Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» (далі - КП «ЖКС «Хмельницький») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

На обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що відповідач мешкає у квартирі АДРЕСА_1. Вказаний будинок належить до житлового фонду місцевих рад та знаходиться на балансі КП «ЖКС «Хмельницький», які в свою чергу забезпечують його житлово-комунальними послугами. Внаслідок несвоєчасного здійснення відповідачем оплати за надані послуги, станом на 01 травня 2015 року, виникла заборгованість у розмірі 5 562 грн 23 коп. На неодноразові попередження адміністрації КП «ЖКС «Хмельницький», боржник не реагує, від сплати заборгованості ухиляється.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 5 562 грн 23 коп.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року, позовні вимоги КП «ЖКС «Хмельницький» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «ЖКС «Хмельницький» заборгованість з оплати за користування житловим приміщенням та комунальними послугами у загальному розмірі 5 562 грн 23 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 мешкає у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою про склад сім'ї та реєстрацію від 03 грудня 2015 року № 5372, а також згідно з відповіддю відділу Актів державної реєстрації Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 17 серпня 2015 року № 215617 ОСОБА_4 з 23 жовтня 1998 року зареєстрований за вказаною адресою та є основним квартиронаймачем.

Будинок, у якому мешкає відповідач, належить до житлового фонду місцевих рад та знаходиться на балансі КП «ЖКС «Хмельницький», які в свою чергу забезпечують житлово-комунальними послугами вказаний будинок.

Загальна площа квартири відповідача складає 96,30 кв. м, квартира має комунальні зручності.

Згідно з випискою з особового рахунку № НОМЕР_1, станом на 01 травня 2015 року, заборгованість ОСОБА_4 склала 5 562 грн 23 коп.

Згідно зі ст. ст. 156, 162 Житлового кодексу України власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Відповідно до ст. ст. 19, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься щомісячно.

Споживачі житлово-комунальних послуг зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, керуючисьнормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» згідно з якими споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, та, установивши факт наявності заборгованості за оплату наданих послуг, дійшов правильного висновку про стягнення з боржника наявної заборгованості.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

О.В.Попович