Справа №482/177/14-ц 30.11.2017 30.11.2017 30.11.2017
Провадження №22-ц/784/2234/17
Справа № 482/177/14-ц Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/784/2234/17 Доповідач апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

розглянувши у відсутності сторін у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2014 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_4

до ОСОБА_5, ОСОБА_3

про стягнення аліментів

У С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання.

Позивачка зазначала, що 23 лютого 2010 року помер її єдиний син ОСОБА_6, дітьми якого є відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 З червня 2013 року внаслідок перенесеного інсульту вона є інвалідом, прикута до ліжка, не пересувається самостійно та потребує сторонньої допомоги. При цьому вона отримує мінімальну пенсію, якої не вистачає на ліки, памперси, дієтичне харчування, сторонній догляд та послуги масажиста. ОСОБА_5 є донькою її сина від другого шлюбу та проживає разом з нею та своєю матірю в будинку, який вони успадкували після смерті ОСОБА_6 Відповідач ОСОБА_3, який є сином померлого ОСОБА_6 від першого шлюбу, також успадкував після смерті батька частину будинку. За життя батько сплачував на його утримання аліменти, а позивачка як бабуся намагалась спілкуватись з ним та робила подарунки.

Посилаючись на свій безпорадний стан та можливість відповідачів надавати їй матеріальну допомогу, позивачка просила стягнути з відповідачів аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. з ОСОБА_5 та 1 000 грн. з ОСОБА_3

Відповідачка ОСОБА_5 позов визнала.

Відповідач ОСОБА_3, діючи через свого представника, позов не визнав, посилаючись на відсутність доказів скрутного матеріального становища позивачки, оскільки її пенсія є більшою за мінімальну, має пільги з оплати комунальних послуг, не обґрунтовані саме такі суми стягуваних аліментів, а він є підприємцем, проте планує закриття підприємницької діяльності у звязку з її збитковістю. Крім цього позивачка є чужою йому людиною, оскільки його батьки розійшлись коли йому було 4 роки, а тому стосунки з бабою він не підтримував.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2014 року позов задоволено частково, з ОСОБА_5 стягнуто аліменти у розмірі 200 грн. на місяць, з ОСОБА_3 250 грн. на місяць, починаючи з 30 січня 2014 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просив рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність доказів потреби позивачки у допомозі , а також недоведеність існування у нього можливості надавати утримання.

В судове засідання апеляційного суду сторони, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання (а.с. 106,112-114) не зявились. Від представника апелянта надійшла заява про розгляд справи у його відсутності ( 118 -119).

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 264 СК України внуки, правнуки зобов'язані піклуватися про своїх бабу, діда, прабабу, прадіда.

Згідно вимог статті 266 СК повнолітні внуки зобов'язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Обов'язок піклування за своїми бабою, дідом, прабабою, прадідом, їх утримання є не тільки морально-етичною вимогою та духовним стандартом поведінки, а й юридичною вимогою, правовим обов'язком, який ґрунтується на положеннях законодавства про зміцнення сім'ї, побудові сімейних відносин на паритетних засадах, почутті взаємолюбові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, а також узгоджується з положеннями частини 1 статті 1 СК.

Обовязковими умовами аліментних зобовязань онуків є: непрацездатність діда та баби; потреба в матеріальній допомозі; неможливості діда чи баби отримати матеріальну допомогу від подружжя (колишнього з подружжя), дітей (названі особи померли, визнані безвісно відсутніми, не можуть надавати належного утримання); спроможність онуків надати матеріальну допомогу.

Ці умови встановлюються судом на підставі оцінки доказів у їх сукупності з урахуванням правил щодо змагальності цивільного процесу, рівності сторін, диспозитивності, обовязку сторін належно довести обставини, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень (статті 10, 11, 57-61 ЦПК) .

Правила частин 3 та 4 статті 27 ЦПК покладають на сторони обовязок подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Частиною 1 статті 272 СК передбачено, що розмір аліментів, що стягуються з інших членів сім'ї та родичів на дітей і непрацездатних повнолітніх осіб, які потребують матеріальної допомоги, визначається у частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою похилого віку. З червня 2013 року хворіє на дисциркуляторну енцефалопатію змішаного ґенезу, ОНМК (15.06.13 р.) з глибоким правостороннім геміпарезом, афазією, бульварним синдромом, артеріальну гіпертензію, кардіосклероз атеросклеротичний (інсульт).

