АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/603/17 Номер провадження 22-ц/786/2792/17Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого-судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю представника Державної казначейської служби України - ОСОБА_2, представника позивача адвоката ОСОБА_3, прокурора Вороненкової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління казначейської служби України

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд із зазначеним позовом. Посилався на те, що 30 травня 2011 року слідчим відділом Фрунзенського РВ ХМУ ГУ УМВС України в Харківській області було порушено кримінальну справі відносно нього за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.153 КК України та він перебував під слідством, а з 30.05.2011 по 30.07.2012 перебував під вартою. Постановою прокурора прокуратури Фрунзенського району м.Харкова від 21.02.2014 року винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000284 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.153 КК України у звязку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпані всі можливості їх отримати. Внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності за злочин, який він не скоював, перебування більше двох років під слідством і судом у статусі підозрюваного і обвинуваченого, йому заподіяно значних моральних страждань і переживань. Тому на підставі ч.3 ст.13 закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просив стягнути 104640 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 104 853 грн.

Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу на вказане рішення. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що позивачем не надано належних доказів, які підтверджують моральну шкоду саме в розмірі 104 640,00 грн. та підтверджують причинно-наслідковий звязок між ймовірним настанням моральної шкоди та діями відповідача.

Зазначає, що у даній справі повинен бути відповідачем той орган, який завдав моральну шкоду позивачу, а саме Фрунзенський РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області. Натомість Державна казначейська служба України не порушувала прав та законних інтересів позивача, а тому не може і не повинна відповідати за наслідки правовідносин, учасником яких не була.

Звертає увагу, що Державна казначейська служба України є самостійною юридичною особою та відповідно до законодавства здійснює лише виконання рішень суду про списання коштів з державного бюджету, але самі кошти не повинні стягуватися з Державної казначейської служби України, як окремої юридичної особи.

Вказує на помилковість ототожнення судом таких категорій, як «державний бюджет», «Державна казначейська служба України», які є різними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 30 травня 2011 року слідчим відділом Фрунзенського РВ ХМУ ГУ УМВС України в Харківській області порушено кримінальну справу №59110416 за ч.3 ст.153 КК України відносно ОСОБА_4 та затримано в порядку ст.115 КРК України за підозрою у вчиненні вказаного злочину.

2 червня 2011 року відносно ОСОБА_4 порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України та обидві справи обєднані в одне провадження.

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 02.06.2011 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою./а.с.61/

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30.07.2012 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.152 ч.3, ст.153 ч.2 КК України направлена на додаткове розслідування прокурору Фрунзенського району м.Харкова для проведення додаткового розслідування. Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 змінено з утримання під вартою на підписку про невиїзд та звільнено з-під варти в залі суду./а.с.64/

Постановою слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 20.02.2014 року змінено кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.3 ст.152 КК України на ч.1 ст.152 КК України. /а.с.5/

Постановою прокурора Фрунзенського району м.Харкова від 21 лютого 2014 року кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284 від 17.01.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.2 ст.153 КК України відносно ОСОБА_4 закрито у звязку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати./а.с.4/

Задовольняючи позов та стягуючи з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 104 853 грн., місцевий суд виходив з установлених обставин перебування позивача під слідством та судом з 30 травня 2011 року по 20 лютого 2014 року, тобто 32 місяці 23 дні, та враховуючи положення ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до яких таке відшкодування має бути не менше одного розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на момент відшкодування, за кожен місяць перебування під слідством чи судом

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди за час перебування під слідством та судом, однак не в повній мірі погоджується з визначеним до стягнення розміром моральної шкоди, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч.1,7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності , відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність , досудове розслідування, прокуратури або суду, а порядок відшкодування такої шкоди встановлюється законом.

Підстави, порядок і розмір такої шкоди визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ( далі Закон).

Відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян ( п.1 ч.1 ст.1 Закону).

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду ( ч.2 ст.1 Закону).

Пунктом 2 ч.1 ст.2 Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутності події кримінального правопорушення, відсутності у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону у наведених у статті 1 цього закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету (ч.1 ст.4 Закону).

Частинами 5 статті 4 Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

З огляду на викладені норми закону, позивач, має право на відшкодування моральної шкоди.

Факт перебування ОСОБА_4 під слідством та судом з 30 травня 2011 року по 20 лютого 2014 року, тобто 32 місяці 23 дні, та закриття кримінального провадження у звязку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати, завдали моральної втрати позивачеві, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому доводи апеляційної скарги щодо недоведеності заподіяння позивачу моральної шкоди є неспроможними.

Однак колегія суддів не погоджується з визначеним районним судом розміром моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а саме 3200 грн., враховуючи наступне.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України 02.12.2015 року при розгляді цивільної справи №6-2203цс15, відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату на рівні 3200 грн.

Згідно із пунктами 1,3,9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016, який набрав чинності з 01.01.2017, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн. До приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Місцевий суд помилково не врахував наведених норм Закону, а тому рішення в частині визначення розміру моральної шкоди підлягає зміні із застосуванням розрахункової величини в 1600 грн. для визначення суми морального відшкодування за кожен місяць перебування позивача під слідством та судом. Таким чином, за рахунок коштів Державного бюджету України підлягає стягненню на користь позивача 52 426,50грн. ( 1600 грн. х 32 міс.23 дні).

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності причинного звязку між заподіяною шкодою і діями відповідача та відсутністю вини відповідача не заслуговують на увагу, оскільки шкода, завдана громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб цих органів.

Місцевий суд вірно зазначив, що відповідальним за шкоду в даних правовідносинах є не безпосередній заподіював шкоди, а особа, відповідальна за поведінку заподіювача, а саме Держава.

Доводи апеляційної скарги щодо не залучення у даній справі відповідача -Фрунзенський РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, як орган, який завдав позивачу моральну шкоду, не дають підстав для скасування рішення , оскільки відповідно до ч.2 с т.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Крім того, формулювання місцевим судом у резолютивній частині рішення про стягнення моральної шкоди з Державної казначейської служби України не змінює суті прийнятого рішення щодо відшкодування за рахунок бюджетних коштів шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення районного суду, оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309 п.п.3,4 , ст.ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року змінити.

Стягнути на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 52426,50 грн. ( пятдесят дві тисячі чотириста двадцять шість гривень 50 коп.) за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання вказаної суми коштів з єдиного казначейського рахунку.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді /підписи/ ОСОБА_5

ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1