АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

секретар Костюк Л.С.

за участю представника апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд», заінтересовані особи: ОСОБА_2, Перший відділ державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» звернулося до суду зі скаргою на дії заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 щодо винесення постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 04 липня 2016 року.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.07.2016 року у виконавчому провадженні № 51442906 стягнуто з товариства 1588,38 грн. та постановою про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 04.07.2016 року стягнуто з товариства за проведення виконавчих дій суму 60,00 грн. Оскаржувані постанови ним отримано 02.12.2016 року.

Вважає, що заступник начальника Першого відділу ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій

_______________________________________________________________________________

22ц/794/548/2017 р. Головуючий у І інстанції Смотрицький В.Г.

Категорія 59 Суддя-доповідач: ОСОБА_4

області ОСОБА_3 не вчиняв дій щодо фактичного стягнення, повернення коштів чи майна стягувану та не мав права виносити оскаржувані постанови, а тому вважає їх незаконними.

Вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі № 727/10048/15-ц стягнуто з ТОВ «Гіпербуд» на користь ОСОБА_2 грошові кошти. Після набрання вказаним рішенням законної сили по справі було видано виконавчий лист, який направлений для виконання.

Державний виконавець відкрив виконавче провадження та надав строк на добровільне виконання виконавчого документа.

Рішення суду товариством виконано в повному обємі, тому підстав для винесення оскаржуваних постанов у державного виконавця не було, оскільки державним виконавцем не було вчинено жодних дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу по стягненню коштів із товариства.

Просило визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій від 04.07.2016 року у виконавчому провадженні №51442906, скасувати вказані постанови.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 березня 2017 року скаргу ТОВ «Гіпербуд» задоволено частково.

Визнано дії заступника начальника першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №51442906 щодо винесення постанови про стягнення з ТОВ «Гіпербуд» витрат на проведення виконавчих дій від 04.07.2016 року частково неправомірними.

Частково скасовано постанову заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 51442906 про стягнення з ТОВ «Гіпербуд» витрат на проведення виконавчих дій від 04.07.2016 року в сумі 30 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ТОВ «Гіпербуд» подало апеляційну скаргу.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Посилається на те, що виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання. Разом з тим, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою виконавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника.

Вказує, що державний виконавець не вчинив жодних дій по примусовому виконанню рішення суду, адже боржник самостійно виконав судове рішення у найкоротший термін.

Крім того, вважає, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 30.11.2016 року, виконавчий збір не стягується за виконавчими документами, винесеними до набрання чинності цим законом, а тому його стягнення за оскаржуваною постановою державного виконавця з ТОВ «Гіпербуд» є незаконним

Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову про задоволення скарги товариства.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом ч.ч. 2-3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Ухвалюючи рішення у справі про задоволення скарги на дії ДВС, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи з приводу заявлених вимог і ухвалив за цими вимогами законне та обґрунтоване рішення, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 березня 2016 року по справі № 727/10048/15-ц, яке набрало законної сили 11.05.2016 року, стягнуто з ТОВ «Гіпербуд» на користь ОСОБА_2 борг в сумі 15396,59 грн. та судовий збір в сумі 487,20 грн., а всього суму 15883,79 грн.

15.06.2016 року заступником начальника Першого відділу ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.17), відповідно до п. 2 якої боржнику надано термін у 7 діб для добровільного виконання рішення, яку згідно даних реєстру поштових відправлень за номером поштового відправлення на конверті 651 ТОВ «Гіпербуд» отримано 24.06.2016 року.

04.07.2016 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 60,00 грн. та про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1588,38 грн. (а.с.4-5).

В період з 14.06.2016 року по 19.07.2016 року ТОВ «Гіпербуд» виплатило всю суму боргу ОСОБА_2, здійснивши сім платежів в різних розмірах на загальну суму 8396,59 грн. ( а.с. 16 ), що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 19-31), однак дані виплати були здійсненні боржником ТОВ «Гіпербуд» частково не в наданий йому для добровільного виконання строк 7 діб.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження а примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваних постанов) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення оскаржуваних постанов) передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним

виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим

Законом.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду відмінні від правової позиції Верховного Суду України, яка є обовязковими для судів загальної юрисдикції, оскільки згідно з п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року, який набув чинності 5 жовтня 2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги на дії ДВС у частині стягнення виконавчого збору, оскільки чинне на час винесення постанови законодавство не передбачало необхідності вчинення державним виконавцем будь-яких дій з примусового виконання рішення як обовязкова умова для стягнення виконавчого збору.

Безпідставними також є посилання апелянта на те, що пп. 6 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 5 жовтня 2016 року не передбачено стягнення виконавчого збору також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим законом, оскільки системний аналіз зазначених пунктів статі дає підстави для висновку про те, що зазначені положення закону стосуються стягнення заборгованості, що підлягає регулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Задовольняючи частково скаргу ТОВ «Гіпербуд» про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 30 грн., суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано виходив з того, що державним виконавцем вчинено виконавчі дії щодо внесення інформації до ЄДРВП, формування, друку, направлення сторонам процесуальних документів.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні не знайшли свого підтвердження при її розгляді та повністю спростовуються названими по справі доказами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти діб.

Головуючий

Судді: