АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Колдіна О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Васіної Інни Володимирівни на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року про задоволення скарги по справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Тараса Володимировича та зобов'язання вчинити дії, стягувач: товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит»,-

В С Т А Н О В И Л А:

21 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила:

визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. по виконанню ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17.06.2015 року у справі №761/6118/15-ц;

зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. зняти арешт з автомобіля «AUDI», номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.12.2013 року в рамках виконавчого провадження ВП №38381138.

Вимоги скарги обґрунтовувала тим, що 12.06.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП №38381138 з виконання виконавчого листа №2601/17556/12, виданого 18.12.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва.

13.12.2013 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.06.2015 року було затверджено мирову угоду, укладену між ПАТ «Омега Банк» та ОСОБА_2 в процесі виконання рішення суду.

31.12.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчуком Т.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виділено в окреме провадження постанову постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Заявник, звертаючись до суду з даною скаргою, посилалася на те, що у порушення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при вирішенні питання щодо закінчення виконавчого провадження повинен був вирішити питання щодо зняття арешту з майна, що останній не зробив.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2017 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Визнано бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. по виконанню ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17.06.2015 року у справі №761/6118/15-ц незаконною.

Зобов'язано уповноваженого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт з автомобіля «AUDI», номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.12.2013 року в рамках виконавчого провадження ВП №38381138.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - ВасінаІ.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу суду.

Зазначала, що суд першої інстанції всупереч наявним в матеріалах справи доказам, за відсутності правових підстав для зняття арешту, виніс неправомірно оскаржуване рішення.

Посилалася на те, що 31.12.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №38381138 згідно п.2 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.50 вказаного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, крім випадків не стягнення виконавчого збору. Оскільки, виконавчий збір стягнутий не був, то державний виконавець правомірно не зняв арешт з майна боржника.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Дармограй М.В. доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_5заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник зацікавленої особи ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості.

Проте колегія суддів не погоджується з вказаною ухвалою з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП №38381138 з виконання виконавчого листа №2601/17556/12, виданого 18.12.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за договором кредиту з врахуванням суми судових витрат у розмірі 12 190 416 грн. 82 коп.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 18.12.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за договором кредиту з врахуванням суми судових витрат у розмірі 12 190 416 грн. 82 коп. було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2

01.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про заміну назви сторони виконавчого провадження, а саме: змінено назву стягувача ПАТ «Сведбанк» на ПАТ «ОМЕГА БАНК».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2015 року замінено у виконавчому провадженні ВП №38381138 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва №2601/17556/12 від 18.12.2012 року сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «ОМЕГА БАНК» на ТОВ «ФК «Іпотека Кредит».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.06.2015 року визнано мирову угоду укладену між ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» та ОСОБА_2 в процесі виконання вищевказаного рішення суду.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. від 31.12.2015 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2601/17556/12 виданого 18.12.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за договором кредиту з врахуванням суми судових витрат у розмірі 12 190 416 грн. 82 коп.

Виділено в окреме провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.10.2014 року №38381138.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинна на момент вчинення оскаржуваних дій), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, задовольняючи скаргу, суд першої інстанції послався в ухвалі на вищевказану норму, однак не звернув увагу на ту обставину, що виконавчий збір не стягнуто і постанову про його стягнення виділено в окреме провадження.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що державний виконавець діяв відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, а тому правових підстав для визнання його бездіяльності неправомірною не має.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової про відмову у задоволенні скарги.

Згідно з ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Васіної Інни Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Тараса Володимировича та зобов'язання вчинити дії, стягувач: товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит»відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судовий збір у розмірі 1600 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: