Справа № 493/1039/16-ц
Провадження № 2/493/26/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Балта Одеська область

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Тітової Т.П.

за участю секретаря Сирота О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до колишньої в.о. голови ОСОБА_2 сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_3, ОСОБА_2 сільської ради Балтського району Одеської області про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

18.07.2016 р. ОСОБА_1 подала до Балтського районного суду Одеської області позов до колишньої в.о. голови ОСОБА_2 сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_3, ОСОБА_2 сільської ради Балтського району Одеської області та відділу культури і туризму Балтської районної державної адміністрації Одеської області про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та моральної шкоди.

01.08.2016 року уточнивши свою позовну заяву, просила стягнути з ОСОБА_3 колишньої в.о. голови ОСОБА_2 сільської ради Балтського району Одеської області на її користь заробітну плату з пенею згідно Національного банку України за період з 05.05.2015 року по 31.07.2015 року в розмірі посадового окладу, а також просила стягнути з ОСОБА_3 колишньої в.о. голови ОСОБА_2 сільської ради Балтського району Одеської області на її користь моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

Ухвалою Балтського районного суду від 08.12.2016 року було залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2 сільську раду Балтського району Одеської області.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в ході проведення досудового розслідування було допитано в якості свідка в.о. ОСОБА_2 сільського голови ОСОБА_3, яка пояснювала, що вона не відмовляється виконувати рішення Котовського міськрайонного суду від 11.06.2014 року, але їй для виконання рішення суду необхідно спочатку звільнити завідуючу ОСОБА_2 сільським клубом, здійснити приймання-передачу матеріальних цінностей сільського клубу та позивача було повідомлено, що в разі невиплати їй заробітної плати в термін до 07.08.2015 року посадові особи будуть притягнуті до відповідальності за невиплату заробітної плати.

Позивач поновлена згідно наказу начальника відділу культури Балтської РДА ОСОБА_4 № 49-к від 05.05.2015 року на посаді завідуючої ОСОБА_2 сільським клубом і на той період саме ОСОБА_3 виконувала обовязки голови ОСОБА_2 сільської ради і вона навмисно не допускала позивача до її посадових обов`язків і незаконно вимагала написати заяву на перевід до сільської ради без законних підстав. І з 05.05.2015 р. 07.06.2015 р. позивач і ОСОБА_5 були дві завідуючі ОСОБА_2 сільського клубу, проте в штатному розписі одна штатна одиниця завідуючої ОСОБА_2 сільським клубом. І за травень 2015 року була виплачена заробітна плата саме ОСОБА_5 Таким чином ОСОБА_3 будучи державним службовцем проігнорувала наказ начальника відділу культури виданий 05.05.2015 року № 49-к. Оскільки саме ОСОБА_2 сільська рада була розпорядником коштів і нею було використано всі бюджетні кошти на виплату заробітної плати працівника сільського клубу у 2015 році у повному обсязі, тобто наявна заборгованість відповідача колишньої в.о. голови ОСОБА_2 сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_3 перед позивачем з виплати заробітної плати.

У зв`язку з не допусканням позивача до її посадових обов`язків та невиплати заробітної плати вона весь цей час нервувала, змушена була звертатися за захистом своїх порушених прав до керівництва району, до Балтського ВП ГУНП, у неї двоє малолітніх дітей віком до дев`яти років, молодша донька інвалід-дитинства. Вона з донькою повинна була бути в Одеській обласній клінічній лікарні на лікуванні в березні-травні 2015 року, але діями в.о. голови ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_3 не мала змоги поїхати у зв`язку з відсутністю заробітної плати, тому вважає, що їй спричинена моральна шкода у сумі 30000 грн.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_3 як фізична особа не несе персональну відповідальність за заборгованість по заробітній платі.

Представники ОСОБА_2 сільської ради Балтського району заперечували проти позову. Пояснили суду, що позивачка відмовилася писати заяву про перевід її до сільської ради. Сам факт, що позивач була поновлена наказом начальника відділу культури Балтської РДА ОСОБА_4 № 49-к від 05.05.2015 року на посаді завідуючої ОСОБА_2 сільським клубом, не свідчить про те, що попередній сільський голова, який наділений правом прийому в сільську раду на роботу працівників повинна була без згоди позивача про перевід її до сільської ради прийняти позивача на роботу та виплачувати їй заробітну плату. Таким чином ОСОБА_2 сільською радою не вчинялися дії відповідно до вимог КЗпП України про видачу розпорядження, наказу, тощо, а відтак відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України правових підстав у виплаті заробітної плати сільська рада не мала.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона працює завідуючою юридичним сектором апарату Балтської районної державної адміністрації Одеської області. Позивач була поновлена на посаді завідуючої ОСОБА_2 сільським клубом на підставі наказу начальника відділу культури Балтської РДА ОСОБА_4 № 49-к від 05.05.2015 року, але так як даний сільський клуб на той період перебував у комунальній власності ОСОБА_2 сільської ради, то потрібна була згода позивача на її переведення до сільської ради, дану згоду позивач не дала, тому у сільської ради не було підстав виплачувати позивачу заробітну плату.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що сільська рада не підпорядковується відділу культури Балтської РДА, тому юридичних підстав у сільської ради виплачувати заробітну плату позивачу не було, потрібна була особиста згода позивача на переведення її до сільської ради, але від неї надійшла відмова про переведення, а у відділу культури Балтської РДА посади завідуючого ОСОБА_2 сільським клубом не існувало.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідачів, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Наказом відділу культури Балтської РДА від 05.05.2015 року № 49-к згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2014 року ОСОБА_1 поновлено на посаді завідуючої ОСОБА_2 сільським клубом з 05.05.2015 року, з яким ОСОБА_1 ознайомлена під підпис 05.05.2015 року.

В табелях обліку використання робочого часу з травня по липень 2015 року прізвище ОСОБА_1 відсутнє. Дослідженням відомостей нарахування заробітної плати за вказаний період встановлено, що заробітна плата ОСОБА_1 на посаді завідуючої ОСОБА_2 клубом взагалі не нараховувалась.

На підставі листа слідчого відділення Балтського РВ ГУМВС України в Одеської області від 09.09.2015 року № 8386 було проведено вибіркову перевірку кадрових та бухгалтерських документів відділу культури Балтської районної державної адміністрації Одеської області за період з травня по вересень 2015 року.

Згідно перевірки територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області, яка мається у справі, встановлено, що начальник відділу культури Балтської РДА ОСОБА_4, виконуючи свої посадові обов`язки, відносно найманих працівників, порушила законодавство про працю та оплату праці, а саме в бухгалтерських документах відсутні дані про нарахування та виплату позивачу заробітної плати.

Відповідно до ст. 43 ч. ч. 4, 7 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 115 КЗпП України, ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної роботи працівником, бухгалтерський облік витрат, а оплату праці у встановленому порядку

Так, дійсно, в судовому засіданні встановлений факт того, що з позивачу не були проведені розрахунки по заробітній платі за період з травня по липень 2015 року.

Окрім того, оскільки, обґрунтування про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та моральної шкоди стосується фізичної особи ОСОБА_3, тобто відносяться конкретно до її особистості, а не до наприклад ОСОБА_2 сільської ради, як юридичної особи, про що зазначалося представником відповідача по справі під час надання пояснень, то ОСОБА_3 взагалі не є належним відповідачем.

Крім того, пояснення позивача про те, що на 2015 рік сільський клуб перебував на балансі сільської ради, розпорядником коштів була сільська рада і заробітну плату позивачу в цей період повинна була виплачувати сільська рада, на думку суду є хибними, оскільки сільський клуб і перебував на балансі відповідача ОСОБА_2 сільської ради, проте трудові правовідносини між позивачем та ОСОБА_2 сільською радою не існували.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, суд може тільки за клопотанням позивача.

У даному випадку позивачка такого клопотання суду не заявляла, а навпаки надала суду пояснення, де обгрунтувала свою позицію, що відповідати за позовом має саме ОСОБА_3

За змістом ст. 33 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом.

З аналізу положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Тобто неналежним відповідачем є та особа, що не повинна відповідати по пред'явленому до неї в суді позову. Заміна неналежного відповідача допускається лише за клопотанням позивача, оскільки він виступив ініціатором процесу, суб'єктом, який вимагає судового захисту.

Крім того в судовому засіданні позивачу роз`яснювалося її право на уточнення позову, але нею не використано право пред`явити вимоги до належного відповідача.

Отже, суд враховуючи вищенаведене, прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, так як виходячи із системного аналізу вищевикладених норм законодавства, ОСОБА_3 не є належним відповідачем у даному позові та не може нести відповідальність за даними зобов'язаннями.

Зазначені обставини не перешкоджають позивачу звернутися до суду з позовом до належного відповідача відповідно до вимог процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 33, 60, 209, 210, 212-213, 215 ЦПК України, ЗУ «Про оплату праці», Постанова Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до колишньої в.о. голови ОСОБА_2 сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_3, ОСОБА_2 сільської ради Балтського району Одеської області про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: