У Х В А Л А

16 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Лященко Н.П., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 листопада 2016 року в справі за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 4 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 6 квітня 2016 року. рішення районного суду скасовано. Позов заступника прокурора Одеської області задоволено. Визнано недійсним договір від 22 січня 2014 року № 155 купівлі-продажу 1/2 частини кафе, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення апеляційного суду залишено без змін.

31 січня 2017 року ОСОБА_4 вернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 листопада 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 215, 216, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на постанови Верховного Суду України від 24 червня, 19 листопада 2014 року, 7 грудня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовані зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву суд касаційної інстанції відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4 погодився з висновком апеляційного про визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частини кафе на підставі статті 215 ЦК України, з огляду на те, що рішення суду про визнання права власності на зазначений об'єкт нерухомості за відповідачем скасовано та у позові відмовлено, а тому він не мав права розпоряджатись зазначеним майном, як власник майна.

Натомість надані для порівняння постанови Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року (в справі про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсними державного акта на право власності на землю та договору купівлі-продажу земельної ділянки), від 25 червня 2014 року (в справі про визнання недійсним рішення селищної ради й державного акта на право власності на землю та про визнання права власності на земельну ділянку), від 7 грудня 2016 року (в справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав) не є прикладами невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм статтей 215, 216, 388 ЦК України, оскільки вони прийняті у справах з іншими предметами спору, підставами позову, змістом позовних вимог, вставленими фактичними обставинами та в інших правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк