АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 травня 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи тим, що 07 вересня 2006 року між акціонерним комерційним банком «ОСОБА_3 Аваль» (далі АКБ «ОСОБА_3 Аваль»), правонаступником якого є закрите акціонерне товариством «ОТП ОСОБА_3» (далі - ЗАТ «ОТП ОСОБА_3»), правонаступником останнього в свою чергу є публічне акціонерне товариство «ОТП ОСОБА_3» (далі ПАТ «ОТП ОСОБА_3»), та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-300/2030/2006, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 89.690 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,99% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 07 вересня 2028 року.

Зазначали, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_2 та банком 07 вересня 2006 року укладено два договори іпотеки №PSL-300/1973/2006 та №PSL-300/1974/2006, відповідно до яких банку в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: квартиру №1, загальною площею 51.9 кв.м, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул.Гоголя, будинок №1а та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 18 липня 2006 року за реєстровим №5872, та квартиру №2,3, загальною площею 59.5 кв.м, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул.Гоголя, будинок №1а та належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 18 липня 2006 року за реєстровим №7651.

Вартість майна згідно оцінки на момент видачі кредиту за договором №PSL-300/1973/2006 складала 277.949 грн. та за договором №PSL-300/1974/2006 складала 254.932 грн.

Вказували, що 05 червня 2014 року між ПАТ «ОТП ОСОБА_3» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого банк відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбав право вимоги за кредитним договором та договорами іпотеки.

Посилаючись на те, що відповідач погашення заборгованості за кредитом, у встановленні договором строки, не здійснює, через що станом на 21 вересня 2016 року допустив заборгованість, яка становить 88.389 доларів США 15 центів, що еквівалентно 2.295.872 грн.82 коп., та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 78.743 долари США 13 центів та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 9.646 доларів США 02 центи, а тому просили суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру №1 загальною площею 51.9 кв.м, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул.Гоголя, будинок №1а та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 18 липня 2006 року за реєстровим №5872, шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором №PCL-300/1973/2006 від 07 вересня 2006 року, а саме: квартири №1 загальною площею 51.9 кв.м, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул.Гоголя, будинок №1а та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 18 липня 2006 року за реєстровим №5872 з наданням всіх повноважень продавця, в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, реєстрації дублікатів правовстановлюючих документі в органах реєстраційної служби в тому числі подання заяв та будь-яких документів від імені власника ОСОБА_2 до органів реєстраційної служби тощо за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження; та звернути стягнення на предмет іпотеки, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул.Гоголя, будинок №1а квартира №2,3 та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 18 липня 2006 року за реєстровим №7651, шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором №PCL-300/1974/2006 від 07 вересня 2006 року, а саме: 59.5 кв.м, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул.Гоголя, будинок №1а квартира №2,3 та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 18 липня 2006 року за реєстровим №7651 з наданням всіх повноважень продавця, в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, реєстрації дублікатів правовстановлюючих документі в органах реєстраційної служби в тому числі подання заяв та будь-яких документів від імені власника ОСОБА_2, до органів реєстраційної служби тощо за піною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки чайна, проведеної субєктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 травня 2017 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 травня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 07 вересня 2006 року між АКБ «ОСОБА_3 Аваль», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП ОСОБА_3», правонаступником останнього в свою чергу є ПАТ «ОТП ОСОБА_3», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-300/2030/2006, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 89.690 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,99% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 07 вересня 2028 року (а.с.12-21,74-80).

Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між банком та ОСОБА_2 укладено два договори іпотеки №PSL-300/1973/2006 та №PSL-300/1974/2006.

За умовами договору №PSL-300/1973/2006 від 07 вересня 2006 року ОСОБА_6Б передав в іпотеку нерухоме майно квартиру 1, загальною площею 51.9 кв.м, що у м.Дніпропетровську по вул.Гоголя, будинок №1а та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 18 липня 2006 року за реєстровим №5872.

За умовами договору №PSL-300/1974/2006 від 07 вересня 2006 року ОСОБА_6Б передав в іпотеку нерухоме майно квартиру №2,3, загальною площею 59.5 кв.м, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул.Гоголя, будинок №1а та належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 18 липня 2006 року за реєстровим №7651 (а.с.22-28).

За змістом ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

05 червня 2014 року між ПАТ «ОТП ОСОБА_3» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого банк відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбав право вимоги за кредитним договором та договорами іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності з моменту надсилання вимоги про погашення заборгованості, а відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з відповідною заявою про застосування наслідків спливу відповідного строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (ст.253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст.ст.530,631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми ч.3 ст.267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 20 березня 2017 року, тобто до ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, звернувся до суду з заявою, в якій просив застосувати строк позовної давності до вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відмовити йому у задоволенні позову (а.с.109-113).

Пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 вересня 2015 року №6-1077цс15 та у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-1707цс15, які згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Згідно п.1.9.2. кредитного договору, в будь-який час після предявлення банком вимоги і до її фактичного виконання позичальником, банк має право відкликати свою вимогу. Таке відкликання здійснюється банком у письмовій формі. В разі такого відкликання банком вимоги, боргові зобовязання підлягають виконанню позичальником в розмірі, порядку та строки, що визначені цим договором, якщо сторони не домовилися про інше.

В матеріалах справи міститься досудова вимога банку від 21 травня 2010 року за вих.№22-2/358396 направлена на адресу відповідача ОСОБА_2 про погашення заборгованості за кредитним договором, з якої вбачається, що банк, враховуючи порушення умов кредитного договору, вимагає дострокового виконання боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі (а.с.115).

Колегія суддів наголошує на тому, що предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років.

Враховуючи те, що матеріалами справи не підтверджується відкликання вимоги від 21 травня 2010 року, саме вказаний у ній кінцевий строк дострокового повернення кредиту є початковим моментом перебігу строку позовної давності для звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду щодо захисту своїх порушених прав.

З даним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду 30 вересня 2016 року (а.с.4-10).

Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково застосував позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки вони суперечать встановленим судом обставинам справи, не ґрунтуються на законі та спростовуються викладеними висновками суду.

Доводи апеляційної скарги, що 06 листопада 2012 року відповідач вчинив дії, що свідчать про визнання ним свого боргу суттєвого значення на мають.

Посилання на те, що у позивача викликає сумніви досудова вимога не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки будь-яких клопотання про призначення експертизи з метою встановлення справжності даної вимоги позивач не заявляв. Крім того, оригінал даної досудової вимоги було оглянуто в суді апеляційної інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_7