Справа № 212/1759/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря Мельник К.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Кривий Ріг, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» в особі відокремленого структурного підрозділу Гірничий коледж Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_2,інтереси якої в судовому засіданні представляла ОСОБА_3, звернулась до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» в особі відокремленого структурного підрозділу Гірничий коледж Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» (надалі по тексту коледж) про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії.

В обґрунтування позову зазначила, що у серпні 2013 року вона була зарахована на 1-й курс Гірничого технікуму Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» на денну форму навчання, за рахунок коштів державного бюджету, гірнича спеціальність «Підземна розробка корисних копалин», поза конкурсом, на підставістатті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як особа, батько якої має стаж роботи в підземних умовах більше 15 років. За період з квітня 2014 року по грудень 2016 року коледж повинен був сплатити позивачу соціальну стипендію в сумі 43 480,00 грн., але сплачено було лише 20 829,36 грн. З урахуванням індексу інфляції позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 30596,38 грн.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача - Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» -звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності представника коледжу, проти позовних вимог заперечував. У наданих письмових запереченнях просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки Коледж є бюджетною неприбутковою установою, фінансується за рахунок бюджетних асигнувань, при цьому фінансування витрат соціальної стипендії дітям шахтарів, студентам коледжу, які не навчаються гірничих спеціальностях, не забезпечувалось коштами державного бюджету.

Згідност.158 ЦПК Україниособа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно ч. 2ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, дійшов до наступного.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у серпні 2013 року була зарахована на 1 курс вищого навчального закладу 1 рівня акредитації Гірничий технікум Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» на денну форму навчання, за рахунок коштів державного бюджету, гірнича спеціальність «Підземна розробка корисних копалин», поза конкурсом, на підставістатті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як особа, батько якої має стаж роботи в підземних умовах більше 15 років.

Відповідно до наказу № 70 від 17.02.2015 року «Про перейменування відокремлених структурних підрозділів університету» Гірничий технікум ДВНЗ «Криворізький національний університет» перейменовано в Гірничий коледж ДВНЗ «Криворізький національний університет».

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ №361394, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 1996 року, батьками позивача є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відповідно до довідки ДП «Кривбасшахтозакриття» № 182 від 04.07.2013, батько позивача ОСОБА_4 мав стаж підземної роботи (за період з 02.07.1990р. по 30.04.2001) - 07 років 03 місяця 03 дня. Згідно з довідкою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» №05-1413 від 17.04.2013р. станом на день видачі довідки 17.04.2013р. мав стаж підземної роботи 11 років, 11 місяців, 17 днів (за період з 01.05.2001 по 17.04.2013р.)

Відповідно достатті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», дія цьогоЗаконупоширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Абзац перший частини першої статті 5 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" в редакції Закону України від 05.07.2012р. № 5082-V1, що діяла на час набуття позивачем права на стипендію відповідно до цього закону, наголошує: шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

У відповідності до пункту 8 частини 3статті 3 Закону України «Про вищу освіту»формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечується шляхом надання особам, які навчаються у вищому навчальному закладі, пільг і соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з частиною 2статті 62 Закону України «Про вищу освіту»особи, які навчаються у вищому навчальному закладі за денною формою навчання, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі: з 1 січня 1218 гривень.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі: з 1 січня по 31 серпня 2015 року - 1218 гривень, з 1 вересня 2015 року -1378 гривень.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 1 січня 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень.

Вказаними вище нормами або нормами інших законів діястатті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»не призупинялась. Всупереч приписуабзацу першого частини першої статті 5 Закону України від 02.09.2008 №345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" в редакції Закону України від 05.07.2012р. № 5082-V1, яка діяла до 06.12.2016 року, відповідач не здійснював ОСОБА_2 виплати соціально гарантованої стипендії, посилаючись на відсутність коштів та норми Порядку призначення та виплати стипендії, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 №882, яким виплата стипендії особам, батьки яких шахтарі та мають стаж роботи у підземних умовах більше 15 років, не передбачена.

