Справа № 202/6645/17
Провадження №2/202/2908/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 грудня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову позивач в своїй позовній заяві зазначив, що 21.10.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 був вчинений виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1 119 657 грн. 70 коп. Вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягаю виконанню, так як він вчинений з порушенням закону, а саме: нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не враховано, що зазначену у виконавчому написі від 21.10.2015 року заборгованість вже було стягнуто заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2015 року та наразі зазначене рішення оскаржується у Апеляційному суді Дніпропетровської області. Крім цього, вважає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який не може вважатися доказом безспірної заборгованості боржника перед стягувачем та поза межами строків позовної давності, так строк за який проводиться стягнення на підставі виконавчого напису - 8 років 14 днів, а саме з 21.09.2007 року по 05.10.2015 року. У звязку з чим, просив визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 21.10.2015 року та зареєстрований в реєстрі №5779 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 1 119 657 грн. 70 коп. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої просив розглянути цивільну справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з'явився, поштою надіслав письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач помилково дійшов до висновку про спірність заборгованості. Виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства та на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості, у звязку з чим, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідно до заяви, надісланої електронною поштою та отриманої судом 08.12.2017 року просив розглядати цивільну справу за його відсутності, у задоволенні позову відмовити.

Третя особа, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилась, поштою надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNC0GK00000146, відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит в строк з 21.09.2007 року по 21.09.2022 року в розмірі 18400 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця і період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 206,10 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банк "ПриватБанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором № DNC0GK00000146 від 21.09.2007 року станом на 15.01.2015 року в розмірі 46639,73 доларів США, що відповідає 735508,53 гривень та складається з наступного: 15115,62 доларів США - заборгованість за кредитом, 10269,05 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2068,95 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 16965,17 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, штраф (процентна складова) - 2220,94 доларів США.

ОСОБА_1 заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року оскаржене, що підтверджується ухвалою судді апеляційного Дніпропетровської області ОСОБА_5 про відкриття апеляційного провадження від 20.06.2017 року. Рішення не набрало чинності.

21 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим № 5779, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1 117 957 грн. 70 коп., які складаються з наступного: 5115,62 доларів США - заборгованість за кредитом, 11 876, 38 доларів США - заборгованість по відсоткам, 2 356, 95 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 21 028, 85 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, штраф (фіксована частина) 11, 83 доларів США, штраф (процентна складова) - 2468,89 доларів США., що становить 52858,52 доларів США, які є його боргом за кредитним договором № DNC0GK00000146 від 21.09.2007 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк». Витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису становлять 1 700,00 грн. Отже, всього, з урахуванням витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису стягнуто 1 119657 грн.70 коп. Строк за який провадиться стягнення вісім років чотирнадцять днів, а саме з 21.09.2007 року по 05.10.2015 року ( а.с.35).

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Оскільки виконавчий напис нотаріусом виконано як стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, до спірних правовідносин застосовується п. 2 Переліку № 1172, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У п. 2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотеко держателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Отже, слід встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20.05.2015.

Статтею 60 ЦПК України на сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Однак суду як відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» так і третьою особою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 не надано жодних доказів в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, якими би спростовувалися доводи позивача, так, лише зазначено представником відповідача в запереченнях, що банком надані приватному нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості,а оскільки сторони написали заяви про розгляд справи без їх участі, то суд ухвалює рішення на наявних доказах.

Як вбачається із матеріалів справи, спір про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.09.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», за позовом банку до ОСОБА_1 розглядався в суді. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року позов банку задоволено й постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредиту в розмірі 15 115,62 доларів США, заборгованість по процентах у сумі 10269, 05 доларів США, пені 16965,17 доларів США та 2220,94 доларів США штраф процентна складова.

Зазначене рішення суду не набрало чинності та наразі цивільна справа знаходиться на розгляді в Апеляційному суді.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 не погоджувався з розміром нарахованої заборгованості, розміру штрафів та пені, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, зі строком їх нарахування.

Отже, враховуючи, що приватним нотаріусом не надано суду доказів на підтвердження того, що письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором позивач отримував, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення, тому у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості задля задоволення вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк».

Щодо стягнення за виконавчим написом нотаріуса заборгованості поза межами строку позовної даності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як встановлено судом, за кредитним договором від 21.09.2007 року позивач отримав кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії зі сплатою щомісячними платежами у погашення кредиту та кінцевим строком повного погашення кредиту 21.09.2022 року, щомісячний платіж 206,10 дол. США. Таким чином, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в цілому після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст. ст. 257, 261 ЦК України висловлена Верховним судом України у справах № 6-95цс14 та № 6-127цс14.

Як визначено у п.п. 3.3., 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Отже, неможна стверджувати, що виконавчий напис вчинений 21.10.2015 року у межах трирічного строку давності лише щодо повернення кредиту в цілому, але не стосовно інших кредитних зобовязань щомісячних платежів та відсотків.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Вчиняючи 21.10.2015 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку стосовно зобовязань з погашення відсотків минуло більше трьох років загальної позовної давності, а по пені минуло більше одного року спеціальної давності. Дані строки банк на день вчинення виконавчого напису частково пропустив.

Отже, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 не врахувала те, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням строків позовної давності, які встановлені у ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчий напис від 21.10.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 5779, вчинений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 52858,52 доларів США, що в еквіваленті до курсу гривні становить 1 117 957,70 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись: ст.8,19,41,55 Конституції України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів , ст.ст.11,15,27, 60, 61, 88, 169, 212-215 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 21 жовтня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за №5779 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 1 119 657 грн. 70 коп. на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства КБ «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 акціонерного товариства КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар