОБА_2 зазначив, що він познайомився з ОСОБА_1 на початку 2000-х років, останній працював разом з його братом, періодично зявлявся у їх компанії, був відомий як гарний спеціаліст по програмі ІС. На протязі деякого часу він разом з ОСОБА_1 обслуговували одну фірму, стикували програму обліку, написану ним, з бухгалтерською програмою ІС. В середині 2007 року ОСОБА_1 попросив у нього поміч в отриманні кредиту на купівлю квартири, а саме стати поручителем. Не знаючи в чому саме полягає поручительство, він погодився, зі слів ОСОБА_1 це була лише формальність. В призначений день ОСОБА_1 заїхав за ним на власній машині і вони поїхали до відділення банку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, 6. Надалі, по приїзду до відділення банку, робітники відділення почали оформлювати відповідні документи для оформлення кредиту, а йому надали можливість ознайомитись з договором про надання споживчого кредиту, який повинен був підписати ОСОБА_1 Потім ОСОБА_2 надали для ознайомлення та підписання договір поруки, після ознайомлення з яким він зрозумів, що не готовий нести таку відповідальність разом з ОСОБА_1 у випадку, якщо останній не буде виконувати належним чином умови договору кредиту та відмовився його підписувати. Після чого ОСОБА_1 почав вмовляти його підписати договір поруки, сказав, що достроково погасить кредит та, що це проста формальність і з нього ніхто нічого не буде вимагати. На що ОСОБА_2 відповів, що раз це проста формальність, то нехай він сам підписує договір та після чого покинув відділення банку. ОСОБА_2 звернув увагу на те, що в матеріалах справи знаходиться копія договору поруки від 19.06.2007 року, укладеного між ним та ПАТ «УкрСиббанк», яку було долучено до позову у якості обґрунтування вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 19.06.2007 року. Однак вказаний договір поруки він не підписував, відтак даний договір поруки слід визнати недійсним.

У судовому засідання представник позивача за первісним позовом ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_4 позов підтримала у повному обсязі та надала пояснення відповідні вищенаведеному, зустрічний позову ОСОБА_2 не визнала.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення первісного позову ПАТ «УКСиббанк», посилаючись на те, що ОСОБА_2 договір поруки від 19.06.2007 року не укладався та не підписувався. Зустрічний позов підтримала та надали пояснення відповідні вищенаведеному.

Суд, вислухав пояснення сторін та їх представників , дослідивши матеріали справи, вважає , що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

19.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСббанк» - з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов кредитного договору , позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 45 000 швец.фр. а відповідач ОСОБА_1 зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19.06.2028 року та сплачувати протягом 30 календарних днів , рахуючи з дати видачі кредиту , проценти за користування кредитом у розмірі 899% пічних.

Як зазначає позивач , з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором , між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №0-ІІ від 19.06.2007 року . Відповідно до умов Договору поруки , поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі за виконання Позичальником усіх зобовязань , що виникли з Кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував той факт, що між ним та позивачем було укладено Договір поруки поруки №0-ІІ від 19.06.2007 року. Зазначив , що після ознайомлення з вищевказаним договором, відмовився його підписувати, оскільки його не влаштовували умови договору.

Доводи відповідача ОСОБА_2 підтверджуються висновком судово-почеркознавчої експертизи №535/3182 від 16.03.2017 року, згідно висновку якої підписи від імені ОСОБА_2 в договорі поруки №-П від 19.06.2007 року : на лицевій стороні документа , в графі «Поручитель», в рядку «(підпис/М.П.)», на зворотній стороні документа , в графі «Поручитель» , в рядку «(підпис)»,- виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_2.

Не погодившись з позовом ПАТ «УкрСиббанк» до нього про стягнення солідарно з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом про визнання договору поруки поруки №-П від 19.06.2007 року недійсним, з тих підстав , що такий ним не укладався та не підписувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України , правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі, а відповідно до ч. 2 ст 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання , вчинений із недодержанням письмової форми ,є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України , правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі , якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. ч..1,3,4 ст. 203 ЦК України , зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі , встановлений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України , підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно висновку якої підписи від імені ОСОБА_2 в договорі поруки №-П від 19.06.2007 року : на лицевій стороні документа , в графі «Поручитель», в рядку «(підпис/М.П.)», на зворотній стороні документа , в графі «Поручитель» , в рядку «(підпис)»,- виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_2.

Оскільки договір поруки №№-П від 19.06.2007 року , ОСОБА_2не підписувався , можна дійти висновку про відсутність волевиявлення у останнього на вчинення вищевказаного договору поруки. Не підписання договору поруки стороною (ОСОБА_2 ), свідчить про той факт,що у сторін договору поруки не було досягнуто згоди щодо його істотних умов, а тому даний договір слід визнати недійсним.

Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Цивільним кодексом передбачено можливість визначення зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково, та стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.06.2007 року с ОСОБА_1 у визначеній сумі.

Пленум Верховного Суду України в абзаці третьому пункту 14 постанови від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 Цивільного кодексу України).

У зв'язку з наведеним не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.

З огляду на те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті стягнення процентів за банківським вкладом (стаття 1061 Цивільного кодексу України) здійснюється також в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості саме у визначеній договором іноземній валюті, тому заборгованість підлягає стягненню у сумі визначеній у іноземній валюті.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 526, 527, 610, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750) з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість за кредитним договором №0 у розмірі 38 335 швейцарських франків 45 сантимів, з яких 38 042 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 292,89 швейцарських франків заборгованість за процентами, 1 437,70 швейцарських франків пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 1 582,20 швейцарських франків - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750) з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати Договір поруки №-П від 19 червня 2007 року укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 - недійсним.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова