Ухвала

іменем україни

10 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод» про стягнення суми втратичастини заробітку у зв'язку з порушенням строків виплатита заборгованості іззаробітноїплати, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Полтавивід 30 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» про стягнення суми втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків виплати та заборгованості із заробітної плати, посилаючись на те, що 12 листопада 2013 року він був прийнятий на роботу до відповідача формувальником машинного формування по 1-му розряду.

06 листопада 2014 року він був звільнений, однак відповідач не сплатив компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати, розмір якої складає 220 грн.

Також позивач вказував, що відповідачем заробітна плата нараховувалася та виплачувалася з порушенням умов колективного договору, зокрема, заробітна плата нараховувалася з розрахунку за час роботи 7 грн 57 коп., в той час, коли мала б нараховуватися з розрахунку 08 грн 03 коп.

З урахуванням заяв про зміну позовних вимог та залишення частини позовних вимог без розгляду, ОСОБА_4 просив стягнути з ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» на його користь 600 грн 20 коп. заборгованості із заробітної плати та 220 грн компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто із ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 220 грн.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення в частині відмови в позові скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи в позові в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зазначав наступне.

Відповідно до умов колективних договорів ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» на 2013, 2014-2016 роки оплата праці здійснюється згідно із Кодексом законів про працю України, Законом України «Про оплату праці» та іншими законодавчими та нормативними актами. Оплата праці працівникам проводиться відповідно з тарифними ставками і схемами посадових окладів. Нові тарифні ставки і посадові оклади уводяться поетапно з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати.

Як убачається з матеріалів справи, оплата праці ОСОБА_4 здійснювалася за відрядною системою, згідно з діючими нормами часу та розцінок.

При цьому заробітна плата складалася з відрядної оплати праці за нарядами, доплати праці за роботу зі шкідливими умовами праці, оплати нічних годин, премії згідно з преміюванням робітників-відрядників.

Нормами ст. 97 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

При цьому, відповідно до норм ст. 90 КЗпП України при відрядній оплаті праці розцінки визначаються виходячи з установлених розрядів роботи, тарифних ставок (окладів) і норм виробітку (норм часу). Відрядна розцінка визначається шляхом ділення погодинної (денної) тарифної ставки, яка відповідає розряду роботи, що виконується, на погодинну (денну) норму виробітку. Відрядна розцінка може бути визначена також шляхом множення погодинної (денної) тарифної ставки, яка відповідає розряду роботи, що виконується, на встановлену норму часу в годинах або днях.

Із матеріалів справи та доказів, наданих підприємством, вбачається, що оплата праці ОСОБА_4 враховувала виконання норм виробітку, нормований час, фактично відпрацьоване, відсоток норм виробітку, а заробітна плата складалася з відрядної оплати праці за нарядами, доплати праці за роботу зі шкідливими умовами праці згідно з атестацією робочих місць, оплати нічних годин праці, премії згідно з преміюваннями працівників відрядників та оплати тарифної відпустки.

Згідно з аналізом заробітної плати, наданої підприємством, середній тариф заробітної плати ОСОБА_4 був більшим, ніж передбачено колективним договором та встановлениммінімальним розміром(а. с. 111).

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова