Справа №621/1250/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Міненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Зміїв Харківської області цивільну справу за скаргою Публічного ОСОБА_1 Товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2, заінтересовані особи Головний державний виконавець Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, ОСОБА_4 на повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із скаргою на повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. На обґрунтування скарги зазначив, що 04.11.2016 року Зміївським районним судом Харківської області було ухвалено рішення по цивільній справі № 621/1250/16-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором №347/08 від 04.03.2008 року, яким позовні вимоги банку задоволено та стягнуто з боржника заборгованість у сумі 4 472 468 грн. 27 коп. ПАТ «ВіЕйБі Банк» від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 16 лютого 2017 року пред`явив до виконання і відкриття виконавчого провадження виконавчі листи по справі № 621/1250/16-ц від 23.12.2016 року. 24.02.2017 року головним державним виконавцем Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_3 винесено Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання у звязку з тим, що стягувачем до заяви про примусове виконання рішення суду не додано квитанцію про сплату авансового внеску. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що від сплати авансового внеску звільняються, зокрема, державні органи. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Функції з ліквідації банку виконує уповноважена особа Фонду від імені Фонду та приступає до виконання своїх обовязків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду (ч. 1ст. 46 цього Закону). З огляду на вищенаведене скаржник вважає, що Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак Фонд та уповноважена особа Фонду звільнені від обов`язку щодо сплати авансового внеску на підставі ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі викладеного, скаржник просить визнати дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання від 24.02.2017 року неправомірним, скасувати зазначене повідомлення та зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження.

В судове засідання представник скаржника не зявився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про дату, місце та час повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином.

Вирішуючи питання про можливість розгляду скарги за відсутності осіб, які беруть участь у справі, суд виходить з системного аналізу положень ст. 386 ЦПК України, відповідно до яких неявка заявника чи державного виконавця не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2017 року головним державним виконавцем Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_3 винесено повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для відмови у прийнятті виконавчого документа до провадження та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання стало не надання стягувачем підтвердження сплати авансового внеску.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» таким документом, крім інших, є виконавчий лист, виданий судом на підставі судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 розмірів мінімальної заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим (п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

За ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання надсилається адресату рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

При цьому згідно з абз. 8 ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону від сплати авансового внеску звільняються, зокрема, державні органи.

З матеріалів справи убачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015р. № 63 на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на 2 роки з 20 березня 2015 року по 19 березня 2018 року включно.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який визначає правовий статус Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд наділений рядом відповідних функцій (ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно з ч.3 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку (ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Аналіз наведених у цих статтях повноважень Фонду та уповноваженої особи Фонду свідчить про те, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень вчиняють дії та приймають рішення від імені банку.

З вищенаведеного убачається, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є державним органом. Зокрема, загальновизнаним у теорії держави і права є те, що однією з основних ознак державних органів, яка відрізняє їх від підприємств, установ і організацій, є те, що державні установи та організації, на відміну від державних органів, не є носіями державної влади.

Крім того, відповідно до Наказу "Про затвердження національних стандартів України, державних класифікаторів України, національних змін до міждержавних стандартів, внесення зміни до наказу Держспоживстандарту України від 31 березня 2004 р. N 59 та скасування нормативних документів" від 28.05.2004 N 97, державна організація (установа, заклад) утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Таким чином, суд зазначає, що поняття «державний орган» та «державна установа» не є тотожними.

З огляду на вищенаведене, суд не може погодитися з доводами заявника у скарзі про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» підлягають звільненню на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»від сплати авансового внеску за пред`явлення виконавчого документу до стягнення.

Відповідно до ч.3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 385-387 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст.1,3,4,26,28 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Публічного ОСОБА_1 Товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2, заінтересовані особи Головний державний виконавець Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, ОСОБА_4 на повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу, яка була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя