Справа № 464/4745/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/783/2722/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 30 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (в подальшому - «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4, в кінцевій редакції позовних вимог якого просило суд стягнути заборгованість за кредитним договором № 32/ШП від 21 вересня 2007 року, яка станом на 25.07.2016 року становила 2 002 грн. 80 коп., з яких 1 414 грн. 59 коп.. не повернута сума кредиту; 588 грн. 21 коп. - пеня за період з 26.07.2015 року по 25.07.2016 року, а також судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 21.09.2007 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір за яким гаданому відповідачу надано кредит у розмірі 252 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,45 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевою датою погашення до 20 вересня 2014 року (в подальшому «Кредитний договір»). З метою забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та відповідачкою ОСОБА_4 21.09.2007 року було укладено договір поруки. Відповідачем ОСОБА_3 умови Кредитного договору не виконувались, внаслідок чого станом на 25 липня 2016 року утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач і просить стягнути солідарно з відповідачів (а.с. 2-4, 87).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 196-198).

Дане рішення оскаржив представник Банку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги Банку в повному обсязі, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що відповідач 01 жовтня 2014 року сплатив кредитну заборгованість перед Банком шляхом внесення на рахунок Банку 4 000 грн. квитанцією №315230082, оскільки розрахунок заборгованості, яка є предметом уточнених позовних вимог, зроблено станом на 25.07.2016 року, а відтак Банком були врахованими 4 000 грн., які були внесеними відповідачем 01 жовтня 2014 року, що відображено у руху коштів по рахунку з 21.09.2007-25.07.2016 р.р.

Вважає, що при розгляді даного спору суд належним чином не перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий Банком; не встановив момент виникнення заборгованості на підставі допустимих доказів, а також часткову сплату боргу за кредитом за відповідні періоди часу (а.с. 201-203).

Учасники процесу (у тому числі і апелянт), будучи своєчасно належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 222-229), в судове засідання не зявилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з розрахунку суми позову (в первісній редакції) про стягнення заборгованості по Кредитному договору, яким Банк обґрунтовує свої позовні вимоги, до вересня 2014 року відповідач ОСОБА_3 заборгованість по кредиту, відсотки за користування кредитом та комісію за адміністрування кредиту сплачував у повному обсязі і до вересня 2014 року будь-яка заборгованість по згаданих платежах була відсутньою (а.с. 9-10).

Вперше така заборгованість (згідно вище згаданого розрахунку Банку) у відповідача ОСОБА_3 виникнула лише у вересні 2014 року у сумі 1 414 грн. 59 коп. (а.с. 10).

Аналогічна до вище наведеної інформація міститься і у іншому розрахунку Банку, який долучено до уточнених позовних вимог (а.с. 88-90).

Як стверджується матеріалами справи, 01 жовтня 2014 року відповідач ОСОБА_3 сплатив в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором 4 000 грн. (а.с. 71): як вбачається з доводів апеляційної скарги, дана обставина Банком не оспорюється та визнається.

Поданими Банком роздруківками «Рух коштів по рахунку» (на які міститься посилання у апеляційній скарзі) лише стверджується та обставина, що ОСОБА_3 дійсно 01.10.2014 року квитанцією №315230082 сплатив в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором 4 000 грн. (а.с. 92-103, 173-190).

В той же час, ці 4 000 грн. не відображено Банком у вище згаданих розрахунках суми позову і жодних пояснень з цього приводу, як позовна заява, так і апеляційна скарга, не містять.

Так само, як не містять будь-яких пояснень з приводу того, на які саме платежі та за який період ці 4 000 грн. від 01.10.2014 року були зараховані Банком за наявності у відповідача ОСОБА_3 заборгованості станом на вересень 2014 року (згідно розрахунків суми позову, поданих самим Банком) у сумі лише 1 414 грн. 59 коп.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м.Львова від 30 січня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: