Справа № 541/530/17
Провадження № 2-з/541/14/2017
У Х В А Л А

16 травня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді: Куцин В.М.,

за участі секретаря Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом вилучення у ОСОБА_2 малолітнього сина та передання його для проживання за офіційним місцем реєстрації разом з заявницею,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини.

ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, просила забезпечити позов шляхом заборони вилучення у ОСОБА_2 малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та передання його для проживання за офіційним місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із ОСОБА_1.

В обґрунтування заяви зазначила, що ухвалою суду від 11.05.2017 року заборонено ОСОБА_2 змінювати без її згоди місце проживання сина ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Але станом на 16.05.2017 року ОСОБА_2 самовільно змінив фактичне місце проживання їх малолітнього сина ОСОБА_3 Так з 30.04.2017 року вони фактично проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а не за місцем реєстрації.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в звязку з відсутністю в судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву ОСОБА_1, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При подачі заяви, ОСОБА_1 не надала жодних доказів, які слугували б підставами для задоволення заяви, щодо вилучення у батька ОСОБА_2 сина ОСОБА_3, що існує небезпека для життя чи здоровя дитини.

Зокрема, виходячи із сучасного правового регулювання інституту забезпечення цивільного позову відібрання дитини в одного чи обох батьків і передачу її на виховання іншій особі, передбаченій законом, не можна розглядати як вид забезпечення цивільного позову. Оскільки у відповідності до ч. 2. ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Заявлена вимога ОСОБА_1 є фактичним вирішенням спору з яким звернулася позивач до суду з позовною заявою, без розгляду справи по суті. Керуючись ст.ст.151,152,153 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом вилучення у ОСОБА_2 малолітнього сина та передання його для проживання за офіційним місцем реєстрації разом з заявницею, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції на протязі 5 днів з дня отримання копії ухвали через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області, що не зупиняє виконання ухвали.

Суддя: ОСОБА_4