АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Поліщук Н.В., Саліхова В.В.,

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 07 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Рітейлу України», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліцензійне агентство «УДК», Публічне акціонерне товариство «ВГП» про стягнення грошової компенсації за порушення авторських прав, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року позивачка звернулась із позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 15 жовтня 2013 року між ТОВ «Ліцензійне агентство «УДК» та ПАТ «ВГП» було укладено субліцензійний договір № 15/10/13, за яким ПАТ «ВГП» отримало дозвіл на використання 13 творів позивача при виготовленні: «Косметическая салфетка в коробке 100шт.», «Косметическая салфетка в коробке 80шт.». Згідно п. 9.1 дія зазначеного договору закінчується 01 лютого 2015 року, тобто виробник мав право використовувати твори позивача для зазначеної продукції до 01 лютого 2015 року.

Починаючи з 05 квітня 2016 року в мережах магазинів «Караван» та «Top Mart», господарську діяльність в яких здійснює відповідач ТОВ «Група Рітейлу України», представниками позивача було зафіксовано факти піратства, тобто розповсюдження (реалізація, продаж) товару «Серветки косметичні 100 шт.» ТМ «Easy&Good» штрих-код: 462, який представляє собою картонну упаковку (коробку) з малюнками, на яких відтворено 8 творів образотворчого мистецтва позивача, а також товару «Серветки косметичні 80 шт.» ТМ «Easy&Good», штрих-код 469, який представляє собою картонну упаковку (коробку) з малюнками, на яких відтворено 5 творів образотворчого мистецтва позивача.

Тобто відповідач здійснює багаторазове та тривале розповсюдження контрафактних примірників належних позивачці 13 різних об'єктів інтелектуальної власності після закінчення дії субліцензійного договору № 15/10/13.

Посилаючись на вищевказане та норми Закону України «Про авторське право і суміжні права», позивачка просила стягнути на свою користь із відповідача суму компенсації в розмірі 130 мінімальних заробітних плат, що становить 188 500,00 грн. (а.с.1-4)

Відповідач проти позову заперечував, вважав, що права позивачки в розумінні вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» не були порушені, оскільки за умовами субліцензійного договору № 15/10/13, ПАТ «ВГП» замовило виготовлення упаковки продукції у підрядника ТОВ «Планета -Друк» і вказана упаковка була виготовлена 25 листопада 2014 року та 18 грудня 2014 року, тобто в межах строку дії договору. Відповідачу продукція теж була поставлена в межах строку дії договору, оскільки відповідно до п. 7 додатку № 1/1 до договору, ПАТ «ВГП» мало право розповсюджувати запаси продукції протягом 90 календарних днів з моменту закінчення строку дії договору, тобто до 30 квітня 2015 року, а остання поставка продукції відповідачу була здійснена 29 квітня 2015 року. (а.с.123-125)

Представник третьої особи ПАТ «ВГП» ОСОБА_3 проти позову заперечувала.(а.с. 185-186)

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 07 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. (а.с.187-190)

В апеляційній скарзі позивачка посилались на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначила, що суд не врахував обставин і доказів якими обґрунтовані заявлені вимоги і дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.(а.с.194-197)

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_4 підтримав скаргу і просив її задовольнити, представник відповідача - ОСОБА_5, представник третьої особи ПАТ «ВГП» - ОСОБА_3 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи була сповіщена шляхом вручення повістки представнику ОСОБА_6 про що у справі є докази. (а.с. 216-220)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Частиною 2 ст. 54 Конституції Українипередбачено, що кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону України "Про авторське право і суміжні права": право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Використання твору без дозволу суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права", за яке згідно з пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Згідно з роз'ясненнями пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб'єктів авторських прав і (або) суміжних прав.

У зв'язку з цим суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону № 3792-ХІІ); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону № 3792-ХІІ при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК).

При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні (пункт 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010).

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ «Группа Рітейлу Україна» зареєстроване як юридична особа, одним із видів діяльності якого є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах у т.ч. продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. (а.с. 5-7)

15 жовтня 2013 року між ТОВ «Ліцензійне агентство «УДК» та ПАТ «ВГП» було укладено субліцензійний договір № 15/10/13 з Додатками №1/1, 2/1, 3, 4, за яким ПАТ «ВГП» отримало дозвіл на використання 13 творів образотворчого мистецтва, автором яких є ОСОБА_1, при виготовленні: «Косметическая салфетка в коробке 100шт.», «Косметическая салфетка в коробке 80шт.».

Згідно п. 9.1., вказаний Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками і діє до 01 лютого 2015 року. (а.с.20-32)

На виконання умов вказаного договору, ПАТ «ВГП» замовило виготовлення упаковки продукції у підрядника ТОВ «Планета -Друк», яка була виготовлена і передана 25 листопада 2014 року та 18 грудня 2014 року, відповідно до видаткових накладних № ПД-0000538 від 25 листопада 2014 року та № ПД-0000597 від 18 грудня 2014 року. (а.с.146, 147)

Відповідно до п. 7 додатку № 1/1 до договору, ПАТ «ВГП» мало право розповсюджувати запаси продукції протягом 90 календарних днів з моменту закінчення строку дії договору, тобто до 30 квітня 2015 року. Остання поставка продукції відповідачу була здійснена 29 квітня 2015 року, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (послуг) від 30 квітня 2015 року. (а.с. 27, 152)

На підтвердження розповсюдження (реалізації, продажу) відповідачем товарів з порушенням авторського права позивачем надано товарні чеки від 05 квітня 2016 року, 11 квітня 2016 року, 12 квітня 2016 року, 14 квітня 2016 року, 11 травня 2016 року, 12 травня 2016 року, згідно яких у ТОВ «Группа Рітейлу Україна» було придбано косметичні серветки. (а.с.46 - 81)

Згідно видаткових накладних: № В-Рас - 01773 від 04.03.2015 року, № В-Рас - 02660 від 25.03.2015 року, № В-Рас - 03717 від 29.04.2015 року, № В-Рас - 03813 від 29.04.2015 року ПАТ «ВГП» було передано ТОВ «Группа Рітейлу Україна» запаси продукції 04 березня 2015 року, 25 березня 2015 року та 29 квітня 2015 року, що узгоджується з положеннями пункту 7 Додатку №1/1 до Субліцензійного договору № 15/10/13 від 15 жовтня 2013 року. (а.с.142-145)

Відповідачем в судовому засіданні доведено, що в період придбання позивачкою та уповноваженими нею особами у ТОВ «Группа Рітейлу Україна» косметичних серветок за товарними чеками від 05 квітня 2016 року, 11 квітня 2016 року, 12 квітня 2016 року, 14 квітня 2016 року, 11 травня 2016 року, 12 травня 2016 року, продаж відповідної продукції останнім здійснювалася відповідно до укладеного договору, як залишки попередньої продукції. Цих обставин і доказів позивачкою та її представником в судовому засіданні не спростовано.

Інших доказів, які б свідчили, що продукція з нанесеними зображеннями творів позивачки реалізовувалася відповідачем з порушенням положень Закону України "Про авторське право і суміжні права"та як наслідок, з порушенням прав позивачки, матеріали справи не містять.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Н.В.Поліщук

В.В.Саліхов

Справа № 22-ц/796/5194/2017

Унікальний номер 760/9887/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Букіна О.М.

Доповідач Левенець Б.Б.