Справа № 289/2101/17
Номер провадження 2/289/1125/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської районної спілки споживчих товариств про скасування свідоцтва на право власності, -

ВСТАНОВИВ :

В провадження Радомишльського районного суду Житомирської області знаходиться цивільна справа за вказаним позовом про скасування свідоцтва на право власності. До позовної заяви ОСОБА_1 надано суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на комплекс бази Радомишльської райспоживспілки по вул. Русанівській, 3-А у м. Радомишль Житомирської області, який належить згідно свідоцтва САА № 987339 від 30.03.2006 р., реєстраційний №18291250, до набрання чинності рішення суду у даній справі.

В обґрунтування заявлених вимог, заявник зазначає, що існує висока ймовірність того, що відповідач може в будь-який час відчуджити зазначене вище майно.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з матеріалів позову, заяви про забезпечення позову, суд встановив, що тривалий час між сторонами існує спір щодо права власності на майновий комплекс бази райспоживспілки, що знаходиться за адресою: вул. Русанівська, 3-а, м. Радомишль, Житомирська обл.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідност. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що, відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, вбачається, що заявником не надано та не зазначено у заяві належних та достатніх доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, а даних щодо дійсної і реальної загрози невиконання майбутнього рішення матеріали справи не містять.

У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, враховуючи ч. 3 ст. 151 ЦПК України та з огляду на зазначені положення постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року, в заяві про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, не наведено всіх необхідних відомостей, потрібних для забезпечення позову, а саме не наведено обґрунтування існування високої ймовірності неможливості виконання рішення у випадку невжиття заходів забезпечення позову, про що йдеться в заяві про забезпечення позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суд вважає за необхідне розяснити заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської районної спілки споживчих товариств про скасування свідоцтва на право власності відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом пяти днів після її оголошення через Радомишльський районний суд Житомирської області, а особами, які не були присутніми у судовому засіданні - у той же строк з моменту її отримання.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)