Головуючий суду 1 інстанції - Пелих О.О.
Доповідач - Дронська І.О.
Справа № 431/3012/17
Провадження № 22ц/782/896/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Дронської І.О.

суддів: Карташова О.Ю., Яреська А.В.

за участю секретаря Єгорової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, який у подальшому уточнювала, в обґрунтування якого посилалась на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої за рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 22.09.1999 року відповідач на користь позивача сплачував аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку щомісяця до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 25.05.2009 року розмір аліментів було зменшено з ? частки до 1/6. З 01.09.2016 року дочка навчається на денному відділенні Луганського національного університету ім. Т. Шевченка на платній основі. Загальна вартість освітньої послуги за весь час навчання становить 35530 грн., за перший рік навчання позивач вже внесла 8500 грн, а за 2-й, 3-й та 4-й роки навчання повинна внести по 9010 грн. за кожен рік. Враховуючи, що дочка навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі на платній основі, сама не має ніякого джерела доходів, а тому потребує матеріальної допомоги. А відповідач, який зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення дочкою 23 років, у добровільному порядку на час навчання відмовляється надавати дочці матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, оскільки працює офіційно, не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1500 грн. щомісяця. Після уточнення позовних вимог, позивач просила суд стягнути з відповідача на утримання дочки аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дочкою 23 років.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 02.10.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4, яка продовжує навчання аліменти в розмірі 200 гривень заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 10 липня 2017 року, до закінчення навчання, але не більше, чим до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 23 років. Рішення в частині суми місячного платежу допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень.

Не погодившись з зазначеним рішенням позивачем ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на незаконність рішення та неповне з'ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на утримання дочки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сторони, яких було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду від останніх не надійшло. Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України без участі сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд першої інстанції вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 22.09.1999 р. з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4 були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця.

Рішенням суду від 25.05.2009 р. розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача було зменшено з 1/4 до 1/6 частини, оскільки на утриманні у відповідача є неповнолітня дочка ОСОБА_5.

Згідно договору про надання освітніх послуг від 01.09.2016 року ОСОБА_4 є студентом Луганського національного університету ім. Т. Шевченка, навчається за денною формою навчання, на платній основі.

З довідки про доходи відповідач ОСОБА_3 працює водієм ФОП ОСОБА_6 та отримує заробітну плату у розмірі 3 200 грн. на місяць.

Згідно довідки про склад сім'ї №6263 від 20.09.2017 р., виданою виконавчим комітетом Старобільської міської ради Луганської області ОСОБА_3 проживає спільно з матір'ю ОСОБА_7, яка є пенсіонером.

Згідно наданих суду ксерокопій книжок про сплату комунальних послуг та розписки ОСОБА_7 встановлено, що відповідач постійно надає матері кошти для сплати комунальних послуг.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи і сторонами не заперечуються.

Також судом першої інстанції встановлена наявність у дочки сторін ОСОБА_4 потреби у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням в університеті. Її утримання є обов'язком позивач разом із відповідачем.

Позивач про розмір своїх доходів суду не повідомила.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, суд першої інстанції виходив з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дитини, що продовжує навчання, можливостей відповідача, який разом з цим зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини та враховуючи встановлений законом прожитковий мінімум на працездатну особу, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволення та стягнув з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, в сумі 200 грн. щомісяця.

Проаналізував наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив надані сторонами, в їх сукупності, всі докази, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, але колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру аліментів, стягнутих з відповідача на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з позовної заяви позивача, дочка сторін ОСОБА_4 навчається на денному відділенні Луганського національного університету ім. Т. Шевченка на платній основі.

Відповідно до договору про надання освітніх послуг від 01.09.2016 року, укладеному між навчальним закладом та ОСОБА_2, яка замовила освітню послугу для ОСОБА_4, розмір плати за надання освітніх послуг за весь строк навчання становить 35530 грн., у тому числі за 1-й рік навчання - 8500 грн., за 2-й, 3-й та 4-й роки - по 9010 грн. за кожен рік, а.с.15.

Як вбачається з наданих позивачем платіжних квитанцій 1-й рік навчання дочки в сумі 8500 грн. ОСОБА_2 сплатила власними коштами, а.а.с.16,17.

Відповідно до доводів позовної заяви дочка потребує матеріальної допомоги від батька у зв'язку з навчанням у вищому навчальному закладі на денному відділенні на платній основі, плата за навчання вноситься тільки позивачем, остання вважає, що відповідач зобов'язаний утримувати свою дочку на час навчання.

Інших витрат, пов'язаних з навчанням позивачем не зазначено.

Між тим, у позовній заяві позивачем не зазначено про наявний матеріальний стан дочки, не обґрунтовано визначення наявності потреби дочки у матеріальній допомозі саме в ? частині доходів відповідача.