За станом здоровя ОСОБА_4 прикута до ліжка, не ходить, потребує постійного стороннього догляду. Крім того позивачка потребує постійного профільного лікування (невропатологом та терапевтом) (а.с.12,14).

Постійний догляд за ОСОБА_4 здійснює невістка ОСОБА_7, яка є інвалідом 3 групи (а.с.40).

ОСОБА_4 отримує пенсію, розмір якої станом на час розгляду справи складав 1188 грн. (а.с.33).

Прожитковий мінімум для непрацездатних осіб станом на 2014 рік складав 949 грн.

Проте розрахунок прожиткового мінімуму, здійснений за Методикою визначення прожиткового мінімуму на одну особу та для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення, що була затверджена наказом Мінпраці, Мінекономіки та Держкомітетом статистики України №109/95/157 від 17 травня 2000 року та діяла на час розгляду справи, не включав витрати на лікування та додатковий догляд за хворою особою. Але необхідність таких витрат і визначає потребу у матеріальній допомозі.

Таким чином, встановлені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 є непрацездатною особою та потребує матеріальної допомоги.

Син ОСОБА_4 ОСОБА_6 помер 23 лютого 2010 року (а.с.6). Інших повнолітніх дітей позивачка не має.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є дітьми померлого ОСОБА_6 від різних шлюбів та онуками ОСОБА_4

Неможливість ОСОБА_4 отримати матеріальну допомогу від свого сина, який помер, дає їй право на отримання такої допомоги від його дітей онуків позивачки.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, працездатний. З 2010 року та на час розгляду справи мав статус субєкта підприємницької діяльності (роздрібна торгівля меблями, товарами для дому, одягом, взуттям тощо), яку здійснював у м. Києві.

Неповнолітніх дітей або інших осіб, що перебувають на утриманні, ОСОБА_3 не має. Аліментні обовязки відсутні.

В матеріалах справи відсутність відомості про розмір доходу ОСОБА_3, який на той час проживав у м. Києві. Отримання таких документів для позивачкою є вкрай складним.

В судовому засідання суду першої інстанції суд неодноразово розяснював представнику відповідача ОСОБА_3 необхідність надання відомостей про розмір його доходу. Проте представник відповідача відмовився надавати будь-які відомості про доходи, посилаючись на обовязок позивача довести свій позов.

Але відповідно до статей 10 та 60 ЦПК тягар доказування заперечень проти позову покладається на відповідача.

Виходячи з того, що відповідач не довів неможливість надання матеріальної допомоги позивачці та є молодою людиною працездатного віку, самозабезпеченим, не має утриманців, колегія суддів вважає ОСОБА_3 спроможним надавати допомогу літній та хворій бабці.

Покладення на ОСОБА_3 такого обовязку відповідає морально-етичним стандартам суспільства та загальним засадам цивільного законодавства справедливості, добросовісності та розумності (стаття 3 ЦК).

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними умови аліментних зобовязань ОСОБА_3, як онука позивачки ОСОБА_4, що передбачені статтею 266 СК.

Визначений судом розмір матеріальної допомоги 250 грн. щомісячно складає менше ніж 1/12 частину середньої заробітної плати (доходу) в Україні на квітень 2014 року (3097,76 грн.). Даних про те, що такий розмір аліментів значно погіршить майновий стан відповідача, з матеріалів справи не вбачається.

Оскільки апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтовані судового рішення на час його ухвалення, припинення відповідачем підприємницької діяльності після ухвалення судового рішення на його оцінку не впливає.

Зміна матеріального становища сторін аліментних зобовязань за певних обставин може бути підставою для звернення до суду з вимогами про зменшення їх розміру.

Інші заперечення ОСОБА_7 проти позову, а саме відсутність родинних та будь-яких інших відносин з позивачкою, правового значення не мають.

До того ж, матеріали справи містять відомості про те, що ОСОБА_7 в порядку спадкування після смерті батька отримав право власності на ? частку житлового будинку № 13 по вул. 50 років ВЛКСМ в м.Нова Одеса, де постійно проживає позивачка члени її сімї (а.с.11). Протягом 2010-2014 років року між сторонами існує спір щодо спадкової нерухомості.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: І.В.Лівінський

ОСОБА_8