Висновок, наданий у запереченні відповідача до позову про те, що положення, визначені в «Порядку призначення і виплати стипендій», затвердженомупостановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 № 882, можуть бути застосовані до розглядуваного випадку, в частині визначення ним переліку осіб, які мають право на отримання стипендії відповідно до норми абзацу першого частини першої статті 5 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" в редакції Закону України від 05.07.2012р. № 5082-V1, суд вважає хибним за наступних підстав. Дана постанова КМУ пізніше прийнятимзазначеним ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, не була приведена у відповідність до норми ч.3 ст.10 цього закону, який вимагав, що закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, відсутність в постанові КМУ №882 від 21.07.2004р. у переліку тих осіб, що мають право на призначення стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів, які мають стаж підземної роботи більше 15 років, не відміняють дії прямої норми ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці». Таким чином, до зазначеної постанови КМУ №882 не було внесено змін у відповідності до частини 3статті 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Невнесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття зазначеного Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії в розмірі, встановленому Законом.

Отже, вказаний вище Закон має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 №882 «Про порядок призначення і виплати стипендії», а невнесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом. Положеннями статті 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» гарантовано визначеним категоріям студентів право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимогст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття «майно» може означати «існуюче майно» або активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (CaseofStretch v theUnitedKingdom).

Виходячи з наведеного, право позивача на отримання стипендії у встановленому ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» - є майном у розумінні ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції, а невиплата стипендії, у відповідному розмірі, є порушенням його майнового права.

Європейський Суд з прав людини, в своєму рішенні, викладеному в справі «Кечко проти України», встановив, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань.

Принцип верховенства права зобовязує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа «Броньовський проти Польщі», заява № 31443/96, рішення Європейського Суду с прав людини від 22.06.2004 р., п. 184).

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах по цивільним справам № 6-2981-цс15 від 13 квітня 2016 року, № 6-929-цс16 від 1 червня 2016 року, № 6-1044-цс16 від 1 червня 2016 року, і в силу ст.214,360-7 ЦПКУкраїни, він має враховуватись судом при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Відповідно до довідки про стипендію ОСОБА_2 від 01.03.2017 року №117, наданої коледжем, позивачу за період з квітня 2014 року по грудень 2016 року, навчальним закладом було нарахована та виплачена академічна стипендія за успішне навчання на загальну суму 20829,36 гривень.

Загальна сума соціальної стипендії, яку відповідач повинен був виплатити за цей період склала 43480,00 гривень.

Сума заборгованої соціально гарантованої стипендії складає різницю між сумою цієї стипендії відповідно достатті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (43480,00 гривень) та сумою виплаченої академічної стипендії (20829,36 гривень). Тому загальна сума заборгованості по виплаті стипендії за період з 01.04.2014 р. по 31.12.2016 р. складає 22650,64 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. Дані розрахунки містяться в матеріалах справи, з якими суд погоджується та на спростування яких відповідачем доказів не надано.

Але при визначенні остаточної суми заборгованості по виплаті гарантованої державоюсоціальної стипендії за період з 01.04.2014 р. по 31.12.2016 р. потрібно врахувати, що дія норми абзацу першого частини першої статті 5 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" в редакції Закону України від 05.07.2012р. № 5082-V1 діяла до 06.12.2016, потім була змінена. Тому період нарахування повинен бути зміненим та включати в себе проміжок часу з 01.04.2014 р. по 05.12.2016 р. Тому стягнення за грудень місяць п овинно бути перераховане у відповідності до кількості днів грудня, коли редакція статті 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачала виплату стипендії у розмірі прожиткового мінімуму. Цей період становить пять днів. Виходячи з суми виплати, що припадає на один день грудня з урахуванням кількості днів місяця, у яких ще здійснювалася оплата, ця сума повинна скласти: 1600/31*5=258,00 грн.

