Справа № 495/8999/16-ц
№ провадження 6/495/225/2017
Ухвала

Про відмову в задоволенні подання

24 листопада 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Савенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області подання державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 29 вересня 2017 року звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, вказуючи, що на виконанні у Білгород-Дністровському відділі ДВС знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 495/8999/16-ц виданий 22 грудня 2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по аліментам на утримання дітей сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4, яка станом на 31 жовтня 2016 року складає 40 887,60 грн. Боржник ухиляється від виконання рішення суду, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним поданням.

Представник Білгород-Дністровського ВДВС ГТУЮ в Одеській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.

У відповідності до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Неявка представника Білгород-Дністровського ВДВС ГТУЮ в Одеській області не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши всі надані докази, суд вважає за необхідне в задоволенні подання відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 грудня 2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист № 495/8999/16-ц про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по аліментам на утримання дітей сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4, яка станом на 31 жовтня 2016 року складає 40887,60 грн. (л.с.30).

03 лютого 2017 року державним виконавцем Білгород-Дністровського ВДВС ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №495/8999/16-ц. /а.с. 32/

Згідно акту державного виконавця від 04 вересня 2017 року, на прийом державного виконавця зявився боржник та надав декларацію про доходи на майно боржника фізичної особи від 04 вересня 2017 року. /а.с. 34, 35-37/

Також у поданні зазначено, що боржником ОСОБА_1 частково сплачено борг у сумі 4000 грн.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, за фізичною особою ОСОБА_1 не значиться право власності на будь-яке нерухоме майно. /а.с. 38/

Згідно наданого витягу з Єдиного державного реєстру МВС України від 27 вересня 2017 року, за фізичною особою ОСОБА_1 інформація про будь-які зареєстровані авто відсутня. /а.с. 39/

У відповідності до акту державного виконавця від 27 вересня 2017 року, з метою перевірки майнового стану боржника був здійснений виїзд за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_1. Перевіркою встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення. /а.с. 40/

01 вересня 2017 року стягувач ОСОБА_2 звернулась до державного виконавця із заявою щодо направлення до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1. /а.с. 33/

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянам України», наведені підстави тимчасової відмови у вїзді за кордон, зокрема якщо є неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання; боржник ухиляється від виконання зобовязання, покладених на нього судовим рішення, рішення іншого органу (посадової особи);щодо нього подано цивільний позов до суду.

Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ст.16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що з наданих державним виконавцем копій документів, які стали додатком до вищевказаного подання не вбачається належних та допустимих доказів щодо своєчасного направлення рекомендованим листом боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження; з супровідного листа не вбачається,що боржнику була направлена вказана постанова про відкриття виконавчого провадження, тобто відсутні докази своєчасного повідомлення боржника про наявність у нього заборгованості .

Окрім того, в поданні зазначено, що боржником частково сплачено борг у розмірі 4000 грн., що спростовує факт ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду повинен вже відбутись та бути обєктивно наявним та доведеним, що має вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Проте, з аналізу наданих державним виконавцем не вбачається, що на момент звернення державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України існував обєктивно наявний факт навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання зобовязань за рішенням суду.

Усе це вказує на недоведеність державним виконавцем ухилення боржника від виконання рішення суду та відсутність свідомого не виконання ОСОБА_1 належних до виконання зобов'язань.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, тому в задоволенні подання державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження». ст. ст. 205, 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: