Провадження № 2/761/1928/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Шевченківський районний відділ ГУ ДМС у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом відповідно до якого просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 1985 року по 25 серпня 1998 року. Факт розірвання шлюбу підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданий 25.08.1998 р. відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського району м. Києва. В позасудовому порядку сторони вирішили питання поділу майна та утримання спільних дітей. В результаті взаємних домовленостей, відповідач подарував ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 20.06.2002 р. посвідченого приватним нотаріусом КМНО Рильською Л.С, зареєстрованого в реєстрі за № 3021, та в подальшому право власності за позивачем, 10.07.2002 року зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. У червні 2002 року після оформлення договору дарування ОСОБА_2 залишив сім'ю і добровільно виїхав з квартири АДРЕСА_1. Відповідач не повідомив позивачу своє нове місце проживання та не повертався з 2002 року в квартиру за місцем реєстрації. Власником квартири і власником особового рахунку є ОСОБА_1 Крім відповідача в квартирі зареєстрований також батько позивача ОСОБА_4. Комісією ЖБК «Сатурн» було складено акти 02.09.2015 р. та 11.10.2016 року, якими встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1. Оскільки, відповідач не проживає за місцем реєстрації, житловим приміщенням не цікавиться, не сплачує комунальні послуги, виїхав у добровільному порядку, жодних його особистих речей в квартирі немає, а тому просить задовольнити позовну заяву та визнати відповідач таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. В позовній заяві зазначила, що розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач , третя особа в судове засідання не з'явились, про день, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, провівши заочний розгляд справи.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає встановленим наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 1985 року по 25 серпня 1998 року.

Факт розірвання шлюбу підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданий 25.08.1998 р. відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського району м. Києва.

ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 20.06.2002 р. посвідченого приватним нотаріусом КМНО Рильською Л.С, зареєстрованого в реєстрі за № 3021, та в подальшому право власності за позивачем, 10.07.2002 року зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна.

Власником квартири і власником особового рахунку є ОСОБА_1 Крім відповідача в квартирі зареєстрований також батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується довідкою форми Ф-3 від 11 жовтня 2016 року.

Комісією ЖБК «Сатурн» було складено акти 02.09.2015 р. та 11.10.2016 року, якими встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1.

Як зазначила позивач, остання не чинила перешкод ОСОБА_2 у проживанні в квартирі за місцем реєстрації.

Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про те, що відповідач приймає участь у сплаті комунальних та інших послуг на утримання квартири отримано не було.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, за положеннями ст. 72 ЖК України.

Оскільки відповідач зареєстрований в спірній квартирі, однак фактично в ній не проживає та не несе витрат на утримання житла, його реєстрація в квартирі порушує права позивача як власника особового рахунку, під час розгляду справи встановлено відсутність перешкод для проживання відповідача за місцем реєстрації, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 157 ЖК УРСР, ст. ст. 3,11,57,60,169,212-215,224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 особою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 21коп.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя: