Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/299/17
Номер провадження: 2/511/323/17
16 травня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Бобровська І. В.,
при секретарі - Півоварові В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 14.04.1972 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем давно припинено, подружжя проживають окремо, відповідач добровільно розірвати шлюб не бажає.
В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Позивачка до суду не з'явилася, залишивши заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та з проханням справу розглянути у її відсутність, позов задовольнити, ухвалити заочне рішення по справі (а.с.25).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, на підставі ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Текст оголошення у пресі наявний в матеріалах справи.(а.с.23,24)
В порядку ст.224-226 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Судом встановлено, що 14 квітня 1972 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданим 14.04.1972 року Відділом запису актів громадського стану м. Роздільна Одеської області, актовий запис №41 (а.с.7).
Спільне життя з відповідачем не склалось, через постійні конфлікти, які виникали через образи та інше, внаслідок чого з 1987 року в них припинились шлюбні стосунки та вони перестали вести спільне господарство.
Позивач на розірвання шлюбу згоден та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Майнові суперечки між сторонами відсутні.
В порядку ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги те, що сторони не проживають разом з 1987 року.
Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Враховуючи те, що сторони проживають окремо з 1987 року, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Судовий збір по справі складає 640,00 грн., який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.
На підставі ст.ст.105,110,112 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстр ований 14 квітня 1972 року Відділом (бюро) запису актів громадського стану м. Роздільна Одеської області, актовий запис №41 - розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище: чоловіка - ОСОБА_2, жінки - ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Бобровська