У Х В А Л А

Іменем України

09 листопада 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп», Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дрім Фінанс», - про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходиться справа № 754/16355/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп», Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дрім Фінанс», - про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 р. було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову і з метою такого забезпечення накладено арешт на майно.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24.02.2015 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року залишено без змін.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі.

Рішенням колегії суддів Апеляційного суду міста Києва від 05 липня 2016 року, апеляційну скаргу було задоволено частково, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року було змінено, виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання на застосування наслідків пропуску строку позовної давності, як на підставу для відмови в задоволенні позову, в іншій частині, рішення залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28.07.2016 року було задоволено заяву овариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп», заходи забезпечення позову було скасовано та вирішено зняти арешт з зазначеного майна позивача.

10 травня 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізовного суду України рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 05 липня 2016 року скасувано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 серпня 2017 р. на виконання ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 р. вищезазначену цивільну справу призначено у відкритому судовому засіданні.

09 листопада 2017 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла до суду заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно. Сторона позивача зазначає, що з'явились нові підстави, що підтверджують намір ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» якнайшвидше позбавити позивача його власності й зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову. Наслідком задоволення позову ОСОБА_1 у справі, яку ухвалено повернути до першої інстанції і визнання кредитного договору недійсним є також і недійсність похідних від нього, як основного договору, договору іпотеки та цесії на підставі вимог ст.ст. 215, 216 ЦК України та скасування рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, на підставі якого був виданий виконавчий лист й відкрито виконавче провадження, а також з'являться підстави для закриття виконавчого провадження, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, вимоги ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» на стягнення з ОСОБА_1 будь-яких сум та на звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості, будуть незаконними, але захистити майнові права боржника шляхом повороту виконання рішення суду буде неможливим. У разі задоволення позовних вимог, позивач передбачає подальше застосування реституції як засобу захисту порушеного цивільного права, наслідком якої має бути повернення права на вільне розпорядження без обмежень нерухомим майном, належним позивачу та переданого ним в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором.

При цьому сторона позивача зазначає, що оспорюваний кредитний договір був укладений між ОСОБА_1 та АБ «Банк регіонального розвитку». В якості забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, 27.06.2007 року між ОСОБА_1 та АБ «Банк регіонального розвитку» був підписаний договір іпотеки нерухомості від 27.06.2007 року за №027/Д311651.

В провадженні Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження №33982425 з примусового виконання за виконавчим листом № 2-1526/11, виданим 27.07.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1, як з боржника, на користь АБ «Банк регіонального розвитку» грошових коштів в розмірі 1 713 526,00 грн.

10 липня 2017 року було проведено оцінку нерухомого майна- домоволодіння з земельною ділянкою, за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власностіз метою здійснення стягнення боргу шляхом реалізації даного майна.

Державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Верес В.В. звернувся до Служби у справах дітей Голосіївської в м. Києві РДА з запитом щодо отримання дозволу на реалізацію арештованого майна, що належить боржнику ОСОБА_1

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа №752/15013/17 за позовом «Юридична компанія «МТД Груп» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення. ОСОБА_1, його дружина та малолітня дитина не мають іншого житла, яке б належало їм на праві власності. В силу дії ст.ст. 11, 18 Закону України «Про охорону дитинства», згідно зі ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», відповідно до ч. 1 ст. З, ст. 27 Конвенції про права дитини, держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, керуючись ст.ст. 177, 190 СК України, ст. 32 ЦК України, ст.ст. 11. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування пов'язаної із захистом прав дитини», листом Міністерства юстиції України від 31.08.2012 року № 10961-0-33-12/6.1, а також рекомендаціями Комісії з питань захисту прав дитини в своєму листі № 100/09-2564 від 29.08.2017 р. прямо вказала, що «заперечує проти реалізації земельної ділянки та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, оскільки відчуження зазначеного майна суперечить правам та законним інтересам малолітнього ОСОБА_5, 2015 р.н., який зареєстрований та має право користування житловим приміщенням». Малолітня дитина ОСОБА_1 не може бути позбавлена єдиного законного місця проживання. Отже, стороеа позивача вважає, що є всі підстави не тільки вважати, що відповідач, усвідомлюючи, що його права є спірними, може розпорядитися зазначеним домоволодінням та відчужити його на користь невідомих осіб, але й докази того, що він намагається це зробити у будь-який спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст.152 ЦПК України позов забезпечуються накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Все зазначене дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

За таких обставин, суд вважає необхідним заяву про забезпечення позову задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, про забезпечення позовупо цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп», Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дрім Фінанс», - про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору- задовольнити.

З метою забезпечення позову накласти арешт на майно, що складається з: земельної ділянки, загальною площею 0,1000 гектара, розташованої в АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1, господарських будівель та споруд, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Тесленко Ю.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27 червня 2007 року за реєстровим номером 6075, а також з домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 29,9 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м., право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_1 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в реєстровій книзі №д.249-31 за реєстровим номером 10191 до розгляду даної справи №754/16355/14-ц за позовом про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору №27/10-8411 від 27.06.2007 року та набрання чинності судовим рішенням.

Копію ухвали направити на виконання до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Деснянський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Н.Г.Таран