Справа пр. №2/756/5503/17
У Х В А Л А

14 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними в частині покупця, переведення прав і обов'язків покупця та визнання майна об'єктами спільної сумісної власності подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними в частині покупця, переведення прав і обов'язків покупця та визнання майна об'єктами спільної сумісної власності подружжя ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Андрейчука Т.В. від 02 листопада 2017 року була залишена без руху відповідно до ст. 121 ЦПК України, оскільки позивачем не дотримано вимог ст. 119 ЦПК України, а саме: позивачем не зазначено ціну позову, хоча ним заявляється вимога майнового характеру про визнання спільною сумісною власністю наступного нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 квартири АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,0036 га для будівництва індивідуальних гаражів, на якій знаходиться гараж; дачного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, кадастровий номер НОМЕР_1. Так, ОСОБА_1 слід було вказати ціну позову, виходячи з дійсної вартості майна, яке позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя з посиланням на докази на підтвердження зазначених обставин.

Також ОСОБА_1 хоч і додає до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 8000,00 грн., проте судовий збір сплачений ним не в повному обсязі, незрозуміло, за які саме вимоги позивачем сплачено судовий збір, чому саме у вказаному розмірі та чим він керувався при здійсненні розрахунку судового збору.

Таким чином, позивачеві слід було надати докази сплати судового збору окремо за кожну з вимог майнового та немайнового характеру, враховуючи ставки судового збору, встановлені ст. 4 Закону України "Про судовий збір", та ціну позову, визначену, виходячи з дійсної вартості майна, яке позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя.

Крім того, позивачем не зазначено посилання на докази на підтвердження вартості кожного з об'єктів нерухомого майна, яке позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя (зокрема, відсутні висновки про вартість нерухомого майна станом на 2017 рік тощо), враховуючи те, що даний позов має розглядатись за правилами виключної підсудності, встановленими ст. 114 ЦПК України.

Позивачеві суддею був наданий строк на усунення недоліків у термін до 13 листопада 2017 року, але не пізніше п'яти днів з дня отримання ним даної ухвали.

Ухвала про залишення позову без руху була отримана позивачем 07 листопада 2017 року, а тому перебіг строку на усунення недоліків закінчився 13 листопада 2017 року.

Станом на 14 листопада 2017 року вимоги ухвали судді від 02 листопада 2017 року про приведення позовної заяви відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України ОСОБА_1 виконані не були.

Згідно з нормою ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. ст. 119, 120 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними в частині покупця, переведення прав і обов'язків покупця та визнання майна об'єктами спільної сумісної власності подружжя вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.В. Андрейчук