Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/3089/17
Провадження № 2/644/1759/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року

Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді - Матвієвської Г.В.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 національний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 2 919,06 грн., а також судових витрат.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом ОСОБА_2 національного університету внутрішніх справ від 21.10.2013 року № 494 відповідача з 01.11.2013 року зараховано до аспірантури ХНУВС за денною формою навчання за спеціальністю 12.00.01 теорія та історія держави і права; історія політичних та правових учень на платній основі. 20.12.2013 між відповідачем (Замовником) та Університетом укладено договір № 12/46 про підготовку аспіранта денної форми навчання. Згідно п. 1.1. договору Університет зобовязується надавати Замовнику послуги з підготовки аспіранта, що працює над дисертацією навчаючись в аспірантурі Університету, а Замовник зобовязується виконувати свої обовязки за договором та оплатити послуги за ціною, встановленою договором. Згідно п.3.2 договору Замовник зобовязаний оплачувати освітню послугу щосеместрово у сумі 3644,50 грн протягом 10 днів з початку кожного семестру. Проте всупереч вимогам договору за період навчання оплата надходила не у повному обсязі, у звязку з чим виникла заборгованість. Наказом ХНУВС від 07.04.2016 року № 211 відповідача відраховано через несплату за навчання згідно з положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 № 309. Згідно Довідки-розрахунку оплати за надання освітніх послуг від 11.05.2017 № 4/911д загальна сума заборгованості на день відрахування відповідача становить 2 919,06 грн. У зв'язку із вищевикладеним позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої він позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Проти позову заперечував в повному обсязі з тих підстав, що в порушення п.6.1 договору № 12/46 від 20.12.2013 року з ним, як стороною договору, ніяких переговорів не проводилось, що на його думку, є порушенням умов договору з боку ХНУВС та унеможливило вирішення цього питання в досудовому порядку. Крім того, як зазначає відповідач в своїх запереченнях, відповідно до довідки-розрахунку заборгованість почала утворюватись з 01.10.2013 року, а зараховано його до аспірантури ХНУВС 01.11.2013 року (наказ від 21.10.2013 № 494), тобто до 01.11.2013 він не був аспірантом ХНУВС. Крім того, договір згідно якого він мав сплачувати навчання укладено 20.10.2013 (договір від 20.12.2013 № 12/46), в п.7 цього договору чітко прописано «Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 1 листопада 2016 року», тобто моментом, з якого у нього виник обовязок по сплаті за навчання є дата укладення договору, а не 01.10.2013, як це випливає з довідки-розрахунку.

Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Наказом ОСОБА_2 національного університету внутрішніх справ від 21.10.2013 року № 494 відповідача з 01.11.2013 року зараховано до аспірантури ХНУВС за денною формою навчання за спеціальністю 12.00.01 теорія та історія держави і права; історія політичних та правових учень на платній основі.

20.12.2013 між відповідачем (Замовником) та Університетом укладено договір № 12/46 про підготовку аспіранта денної форми навчання.

Згідно п. 1.1. Договору Університет зобовязується надавати Замовнику послуги з підготовки аспіранта, що працює над дисертацією навчаючись в аспірантурі Університету, а Замовник зобовязується виконувати свої обовязки за договором та оплатити послуги за ціною, встановленою договором.

Згідно п.3.2 Договору Замовник зобовязаний оплачувати освітню послугу щосеместрово у сумі 3644,50 грн протягом 10 днів з початку кожного семестру.

Згідно п. 7.1 Договору, він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 1 листопада 2016 року.

Згідно довідки-розрахунку № 4/911д від 11.05.2017 наданою позивачем, заборгованість виникла з 01.10.2013 року, в той час як відповідача зараховано до аспірантури ОСОБА_2 національного університету внутрішніх справ з 01.11.2013, а Договір між позивачем та відповідачем укладено 20.12.2013.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд відмовляє в задоволенні вимог, щодо стягнення заборгованості по оплаті за навчання, так як такі вимоги позивача не підтвердженні жодним допустимим доказом.

Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що зобовязання виникло, що це зобовязання повинно виконуватись саме з 01.10.2017, як зазначено в довідці-розрахунку, в той час як Договір про підготовку аспіранта денної форми навчання укладено між сторонами 20.12.2013

Зазначених обставин позивач не довів, чим не виконав вимог ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд відмовляє позивачу в стягненні з відповідача судового збору, у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10,11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 526 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. В. Матвієвська