Справа № 137/1483/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2017 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,

за участю: секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_2. Після смерті матері позивач прийняв спадщину, однак отримав відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1. По причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємець, не може набути право власності на майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, натомість, його представник ОСОБА_3 уповноважений представляти інтереси позивача у суді на підставі довіреності серії НАР № 263728 виданою 14.08.2015 р. (а.с. 16), надав через канцелярію суду заяву якою просить: справу розглянути без його участі; позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити; витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем (а.с. 40).

Представник відповідача - Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області у судове засідання також не з'явився, однак до суду надійшла заява, про те, що відповідач позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Просить справу розглянути без представника сільської ради (а.с. 26).

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданим 23.01.2014 р. виконавчим комітетом Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Наявність родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_2 та спадкоємцем ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 12.02.1969 р. Ново-Костянтинівською сільською радою Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 51 (а.с.06).

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, виданим 06.07.1989 р. Літинецькою сільською радою Літинського району Вінницької області пояснюється зміна прізвища спадкодавця із «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» (а.с. 7).

Згідно довідки за № 679 від 21.09.2017 р., виданої виконавчим комітетом Дяковеьцкої сільської ради Літинського району Вінницької області, за померлою ОСОБА_2 рахується житловий будинок з з прибудовами за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Довідкою виконавчого комітету Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області за № 680, від 21.09.2017 р., зазначено, що за померлою ОСОБА_2 рахується земельна ділянка орієнтованою площею, 0, 31 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 в тому числі: ріллі 0,25 га., під будівлями 0,02 га, під садом 0,04 га. Земель спецпризначення немає (а.с. 13).

Відповідно до довідки за № 681 від 21.09.2017 р. виданої Дяковецькою сільською радою Літинського району Вінницької області, згідно з погосподарської книги за 2010-2015 рр., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на день смерті проживала та була зареєстрована та являлась головою домогосподарства за адресою АДРЕСА_1. За даною адресою зареєстрована та проживала одна (а.с. 14).

Згідно листа від 03.10.2017 р. за № 1676/02-14, який надіслано державним нотаріусом Літинської державної нотаріальної контори, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по причині відсутності правовстановлюючих документів та роз'яснено про можливість звернення до суду для захисту своїх прав (а.с. 15).

Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за АДРЕСА_1, будинок побудовано у 1950 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 33,8 кв.м., допоміжною площею 20,1 кв.м., веранди літера «а», ганку, погребу «п/Б», воріт № 2, хвіртки № 3. Правовстановлюючі документи відсутні(а.с. 8-10).

При прийнятті рішення судом також враховано відсутність інших можливих спадкоємців (а.с. 36).

Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. ( Інструкція Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. ( Державно архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач ОСОБА_1 не може нотаріально оформити свої спадкові права, а інші спадкоємці відсутні, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті його матері ОСОБА_2, та складається з житлового будинку із по господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

При зверненні до суду представник позивача у своїй заяві зазначив, що витрати зі сплати судового збору просить з відповідача не стягувати (а.с. 40). За наведених обставин суд вважає, що судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 197, 213-215 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 33,8 кв.м., допоміжною площею 20,1 кв.м., веранди літера «а», ганку, погребу «п/Б», воріт № 2, хвіртки № 3., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.