Справа №216/5217/16-ц
провадження №2/216/566/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючогосудді - ОСОБА_1,
при секретарі - Городнічевої Т.О.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті ОСОБА_2, цивільну справу за уточненим позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСБУД» до ОСОБА_3, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_4, про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, та стягнення страхового відшкодування,-
Відповідно до висновків судової авто технічної експертизи № 58/27-6 від 03.12.2015 року, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, водій автомобіля «HYUNDAI TUCSON» мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем DAF CF 85.380 2006 р., діючи у відповідності з вимогами п. 16.11 та дорожніх знаків 2.1,2.2 Правил дорожнього руху України, в діях водія автомобіля «HYUNDAI TUCSON» вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.4,12.9(б),16.11 та дорожніх знаків 2.1,2.2 Правил. Невідповідність його дій вимогам п. 16.11 та дорожніх знаків 2.1,2.2 Правил, з технічної точки зору перебуває в причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою, що настала.
ТОВ «ЕКОСБУД» своєчасно повідомило страхову компанію про настання страхового випадку 14.09.2015 р. та одразу подало заяву на виплату страхового відшкодування, а також повторно в січні 2016 року, та надало всі витребувані страховою компанією документи.
Матеріальні збитки, завдані Відповідачем в розмірі 124372,67 грн. Позивачу до теперішнього часу не виплачені.
На підставі вищевикладеного, ТОВ «ЕКОСБУД» просить стягнути з Відповідача на користь Позивача збитки (майнову шкоду) в розмірі 124372,67 грн.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не зявилась, надала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує, щодо постановлення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.
Представник третьої особи 1 ПрАТ «УПСК», який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надіслав суду заперечення, в яких просив суд в задоволенні позову відмовити та слухати справу без участі представника ПрАТ «УПСК».
Третя особа 2 - ОСОБА_4, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, своїм правом участі в судовому засіданні не скористався.
На підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд знаходить уточнені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Так, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 червня 2016 року (а.с. 54-56), 14 вересня 2015 року приблизно о 00.20 годині водій ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_3, з трьома пасажирами у салоні, рухався по сухому асфальтовому покриттю проїзної частини другорядної дороги вул. Пушкіна з боку пр. ОСОБА_6 в напрямку вул. Кобилянського в місті Кривому Розі та наближався до нерегульованого світлофором перехрестя з головною дорогою вул. Кобилянського.
Керуючі автомобілем, водій ОСОБА_3 рухався в населеному пункті зі значним перевищенням швидкості не менш ніж 80 км/год., чим грубо порушив п.п. 12.4 і 12.9 б) Правил дорожнього руху України. В цей же час по проїжджій частині головної дороги вул. Кобилянського з боку пр. ОСОБА_7 в напрямку вул. Електроніки, наближаючись до вказаного перехрестя, рухався сідельний тягач ДАФ СF85 30 реєстраційний № НОМЕР_4, з напівпричепом під керуванням водія ОСОБА_8
На вказаному перехресті водій ОСОБА_3, ігноруючи дорожні знаки 2.1 «Надати дорогу» та 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», не зменшуючи швидкість руху, та, не зупиняючи керований ним автомобіль, виїхав на перехрестя вулиць Кобилянського та Пушкіна, чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 (б,д) і 16.11 Правил дорожнього руху України, дотримання яких є достатньою умовою для запобігання події ДТП, внаслідок чого водій ОСОБА_3 допустив зіткнення з сідельним тягачем ДАФ СF85 30, який рухався по головній дорозі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири ОСОБА_9 та ОСОБА_7 були травмовані.
Між порушенням водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху та наслідками заподіянням потерпілим тяжких тілесних ушкоджень є прямий причинний зв'язок.
Згідно вказаного вище вироку, ОСОБА_3 визнано винним та призначено покарання за ст.286 ч. 2 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права управління транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 роки, якщо він не скоїть нового злочину та виконує покладені на нього судом обовязки. В задоволенні позову ТОВ «ЕКОСБУД» відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року (а.с. 56-59), вищевказаний вирок першої інстанції в частині розгляду цивільного позову ТОВ «ЕКОСБУД» до ОСОБА_3 та ПрАТ «УПСК» про стягнення матеріальної шкоди - скасовано, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі суду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, тому до таких відносин слід застосувати норми Цивільного кодексу України в частині, що регулюють питання матеріальної шкоди, а також положення Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - ПВССУ №4 від 01.03.2013) передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Оскільки вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.06.2016 ОСОБА_3 було визнано винним та призначено покарання, а обвинувачений володів джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем НОМЕР_3) на відповідній правовій підставі (свідоцтво про реєстрацію АЕС № 293321, видане ВРЕР ДАІ м. Кривий Ріг від 02.07.2009 р.), тому вказана особа має відповідати за завдану шкоду.
При цьому, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», про що свідчить Поліс ОСЦПВ АІ 8308380 від 27.08.2015 р. (а.с.20).
ТОВ «ЕКОСБУД» своєчасно повідомило страхову компанію про настання страхового випадку 14.09.2015 р. та подало заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 30).
В силу вимог ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (стаття 29 Закону).
Також, слід звернути увагу на те, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Також, судом беруться до уваги розяснення, викладені в п. 16 ПВССУ №4 від 01.03.2013, а саме, що відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.
При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Також, частинами 1-3 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не буле порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з роз'ясненнями п. 9 ПВССУ №4 від 01.03.2013, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.
Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» (на момент здійснення процесуальної дії подання позову 27.01.2016 року) розмір ставки судового збору за подання юридичною особою позовних заяв майнового характеру становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином судовий збір за вимогу про стягнення з ОСОБА_3 збитків становить 1865,59 грн., Оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1, 11, 60, 61, 80, 88, 212, 213, 214, 215, 218, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 22, 26-1, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-
Уточнені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСБУД» до ОСОБА_3, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_4, про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, та стягнення страхового відшкодування, - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, на користь держави судовий збір в розмірі 1865,59 (одна тисяча вісімсот шістдесят пять гривень пятдесят девять копійок) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст.229 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення вправі скористуватися правом на оскарження протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Бондарєва О.І.