Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 2/1219/1054/2010
Провадження № 22ц/782/450/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Стахова Н.В.

за участю секретаря Єгорової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Новопсковського районного суду Луганської області від 15 травня 2017 року

по цивільній справі за позовом

Акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 15 травня 2017 року вирішено позовні вимоги АТ «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0017/82/107947 від 03.07.2007 року у розмірі 37224,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом 11382,00 грн., заборгованість за відсотками 5803,76 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 12030,81 грн., пеня за порушення строків виплати відсотків за користування кредитом 8008,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «ОСОБА_3 Аваль» витрати по сплаті судового збору в сумі 372,25 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «ОСОБА_3 Аваль».

У судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник АТ «ОСОБА_3 Аваль» у судове засідання не зявився, у заяві просив розглянути справу у відсутності представника банку.

Заслухавши суддю - доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у червні 2010 року АТ «ОСОБА_3 Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Зазначив, що 03.07.2007 між АТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/0017/82/107947, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 15000 грн. із сплатою 24% річних строком на 36 місяців, з кінцевим строком повернення 02.07.2010.

Свої зобовязання по договору банк виконав, перерахувавши на поточний рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 15000 грн. ОСОБА_2 неналежно виконувала умови договору, у зв'язку з чим станом на 15 березня 2010 року утворилась заборгованість у розмірі 37224,69 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 11382,00 грн., заборгованість за відсотками 5803,76 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 12030,81 грн., пеня за порушення строків виплати відсотків за користування кредитом 8008,12 грн.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11 серпня 2008 року між позивачем АТ «ОСОБА_3 Аваль» та відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №014/0017/82/107947, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 15000 грн. із сплатою 24% річних строком на 36 місяців, з 03.07.2007 року по 02.07.2010 рік.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №054630 виданого 14.09.2007 року Рибянцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, відповідач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище «Гусейнова» на «Вороніна».

Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_4 кошти в сумі 15000 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру № 2 від 04.07.2007 року.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору, кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, надає позичальнику кредит у сумі 15000 грн. Кредит надається на 36 місяців з 03.07.2007 року по 02.07.2010 рік. Погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно в розмірі 1/36 від суми отриманого кредиту; погашення процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно. Процентна ставка за користування кредитом складає 24 відсотки річних. Кредитор має право періодично (згідно п. 1.5 цього договору) переглядати відсоткову ставку за користування кредитом в порядку, передбаченим п. 6.2 цього Договору.

Згідно п. 3.3 кредитного договору, обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по Договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. При цьому, відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом починаючи з першого дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, позичальник зобовязується здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора: щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 цього Договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 02.07.2010 року на рахунок зазначений в п. 4.1 цього Договору; щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «ОСОБА_3 Аваль» МФО 304007.

Згідно п. 10.1 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом, комісії, а також інших платежів, передбачених положеннями цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобовязань, зазначеного в цьому Договорі.

Відповідач ОСОБА_4 отримала кредит у сумі 15000 грн., але зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту по ньому належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15.03.2010 року становить у загальному розмірі 37224,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом 11382,00 грн., заборгованість за відсотками 5803,76 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту12030,81 грн., пеня за порушення строків виплати відсотків за користування кредитом 8008,12 грн.

Так, згідно до роз'яснень п. 1 Постанови № 5 Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, порядок укладання та виконання кредитного договору регулюється загальними положеннями про позику - главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України, законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, колегія суддів приходить до висновку про наявність між сторонами кредитних відносин, що підтверджено матеріалами справи.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «ОСОБА_3 Аваль», суд першої інстанції дійшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 37224,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом 11382,00 грн., заборгованість за відсотками 5803,76 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 12030,81 грн., пеня за порушення строків виплати відсотків за користування кредитом 8008,12 грн.

За таких обставин, колегія суддів, з урахуванням вищенаведеного, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, погоджується з порядком нарахування судом заборгованості за тілом кредиту, процентам за користування кредитом, пені, який відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені банком у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та пені знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Однією з підстав виникнення зобов'язання є договір або інший правочин (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (ч. 2 ст. 6 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ч. 2. ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Частиною 2 статті 1067 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам, а також не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданої йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом чи банківськими правилами.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції вказав, що 09.11.2012 року відповідач надала до суду заяву, в якій зазначила, що кредитний договір, який є предметом спору вона не підписувала та просила призначити почеркознавчу експертизу.

