Справа № 212/4670/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чорного І.Я.,

за участю секретаря: Водопянової Ю.С.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3; третя особа: Служба у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради про визначення порядку участі батька у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення порядку участі батька у вихованні дитини. В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, в яких посилається на те, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2007 року по 22 лютого 2013 року. В період шлюбу у них з відповідачкою 06 грудня 2007 року народився син ОСОБА_5.

Починаючи з 2013 року вони мешкають окремо, син проживає разом з матір'ю. Позивач, як батько матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно Рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради № 215 від 15 травня 2013 року «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1", визначено наступну участь у вихованні - спілкування з сином по скайпу та спільний відпочинок з дитиною протягом 30 календарних днів.

Позивач просить встановити інший спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином, а саме : - протягом зимових канікул в період з 30 грудня по 12 січня, але не менше десяти днів кожного року за місцем проживання батька;

- протягом літніх канікул в період з 05 червня по 15 серпня, але не менше сорока п'яти днів кожного року за місцем проживання батька;

- спілкування з сином засобами зв`язку у вільний час без обмежень;

- на період перебування батька у м. Кривому Розі не перешкоджати зустрічі з сином у місцях громадського перебування та за тимчасовим місцем проживання батька без присутності матері.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити його позов, Додатково пояснив, що оскільки в рішення виконкому від 15.05.2013 року, яким визначено порядок участі у вихованні дитини, не встановлюється чітких меж його побачень з дитиною. Крім цього відповідач чинить перешкоди та не дозволяє зустрічатися з дитиною без її присутності. Останнім часом дитина не відповідає на телефонні дзвінки.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти участі батька у вихованні з дитиною, рішення виконкому від 15.05.2013 року вона виконує. Однак наголошує на те, що дитина постійно хворіє, в сина проблеми зі шлунком після поїздок до батька, після цього вона лікує дитину на протязі тривалого часу. Крім цього пояснила, що оскільки батько працює за кордоном, дитина знаходиться більшість часу з мамою позивача.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала на те, що позивачем виконується рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради № 215 від 15 травня 2013 року «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради № 215 від 15 травня 2013 року «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважає, що рішення відповідає вимогам закону та інтересам дитини.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що сторони розлучені, дитина проживає разом з матір'ю, яка не перешкоджає спілкуванні батька з сином, вона на початку літа відвозить сина до батька, де він знаходиться на літніх канікулах.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що відповідач постійно надавала дитину позивачу. Останній їздив з дитиною за кордон на відпочинок, однак після таких поїздок у дитини почалися були проблеми зі здоров'ям.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що позивач її зять, відносини між ними хороші. В цьому році позивач не приїжджав за дитиною, в загалі батько з сином мало спілкується, дитина знаходиться лише з бабусею.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2007 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Від сумісного життя сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, матірю є ОСОБА_3, батьком є ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ЕГ № 061400.

Позивач ОСОБА_1 29 липня 2011 року змінив прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області.

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній ОСОБА_5 на даний час проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради № 215 від 15 травня 2013 року «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1", ОСОБА_1 визначено наступну участь у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: спілкування з сином по скайпу та спільний відпочинок з дитиною протягом 30 календарних днів.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

У відповідності дост.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Вказаною нормою закону гарантовано право того з батьків, хто проживає окремо, на особисте побачення з дитиною, тобто без присутності інших осіб, в тому числі й іншого з батьків.

Частиною 2 ст. 159 СК України встановлено, що суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи лише в окремих випадках і якщо це викликано інтересами дитини.

В цьому випадку суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства передбачено», що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Ці норми закріплені також в статті 141 Сімейного Кодексу України де вказано, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Вказані норми, що до відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини передбачені і Конвенцією ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), а саме стаття 18 Конвенції наголошує, що батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 142 Сімейного Кодексу України зазначає, що діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

В статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а також батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

Згідно із частиною 8 статті 7 Сімейного Кодексу України, «регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Отже, із системного тлумачення частини 1статті 3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позов позивача підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач, як батько дитини, має гарантоване законом рівне з матір'ю дитини право на спілкування зі своїм сином, а відповідач не вправі перешкоджати йому в цьому, та для забезпечення інтересів дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина шляхом систематичних побачень при цьому суд також враховує інтереси матері дитини.

Так як позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача ці витрати слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3; третя особа: Служба у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради про визначення порядку участі батька у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, шляхом:

встановлення зустрічей батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5, без присутності матері ОСОБА_3, протягом тридцять календарних днів на рік за місцем проживання батька в м. Луцк, у вільний він навчання час;

спілкування батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 засобами зв`язку без обмежень;

встановлення зустрічей батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5, без присутності матері ОСОБА_3 на період перебування батька ОСОБА_1 в м. Кривому Розі.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. Я. Чорний