В грудні 2016 року позивачу була сплачена академічна стипендія в розмірі 733,96 грн. Сума виплаченої стипендії, що припадає на один день грудня з урахуванням 5 днів місяця складає: 733,96/31*5=118,38 грн.

Сума недоплаченої стипендії за 5 днів грудня 2016 року складає різницю між сумою стипендії, яка повинна була бути виплаченою у відповідності до статті 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» та сумою фактично виплаченої академічної стипендії: 258,00-118,38=146,62 грн.

Різниця між нарахованим у своїх викладках позивачем за цей місяць та встановленою судом сумою складає: 866,04-146,62=719,42 грн. На цю суму, за обґрунтованою позицією суду, розмір стягнення з відповідача повинен бути зменшений.

Таким чином, стягувана сума дорівнює різниці між заявленою у позовних вимогах та зайво обчисленої позивачем за період грудня місяця, коли дія редакції закону, що передбачала розмір стипендії на рівні прожиткового мінімуму на місяць, була припинена. Остаточно сума заборгованої стипендії, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2 складає: 22650,64 -719,42=21931,22 грн.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» стипендії відносяться до об'єктів, що підлягають індексації.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000р.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі стипендії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - коледжем) добровільно чи на виконання судового рішення.

Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими.

Розрахунки компенсації суми невиплаченої стипендії в розмірі 7945,74 грн. містяться в матеріалах справи, з якими суд погоджується, та на спростування яких відповідачем доказів не надано, за виключенням суми компенсації 9,53 грн. в грудні 2016 року, якупозивач хибно розрахував із суми недоплаченої стипендії в розмірі 866,04 грн.

Недоплачена стипендія за грудень 2016 року за розрахунками суду складає 146,62 грн.

Індекс інфляції за січень 2017 року -101,1%.

Сума компенсації недоплаченої в грудні 2016 року стипендії складає: (101,1/100-1) х146,62 = 0,011х146,62= 1,61 (грн.)

Різниця між нарахованою у своїх викладках позивачем за цей місяць компенсації та встановленою судом сумою складає: 9,53-1,61=7,92 грн. На цю суму, за обґрунтованою позицією суду, розмір компенсації недоплаченої суми стипендії, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен бути зменшений.

Остаточно сума компенсації складає: 7945,74-7,92=7937,82 грн.

Загальна сума стипендії, з урахуванням суми компенсації за несвоєчасну її виплату, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 29869,04 грн. (сума невиплаченої стипендії 21931,22 грн. + сума компенсації 7937,82 грн.)

Таким чином, дослідивши та перевіривши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що посилання відповідача на відсутність фінансування на виплати соціально гарантованої стипендії не можуть бути підставою для відмови в позовних вимогах, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» в особі відокремленого структурно підрозділу Гірничий коледж Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії, в межах заявлених позовних вимог, підлягають частковому задоволенню, оскільки позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 1ст. 88 ЦПК Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного і керуючись ст.8 Конституції України, ст.ст.10,11,60,158, 197,212,214-215,360-7 ЦПК України, Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції Закону України від 05.07.2012р. № 5082-V1),Законом України «Про вищу освіту», ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Європейського Суду с прав людини від 22.06.2004 р. пункт 184 у справі «Броньовський проти Польщі» за заявою № 31443/96, рішенням Європейського Суду с прав людини в справі «Кечко проти України», Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 №882 «Про порядок призначення і виплати стипендії», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» в особі відокремленого структурного підрозділу Гірничий коледж Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії- задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» в особі відокремленого структурного підрозділу Гірничий коледж Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» (ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1) суму не нарахованої і не виплаченої соціальної стипендії за квітень 2014 грудень 2016 року, включно, з урахуванням інфляційних втрат, в розмірі29869(двадцять девять тисяч вісімсот шістдесят девять) гривень 04 копійки.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» в особі відокремленого структурного підрозділу Гірничий коледж Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» (ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю. В. Козлов