АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7334/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою МезецькогоМаксима Сергійовича - представника Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 про відшкодування страхового відшкодування, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 про відшкодування страхового відшкодування 80 358 грн. 57 коп. матеріальної шкоди, 5 283 грн. 85 коп. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 8 035 грн. 00 коп. моральної шкоди та 936 грн. 77 коп. судового збору, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.01.2015 ОСОБА_6, керуючи автомобілем «БМВ», держаний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Щусева, 44, у м. Києві, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5 Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 31.03.2015 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді був визнаний винним ОСОБА_6, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія». Посилаючись на те, що страхова компанія ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» належним чином не відреагувала на її повідомлення з приводу вчинення ДТП ОСОБА_6 вказаної дорожньо-транспортної пригоди, вона змушена була замовити проведення автотоварознавчого дослідження за власні кошти. Згідно висновку № 507 від 04 березня 2015 року, матеріальна шкода спричинена їй, як власнику автомобіля марки «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті ДТП, складає 76 413 грн. 62 коп., сплачені послуги за проведення зазначеного авто товарознавчого дослідження становить розмір 1 125 грн. 97 коп. Крім того, 29 квітня 2015 року було проведено додатковий огляд її автомобіля за результатами якого було складено висновок № 536 від 29 квітня 2015 року з приводу виявлення додаткових пошкоджень під час розбирання пошкодженого транспортного засобу, вартість усунення яких складає 2 436 грн. та сплачені послуги за проведення додаткового огляду - 382 грн. 98 коп. Загальний розмір невідшкодований матеріальний збиток на момент пред'явлення позову складає 80 358 грн. 57 коп. 11 березня 2015 року на адресу страхової компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» нею було подано заяву на відшкодування страхового відшкодування, проте, на час звернення до суду із позовом страхова компанія виплату страхового відшкодування не здійснила, у зв'язку з чим, вона вважає, що із страхової компанії на її користь підлягає стягненню пеня за період прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 5 283 грн. 85 коп. Просила також стягнути із страхової компанії на її користь моральну шкоду у розмірі 10% від суми 80 358 грн. 57 коп., що складає 8 035 грн., яка полягає в тому, що вона витратила значну частину робочого та вільного часу, а постійні її звернення до численних інстанцій, телефонні перемовини та необхідність термінового пошуку великої суми коштів для здійснення ремонту автомобіля спричинили їй душевні хвилювання.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року позов ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 про відшкодування страхового відшкодування, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_5 кошти у розмірі 50 051,20 грн. В задоволенні іншим вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник відповідача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити, мотивуючи тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що відмова позивача надати автомобіль для огляду не звільняє відповідача від обов'язку відшкодовувати шкоду є необґрунтований, оскільки це є безпосередньою підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Так, відповідно до пп. 37.1.3. п. 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Тобто, вказаними положеннями законодавства чітко передбачені прямі обов'язки позивача надати для огляду страховику пошкоджений транспортний засіб та забезпечити представнику страховика можливість проведення огляду вказаного транспортного засобу. Позивачем не були виконанні свої прямі обов'язки щодо надання відповідачу для огляду свій пошкоджений транспортний засіб та безпідставно відмовлено представнику страховика у його огляді, що призвело до неможливості ПрАТ «УТСК» встановити розмір заподіяної шкоди, було прийнято рішення про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування, з посиланням на пп. 37.1.3. п. 37.1. ст. 37 Закону. Вважаємо таку відмову у виплаті страхового відшкодування правомірною.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача ОСОБА_8 - заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Третя особи ОСОБА_6 в судові засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечувалось, що 28.01.2015 по вул. Щусева, 44, у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «БМВ», держаний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_5 (позивачу у справі), що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 31.03.2015 по справі № 761/6349/15-п винним у вчиненні вказаної ДТП визнано водія автомобіля «БМВ», держаний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 (а.с.7).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «БМВ», держаний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 була зареєстрована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземного транспорту від 01.12.2014 № АІ/4761571 (а.с.80, 161).

Цивільно-правова відповідальність позивача ОСОБА_5 була застрахована ПрАТ «УПСК» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.11.2014 (а.с.10).

02.02.2015 позивач ОСОБА_5 звернулась до страхової компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з повідомленням про настання страхового випадку та 11.03.2015 із заявою про отримання страхового відшкодування - збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди виплату (а.с.8, 57).

Листом від 27 червня 2015 року страхова компанія ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повідомила позивача про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відмову ОСОБА_5 (позивач у справі) надати для огляду транспортний засіб оцінювачу страхової компанії (а.с. 57-58).

Пред'являючи у липні 2015 року позов в суд про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивач зазначила про те, що страхова компанія ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» свого представника на огляд пошкодженого автомобіля після отримання її письмової вимоги від 24.02.2015 за вх.. № 233 фактично не направила, оскільки на огляд приїхала особа на ім'я Валентин без документів, що засвідчують його особу, так і без посвідчення повноважень на проведення огляду від ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», при собі він не мав ні доручення, ні направлення, ні договору про співпраць зі страховою компанією. Зважаючи на вказані обставини вона вимушена була відповідно до п.34.3 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» замовити проведення експертизи за власні кошти.

Розмір матеріального збитку внаслідок пошкодження належного їй автомобіля позивач підтвердила висновком спеціаліста № 507 від 04.03.2015 та висновком спеціаліста № 536 від 29.04.2015 (а.с. 13, 15).

До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи - стаття 12 Закону N 1961-IV.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що цивільно-правова відповідальність винної особи у дорожньо-транспортній пригоді була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за полісом № АІ/4761571 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності 50 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну, та франшизою у розмірі 500,00 грн. (а.с.80, 161).

Відповідно до висновку спеціаліста № 507 від 04.03.2015 та висновку спеціаліста № 536 від 29.04.2015, розмір матеріального збитку нанесеного власнику транспортного засобу «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 78 850,21 грн.(а.с. 13,15).

Визначений розмір матеріального збитку на відновлювальний ремонт перевищує ліміт страхового відшкодування, передбаченого договором страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного між ОСОБА_6 та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції правильно виходив із того, що страхових зобов'язаний виплатити страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за полісом АІ/4761571 за мінусом тих платежів, які не підлягають стягненню зі страхової компанії, та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_5 грошову суму у розмірі 49 500,00 грн. із розрахунку 50 000,00 грн. (страхова сума) за мінусом 500,00 грн. розміру франшизи.

Відповідає вимогам закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_5 про стягнення зі страхової компанії витрат на проведення експертизи в сумі 1 508,95 грн. , пені за період прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 5 283 грн. 85 коп. та моральної шкоди в розмірі 8 035,00 грн.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що відмова позивача надати автомобіль на огляд для визначення розміру матеріального збитку є безпосередньою підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування були предметом дослідження судом першої інстанції, їм надана належна оцінка. Відхиляючи вказані доводи, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім. При цьому, розмір шкоди, визначений позивачем не спростований страховою компанією (відповідачем) і не поставлено під сумнів у ході розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Мезецького Максима Сергійовича - представника Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: