Справа №515/1250/17
Провадження №2/515/1828/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
27 листопада 2017 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Семенюк Л.А.
за участю секретаря Унгурян Т.В.
позивача представника ПАТ «Страхова компанія
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
24 серпня 2016 року в с.Спаське Татарбунарського району Одеської області сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля Renault Fluenсe, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керування ОСОБА_4 та мопеда «Соул Люкс», без державного номерного знаку під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Renault Fluenсe державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який був застрахований ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до вищезазначеного договору. Згідно постанови Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.09.2016 року, ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху з притягненням останнього до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України.
Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав і заявив клопотання про винесення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача (а.с. 43 ).
Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився. Відповідно до довідки Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 18.09.2017 року (а.с.29), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований АДРЕСА_1. Судові повістки, відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, де першу повістку з додатками до позову вручено відповідачу завчасно, про що свідчить рекомендоване повідомлення (а.с.31); друга повістка повернулася до суду з поміткою:"відмова від отримання» (а.с.42). ОСОБА_2 причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Крім того, ним не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростовування доводів позивача. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. В силу ч.8 ст.76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою належним чином.
Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден.
За загальним правилом (частина 1 статті 11 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.05.2014 року, ОСОБА_3 є власником транспортного засобу Renault Fluenсe, синього кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1, крім неї має право користуватися зазначеним автомобілем ОСОБА_4 (а.с. 10 ).
Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду за №98817599 від 30.09.2016 року (а.с.11) підтверджується, що 24 серпня 2016 року, приблизно о 09.15 годині в с. Спаське Татарбунарського району Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Renault Fluenсe державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керування ОСОБА_4 (власник автомобіля ОСОБА_3) та мопеда без державного номерного знаку під керуванням відповідача ОСОБА_2, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Renault Fluenсe державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який був застрахований ПАТ «СК «ВУСО», відповідно до вищезазначеного договору.
Згідно постанови Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.09.2016 року у справі №515/1563/16-п, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП внаслідок порушення останнім Правил дорожнього руху, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.12-13). Також встановлено, що в результаті ДТП, яке сталось 24.08.2016 року, застрахований автомобіль було пошкоджено.
На аркушах справи 14-15 міститься заява потерпілого власника транспортного засобу ОСОБА_3, з якої вбачається, що вона звернулася до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» щодо виплати їй страхового відшкодування, внаслідок вчинення ОСОБА_2, який керував мопедом «Соул Люкс» без державного номерного знаку, дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24 серпня 2016 року.
Оцінюючи наведені докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд доходить висновку про доведеність вини відповідача в завданні позивачу збитків, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідно 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені у постанові суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, зокрема з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому доведенню не підлягають.
За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК).
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).
Відповідно до ст.. 22.1 Закону, при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Стаття 27 Закону України «Про страхування» передбачає, що страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток, у повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 1165 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК).
Відповідно до ст. ст. 993, 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1600грн. (а.с.3).
За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО».
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -
Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Семенюк