Провадження № 2/161/639/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Предявлена позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Судом про розгляді справи встановлено, що розгляд справи було призначено на 16.00 годин 14 грудня 2016 року (а.с. 44). Про дату, час і місце проведення судового засідання позивач повідомлявся належним чином (а.с. 45), про що свідчить відтиск штампу уповноваженої особи в повідомленні про вручення поштового повідомлення (а.с. 46).

14 грудня 2016 року представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки до суду не повідомляв. Одночасно з поданням позовної заяви звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності в разі неявки в судове засідання відповідача (а.с. 3).

Розгляд справи судом було відкладено на 11.30 годину 07 лютого 2017 року. Про дату, час і місце проведення судового засідання позивач повідомлявся належним чином (а.с. 48), про що свідчить відтиск штампу уповноваженої особи в повідомленні про вручення поштового повідомлення (а.с. 49). Явка в судове засідання представника ПАТ КБ «ПриватБанк» була визнана судом обовязковою (а.с. 48).

07 лютого 2017 року представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки до суду не повідомляв.

Розгляд справи судом було відкладено на 16.30 годину 15 березня 2017 року. Про дату, час і місце проведення судового засідання позивач повідомлявся належним чином (а.с. 50), про що свідчить відтиск штампу уповноваженої особи в повідомленні про вручення поштового повідомлення (а.с. 51). Явка в судове засідання представника ПАТ КБ «ПриватБанк» була визнана судом обовязковою (а.с. 50).

15 березня 2017 року представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки до суду не повідомляв.

Розгляд справи судом було відкладено на 17.20 годину 03 травня 2017 року. Про дату, час і місце проведення судового засідання позивач повідомлявся належним чином (а.с. 52). У звязку з тими обставинами, що до суду повернувся коенверт, адвресований відповідачу ізвідміткою Укрпошти про причини невручення «адресат помер», та виниклою необхідністю заслухати особисті пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», явка представника позивача в судове засідання була визнана судом обовязковою (а.с. 52).

03 травня 2017 року на електронну поштову адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла «копія довіреності ПАТ «КБ «ПриватБанк» на імя ОСОБА_2О.». Однак, судом вона не приймається до уваги, оскільки судом визнавалася обовязковою особиста явка в судове засідання представника ПАТ «КБ «ПриватБанк».

03 травня 2017 року представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки до суду не повідомляв.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач,явка якого в судове засідання була визнана судом обовязковою, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи, повторно не зявився в судове засідання без поважних причин. При цьому, позивачу достовірно відомо про існування зазначеного судового провадження. Крім того, суд звертає увагу, що представниками позивача понад сім місяців не вчинялося жодних реальних дій, що демонстрували б їх готовність брати участь в розгляді справи. Останні систематично не зявлялися в судові засідання, хоча явка представника позивача в судове засідання була визнана судом обовязковою.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання без поважних причин, хоча явка представника позивача в судове засідання була визнана судом обовязковою. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись п. 3 ч. 1ст. 207 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В. Ковтуненко