Не містить позовна заява і зазначення того, що дочка ОСОБА_4 знаходиться на утриманні позивача.

Доказів того, що дочка ОСОБА_4 проживає у гуртожитку навчального закладу та потребує витрат на своє проживання позивачем не надано, матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та дочка сторін ОСОБА_4 мають одне теж саме місце проживання, зареєстроване у встановленому порядку: АДРЕСА_1

Юридична адреса навчального закладу - АДРЕСА_2

Відповідно до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків…

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що батьки зобов'язані надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці, сину, які продовжують навчання, тільки в частині витрат, пов'язаних з навчанням, а не на повне утримання цих повнолітніх дочки, сина.

Відповідно до ч.1 ст..182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, вартість освітніх послуг на рік за навчання дочки сторін складає 9010 грн.

Відповідач має дохід 3200 грн. на місяць, а.с.22.

На утриманні останнього знаходиться неповнолітня дочка ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку з чим рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 25.05.2009 року було зменшено розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), що стягувались з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4, а.с.23.

Позивач про розмір своїх доходів суду не повідомила, також такої інформації не містять й матеріали справи.

На підставі зазначеного, з урахуванням вартості освітніх послуг за навчання ОСОБА_4 у розмірі 9010 грн. на рік, за відсутності обґрунтування та посилання позивача на інші витрати, пов'язані з навчанням дочки, обов'язку обох батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, можливості надання такої допомоги відповідачем ОСОБА_3 (розмір доходу, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, встановлений законом прожитковий мінімум для працездатної особи), колегія суддів вважає, що з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дочки, підлягають стягненню аліменти у розмірі 400 грн., що на рік складає 4800 грн.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції було враховано, як важливу обставину, наявність проживання з відповідачем непрацездатної матері, а також перебування її на утриманні відповідача.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, посилання на проживання відповідача з непрацездатною матір'ю, яка знаходиться на пенсії, стосується встановлення судом першої інстанції обставин справи, у висновку суду першої інстанції, щодо визначення розміру аліментів, враховано тільки наявність на утриманні іншої неповнолітньої дитини, про що зазначено у рішенні.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що заробітна плата позивача протягом декілька років може змінюватися, в умовах постійного зростання цін і інфляції, а тому потрібно стягнути з відповідача 1/4 частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з п.8 договору про надання освітніх послуг від 01.09.2016 року розмір встановленої плати за навчання ОСОБА_4 може змінюватися не частіше 1 разу на рік і не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік з обов'язковим інформування про це замовника, а.с.15.

Також, відповідно до ч.2 ст..184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 № 1368-VIII, що набрав чинності 08.07.2017року, аліменти зараховуються до грошових доходів громадян, котрі підлягають індексації на розмір інфляції.

На підставі зазначеного, можна дійти висновку про те, що співмірність між витратами на навчання та розміром матеріальної допомоги, визначеної у твердій грошовій сумі, буде на час навчання ОСОБА_4 зберігатися, оскільки, у разі підвищення оплати за навчання у зв'язку зі зміною рівня інфляції розмір аліментів також буде змінюватися з урахуванням індексу інфляції.

Крім того, розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, при наявності підстав, може бути згодом збільшений чи зменшений судом на вимогу як платника аліментів, так і одержувача аліментів.

Колегія суддів, враховуючи доводи позивача щодо підстав для надання відповідачем матеріальної допомоги дочці на навчання, заперечень відповідача, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, вважає, що суд першої інстанції мав підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки стягнення у частці від заробітку відповідача- 1/4, як просить позивач, суттєво порушить інтереси відповідача ОСОБА_3 та не буде відповідати у повній мірі положенням ст. 199 СК України щодо обов'язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, обома батьками та розміру встановленої судом потреби ОСОБА_4 матеріальної допомоги, пов'язаної з навчанням.

Щодо розміру аліментів, не нижче ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за доводами апеляційної скарги, то положеннями ст.200 СК України не встановлено мінімального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, посилаючись на ст.199 СК України, у повній мірі не з'ясував обсяг потреби ОСОБА_4 в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням, з урахуванням міри можливості відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці.

Згідно з ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення по справі;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права…

З урахуванням зазначених обставин, колегія суддів, на підставі ст. 309 ЦПК України, вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити, оскільки судом першої інстанції було допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення по справі щодо обсягу потреби ОСОБА_4 в матеріальній допомозі та можливості відповідача в наданні дочці матеріальної допомоги у сумі 400 грн. та збільшити визначений судом першої інстанції розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання з 200 грн. до 400 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2017 року змінити в частині визначеного судом розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4, та збільшити цей розмір з 200 грн. до 400 грн. щомісяця.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: