Провадження № 2о/201/228/2017
УХВАЛА

11 грудня 2017р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 (заінтересована особа Міністерство юстиції України) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

05.12.2017р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 (заінтересована особа Міністерство юстиції України) про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою судді Антонюк О.А. від 06.12.2017р. було заявлено про самовідвід у даній цивільній справі.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2017р. суддею по справі визначена суддя Ткаченко Н.В., якій справу передано 07.12.0271р.

Ознайомившись с матеріалами даної справи вважаю за необхідне взяти самовідвід з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя зобов'язаний заявити самовідвід, а згідно ч. 3 даної статті відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

В 2002р. ОСОБА_1 звертався до апеляційного суду Дніпропетровської області по першій інстанції з позовом про відшкодування моральної шкоди та іншим вимогам до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, Управлення юстиції Дніпропетровської області та до судді Ткаченко Н.В. особисто.

Ухвалою судді судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області от 27.05.2002р. ОСОБА_1 в прийомі позову відмовлено.

Вищевказана ухвала від 27.05.2002р. була залишена без змін ухвалою колегії судової палати по цивільним справам Верховного Суду України від 29.10.2002р.

Крім того, ОСОБА_1 здійснив публікацію в газеті за 07.03.2002р. (де критично оцінювалися дії судді по винесенню ухвали суду від 30.11.2001р.). На вищевказану публікацію мною було підготовлено заперечення, яке було опубліковане в тій же газеті за 11.04.2002р.

В той же період часу, ОСОБА_1 писав також багато скарг на дії судді Ткаченко Н.В. (в Управління юстиції Дніпропетровської області, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію суддів Дніпропетровської області). Цими організаціями були ініційовані чисельні перевірки по цих скаргах.

Вважаю, що вищевикладені обставини сформували особливе відношення головуючого по справі до особи заявника.

З метою збереження обєктивності та неупередженості під час розгляду даної справи, вважаю за можливе та доцільне головуючому судді Ткаченко Н.В. взяти самовідвід.

Під час прийняття рішення про самовідвід, мною також прийняті до уваги положення ст. 3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким, як неупереджений, а також положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, згідно яких, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Європейського статуту судді, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, п. 4 ч. 1 ст. 20, ст. 24, ст.ст. 210, 293 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

Заявити по цивільній справі № 201/17727/17 за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Міністерство юстиції України) про встановлення факту, що має юридичне значення - самовідвід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ткаченко Н.В.