Справа № 591/3753/17
Провадження № 2/591/2116/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Бурда Б.В.
при секретарі - Сітало Я.В..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач тривалий час, з донькою спільно не проживає та не спілкується, не цікавиться її життям, аліменти не сплачує. Зазначила, що відповідач тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по та не приділяють доньці батьківської уваги та турботи. Вважає, що відповідач не виконує покладені на нього обовязки по вихованню дитини, а тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки.
В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що з 2008-2009 року відповідач усунувся від виховання дитини.
Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради позов підтримала в повному обсязі і пояснила, що з урахуванням, того що відповідач не виконує покладені на нього обовязки по вихованню дитини, з урахуванням інтересів дитини можливо позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових викликів за зареєстрованим місцем проживання. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі поданих суду доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника 3-ї особи, дослідивши подані докази, вважає позов обґрунтованим з огляду на таке.
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про народження дитини, копією рішення суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Також встановлено, відповідач, який є батьком неповнолітньої ОСОБА_3, в порушення вимог ст. 150 Сімейного Кодексу України, тривалий час (з 2009 року) не цікавляться життям доньки, ухиляються від участі в вихованні дитини та її утриманні, не приділяють їй батьківської уваги та турботи.
Вказані обставини підтверджуються висновком Служби у справах дітей Сумської міської ради та поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні.
З висновку службу у справах дітей вбачається, що в ході розгляду справи вони провели спілкування з батьком, який заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, але інших пояснень представнику органу опіки та піклування не надав. Служба у справах дітей вважає, що відповідач не бере участі у вихованні доньки, самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків. Вважають за можливе позбавити відповідача батьківських прав.
Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що знає сторони тривалий час. В даний час вона підтримує стосунки лише з позивачем. Пояснила, що відповідач не цікавився життям дитини та не допомагає фінансово, сама дитина не бажає спілкуватися з батьком. Відповідача цікавить лише алкоголь. Востаннє бачила відповідача років 5 чи 6 назад.
Донька сторін ОСОБА_3 , будучі допитаною у якості свідка за клопотанням позивача суду пояснила, що раніше батько її водив до шкоди, гуляв з нею та допомагав їй з навчання, але це було приблизно до 4 класу. Після цього, батько став зловживати алкоголем, бив її та ображав. Востаннє батьком бив її, коли вона навчалася у 9 класі. Вона відвідує бабусю (матір відповідача) де інколи зустрічається з батьком, який продовжує її ображати та принижувати. Вони з матірю інколи виїжджають за кордон, але для отримання дозволу батько вимагає ставити на коліна, вибачатися та принижуватися перед ним. Пояснила, що подати позивача позов про позбавлення батька батьківських прав попросила вона.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування.
Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.
З встановлених судом фактів вбачається, що дитина проживає разом із матірю, позивач самотужки піклується про дитину та постійно займається вихованням доньки, а батько самоусунувся від виховання дитини та нехтує батьківськими обов'язками: не піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, не поважає гідність дитини.
За положеннями ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У відповідності до п. 2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Встановлено, що Рішенням Зарічного районного суду від 31.01.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дитини.
Враховуючи встановлені судом фактичні обставини, що наведені вище, суд вважає, що відповідач, якій тривалий час ухиляється від виконання своїх обовязків, передбачених ст. 150 СМ України, по вихованню дитини, має бути позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки, а відтак позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 210, 212 215, 224 ЦПК України, суд, -
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може подати до Зарічного районного суду м. Суми заяву про його перегляд.
Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя