Справа № 428/9522/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Баронін Д.Б., розглянувши матеріали заяви Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про скасування судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Заяву про скасування судового наказу подано в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 105 ЦПК України. Заява за формою та змістом відповідає вимогам ч.ч. 2-5 ст. 105 ЦК України. Підстави для залишення заяви про скасування заяви про скасування судового наказу без розгляду відсутні.

У вищевказаній заяві Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке обєднання Азот» також просило поновити пропущений строк звернення до суду із завою про скасування судового наказу у звязку із тим, що заява була подана до суду після десятиденного строку з дня отримання судового наказу. Пропуск процесуального строку заявник обґрунтовує тим, що, відповідно до наказу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» від 05.04.2017 року № 432, на підприємстві був оголошений простій і більшість робітників бухгалтерії підприємства не працювало, а великий обєм судових наказів та рішень зумовило несвоєчасне виявлення двох судових наказів, що були видані одній і ті ж особі, між тими самими сторонами, за одними і тими ж обставинами про той же самий предмет та на одну й ту ж суму.

Згідно із ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що копію судового наказу по цій справі Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке обєднання Азот» отримало 12 жовтня 2017 року, про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 12 жовтня 2017 року.

Суд враховує, що Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке обєднання Азот» в заяві про скасування судового наказу посилається на обставини, які можуть мати суттєве значення для правильного вирішення справи по суті (наявність двох судових наказів, що були видані одній і ті ж особі, між тими самими сторонами, за одними і тими ж обставинами про той же самий предмет та на одну й ту ж суму).

Суд зазначає, що одним зі способів захисту прав субєктів цивільних правовідносин, в тому числі права на доступ до суду, є скасування судового наказу, що передбачено статтею 105 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 ЦПК України боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 4-1 частини першої статті 96 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13.

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «ОСОБА_2 проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Враховуючи сталу практику ЄСПЛ, зазначені положення законодавства та встановлені фактичні обставини, суд доходить висновку про те, що в даному випадку слід поновити строк заявнику для подання заяви про скасування судового наказу, оскільки із змісту заяви вбачається необхідність перевірки відповідності судового наказу всім дійсним обставинам спірних правовідносин та виправлення можливої судової помилки.

У звязку із викладеним, з метою забезпечення права заявника на доступ до суду та перевірки відповідності судового наказу всім дійсним обставинам спірних правовідносин, суд вважає за необхідне поновити Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецьке обєднання Азот» строк звернення до суду із заявою про скасування судового наказу.

За наведених обставин заява про скасування судового наказу підлягає розгляду, для чого слід призначити судове засідання.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 105, 105-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецьке обєднання Азот» строк для подання заяви про скасування судового наказу.

Заяву Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про скасування судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати прийняти до розгляду, слухання справи призначити на 15-30 год. 07 грудня 2017 року, про що сповістити боржника та стягувача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Б. Баронін