Відповідно до ухвали Новопсковського районного суду Луганської області від 09.11.2012 клопотання відповідача було задоволено та призначено почеркознавчу експертизу та зобовязано позивача надати експертам НДЕКЦ при ГУ МВС України в Луганській області оригінали матеріалів кредитної справи №014/0017/82/107947 від 03.07.2007 року.

30.11.2012 до суду надійшов лист АТ «ОСОБА_3 Аваль» №С13-114-1-3/2330 від 29.11.2012, в якому зазначається, що відповідно до постанови Новопсковського районного суду Луганської області від 22.08.2008 року про виїмку кредитних справ в Луганській обласній дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль»и та протоколу виїмки від 03.09.2008 року кредитна справа ОСОБА_2 за кредитним договором № 014/0017/82/107947 від 03.07.2007 року була вилучена слідчим Новопсковського району Прибега Н.С. У звязку із зазначеним надати кредитну справ та оригінали кредитного договору №014/0017/82/107947 від 03.07.2007 року, заяви ОСОБА_2 на видачу кредиту та на видачу готівки, а також інші документи за вказаним кредитом не має можливості.

Відповідно до листа №15/265 від 15.01.2013 НДЕКЦ Головного управління МВС в Луганській області, матеріали по цивільній справі за позовом АТ «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, які надійшли для проведення почеркознавчої експертизи, були повернуті до суду без виконання, оскільки не були надані досліджувані документи та надано порівняльний матеріал.

22.02.2017 року відповідач звернулась з заявою, в якій просила витребувати з Сватівського районного суду Луганської області висновок експерта про проведення почеркознавчої експертизи щодо дійсності її підпису в кредитному договорі №014/0017/82/107947 від 03.07.2007 року.

Судом було зроблено запит до Сватівського районного суду Луганської області про надання до суду завіреної копії такого висновку.

Сватівський районний суд Луганської області листом №5/388/2017 від 05.04.2017 року повідомив, що надати завірену копію висновку експерта про проведення почеркознавчої експертизи щодо дійсності підпису ОСОБА_2 в кредитному договорі №014/0017/82/107947 від 03.07.2007 року не має можливості, в звязку відсутністю в матеріалах кримінальної справи висновку експерта про проведення такої експертизи відносно ОСОБА_2

Тому, суд дійшов до висновку, що відповідач належним чином не довела, що спірний договір вона не підписувала.

Між тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 зводяться до того, що вона кредитний договір № 014/0017/82/107947 від 03.07.2007 року з АТ «ОСОБА_3 Аваль» не укладала.

Згідно ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Правова природа правочину є юридичним фактом (ст. 11 ЦК України), що являє собою вольові дії, спрямовані на досягнення певного результату, тобто є обставиною, з настанням якої закон пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що зверталася до правоохоронних органів з заявами, щодо підробки працівниками банку кредитного договору на її імя.

Проте, доказів, щодо існування таких звернень апеляційному суду надано не було.

У письмових відповідях на запити апеляційного суду, Сватівський районний суд Луганської області зазначив, що до матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, яке знаходиться на стадії судового розгляду, долучено кредитний договір № 014/0017/82/107947 від 03.07.2007 року укладений між АТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2, оригінал цього договору наданий бути не може, почеркознавча експертиза за матеріалами зазначеного кредитного договору в кримінальному провадженню не проводилася, ОСОБА_2 не є учасником розгляду даного кримінального провадження.

Однак, на підтвердження позову, позивач АТ «ОСОБА_3 Аваль» надав суду засвідчені - копію кредитного договору № 014/0017/82/107947 від 03.07.2007 року, графік погашення кредиту, копію меморіального ордеру № 2, виписки документів за договором, копію паспорту на імя ОСОБА_2

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, - відмітка про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища.

Відтак, колегія суддів вважає, що надані позивачем письмові докази відповідають вимогам законодавства щодо порядку бухгалтерського обліку кредитних операцій, з них можна встановити здійснені сторонами операції за кредитом, ці документи підтверджують факт надання відповідачці, як позичальнику, кредитних коштів.

З огляду на наведене, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та в межах апеляційного оскарження на підставі доказів наданих сторонами, які відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, зобовязані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 319 ЦПК України, колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області, ~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ~ відхилити.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 15 травня 2017 року ~ залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді: